ועדת הפנים ואיכות הסביבה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 458, 2011-11-29 09:00

אמנון כהן: בוקר טוב, אני פותח את הדיון של ועדת הפנים והגנת הסביבה.

אמנון כהן: הנושא על סדר היום הוא למעשה, במסגרת יום המודעות לבטיחות בדרכים.

אמנון כהן: היום הכנסת שמה דגש על הנושא הזה; אני משער שבמספר ועדות דנים בנושא החשוב הזה – להעלות אותו לסדר היום הציבורי.

אמנון כהן: אין ספק שהנושא של בטיחות בדרכים מקבל את הביטוי הרציני ביותר, גם מהממשלה.

אמנון כהן: אני זוכר ששר, שהיה שר התחבורה – שר התחבורה והבטיחות בדרכים – הוסיפו לו אפילו עוד תואר, זה לא תואר, זו עוד מחויבות שהנושא הזה יעלה לסדר יומה של הממשלה ושל המדינה.

אמנון כהן: וכמובן, אם אנחנו מצילים נפש אחת, גם במקורותינו, כאילו הצלנו עולם ומלואו.

אמנון כהן: לצערנו, אנחנו מפסידים כל יום עוד מישהו ועוד מישהו בגלל רשלנות כזו או אחרת, או אי-מודעות, או התנהגות לא ראויה, ולכן הנושא הזה חייב לקבל את הביטוי שלו.

אמנון כהן: אני גם בטוח ששר החינוך מקדם פרויקטים.

אמנון כהן: פורסם גם ששר התחבורה, בשיתוף עם משרד החינוך, מקדמים את נושא המודעות גם בבתי הספר, גם לעבור את הנהיגה המונעת, גם תיאוריה בתוך המסגרת הלימודית, לתת לזה פן – הסביבה, החשיבה והראיה והחשיבות של הנושא הזה; לא רק לעבור את התיאוריה ואת הטסט, לקבל את הרישיון ולנהוג, אלא כל מה שמשתמע מסביב.

אמנון כהן: מה הכלי האדיר הזה, שמצד אחד הוא נותן לנו את האפשרות להגיע ממקום למקום, לקחת את המשפחה שלנו.

אמנון כהן: אבל הכלי הזה יכול להיות קטלני והכלי הזה יכול להיות באי שימוש נכון, ולכן צריכים לחנך את האנשים לדעת שזה כלי שיכול להיות קטלני ביותר.

אמנון כהן: אני מודה לממ"מ שהכין לי פה את המסמך על כל החלטות הממשלה שהיו, מתי היתה פה רשות אחרת – בשנת 81' הוקם מנהל לבטיחות בדרכים, ב-2006 אימצה הממשלה את דוח ועדת שיינין – עוד הייתי יושב-ראש ועדת הכלכלה של הכנסת, ודנו בדוח שלו.

קריאה: ביחד.

אמנון כהן: זה אחד הדוחות החשובים.

אמנון כהן: גם אז דרשו תקציב מיוחד, ואני שמח שמאז אנחנו יורדים, ברוך השם, מבחינה סטטיסטית.

אמנון כהן: אבל עדיין, בן-אדם הוא עולם ומלואו, אנחנו צריכים לצמצם את זה עד כמה שאפשר, ואפשר לעשות את זה – בכוחות של כולנו יחד, בחשיבה, בראיה הקולקטיבית, נוכל להגיע להישגים רבים.

אמנון כהן: בשלב הזה, נראה את המצגת שהכינו לנו הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, נראה את הדברים.

אמנון כהן: יש לי פה את הנתונים שהכין לי ממ"מ – מרכז מחקר ומידע של הכנסת.

אמנון כהן: אנחנו נראה איך זה בא לידי ביטוי ביחד, ואז נדע איך להתקדם, ואיך נסכם את הדיון.

אמנון כהן: נראה את הקשיים שאתם עומדים בפניהם על מנת להגיע לסוף המטרה, וכמובן, כפי שציינתי גם קודם, אנחנו עומדים לרשותכם.

אמנון כהן: אם יש עדיין דברים שאנחנו צריכים לתקן, או יש דברים שהתחלנו בהם כמו חוזר מנכ"ל – שאולי לא מושלם עדיין, שיצא לפני תקופה מסוימת – תוך כדי הליכה, תוך כדי מה שקורה היום, אנחנו צריכים לשנות.

אמנון כהן: אם צריך להסדיר משהו בחקיקה, זה המקום, זה הבית, אנחנו נשמע ונעמוד לעזר לסייע בנושא הזה, כי כל נפש חשובה, כל אחד חשוב.

אמנון כהן: אנחנו צריכים, מבחינתנו, כחברי כנסת, לתת את הדעת ולתת את הכלים לאותם אנשים שיעשו את מלאכתם נאמנה.

אמנון כהן: בבקשה, הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, מי רוצה להציג מטעמכם, עליסה?

עליסה בן-דוד: אני מציגה, בסדר.

אמנון כהן: בבקשה, עליסה.

עליסה בן-דוד: בוקר טוב לכולם, אנחנו מודים לוועדה ולחבר הכנסת אמנון כהן על ההזדמנות להציג את הדברים.

עליסה בן-דוד: זה נושא מאוד חשוב מבחינתנו, ברשות הלאומית, ויש לנו נציגים בכירים מהרשויות המקומיות, כמו ראש העיר של קריית אונו, מר יוסי נשרי.

אמנון כהן: הוא איש רב פעלים.

אמנון כהן: איפה שיש מה לתרום ולעזור – אני פגשתי אותו בקריה האקדמית קריית אונו, ושם יש גם פרויקט נפלא לשלב גם את האוכלוסיות שלא נגעו בנושאים האקדמיים.

אמנון כהן: יש שם באמת, פעילות ענפה, וזה כמובן, גם בתמיכה של ראש עיר, שמסתכל ונותן גם מקומות, כי המוסד שהיה מלמד שם כ-1,000 סטודנטים, הגיע היום לכמה, 10,000?

יוסי נשרי: כמעט.

אמנון כהן: מתקרב ל-10,000.

אמנון כהן: זה לא פשוט.

אמנון כהן: לכן הראיה, החשיבה והדחיפה של ראש העיר – גם בנושא הזה, אני בטוח שתעשה, ואנחנו עומדים לרשותך, אדוני.

יוסי נשרי: תודה.

עליסה בן-דוד: בהמשך יש לנו גם את סגן ראש העיר ויושב-ראש מטה הבטיחות, הרב גדעון הכהן.

אמנון כהן: על הרב יש מה לספר, יש פה ספר שלם שצריך לספר עליו.

עליסה בן-דוד: הוא יספר לנו בהמשך.

עליסה בן-דוד: איתנו גם מנהלי מטות בטיחות – שגם הם יציגו לנו אחר-כך וידברו מהשקפת עולמם – ונציגים נוספים של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים ומשרד החינוך.

עליסה בן-דוד: אנחנו רוצים להתחיל.

עליסה בן-דוד: ניתן קצת רקע לגבי הרשות הלאומית – אתה ציינת שהיה גוף אחר בתוך משרד התחבורה, ב-2007 הרשות התחילה, מתוקף החוק, את עבודתה בשיטה ובצורה החדשה.

עליסה בן-דוד: אני לא אחזור על כל הדברים שמצוינים כאן, אבל יש כמה משימות שיש לה, בעיקר אסטרטגיה לאומית, מרכז מידע, הכוונה, תאום ובקרה, והמטרה הראשית של הפחתת מספר התאונות וההרוגים והחומרה שלהן.

עליסה בן-דוד: קצת לגבי המבנה שלנו: כמו בגופים מקובלים, יש לנו יועץ משפטי, חטיבת חוק ומשפט, יש דובר ויש חטיבת כספים ומשאבי אנוש.

עליסה בן-דוד: הדברים שנמצאים מטה הם התחומים שמייחדים את הרשות מגופים אחרים.

עליסה בן-דוד: יש בה את חטיבת המידע והמחקר, שהיא בעצם, מרכז המידע הרשמי במדינת ישראל; חטיבת הסברה שעושה את כל התהליכים של ההסברה – ורואים את המיתוג שלנו בשטח – חטיבת אוכלוסיות, שמדברת על תורה ועל תוכניות התערבות לאוכלוסיות בסיכון וחטיבת הבטיחות וההנדסה – שאותה אנחנו מייצגים, אני עומדת בראשה, היא החטיבה של השטח, חטיבה שהיא בקשר עם גורמי השטח.

עליסה בן-דוד: הייחוד של הרשות, במיוחד, הוא שיתופי פעולה.

עליסה בן-דוד: חטיבת הבטיחות וההנדסה עובדת עם כל הגורמים שמצוינים כאן סביב.

עליסה בן-דוד: דרך שיתופי הפעולה האלה, היא עושה את כל הפעולות שלה ומשיגה את המטרות.

עליסה בן-דוד: השותף המרכזי שלנו הן הרשויות המקומיות.

עליסה בן-דוד: אנחנו עובדים עם כל 255 הרשויות המקומיות הקיימות, כשאנחנו עוסקים בכל נושא ובכל תחום שקשור לבטיחות באופן ישיר ובאופן עקיף.

עליסה בן-דוד: אבל כדי שיהיה נוח, אנחנו מחלקים את זה לחמש קטגוריות עיקריות: תשתיות, חינוך, הסברה, קהילה – שזה אינטגרטיבי, ואם אין ברירה, אנחנו גם מפעילים את נושא האכיפה.

עליסה בן-דוד: הנושאים, נושא הליבה - - -

אמנון כהן: הנושא של החינוך, איך אתם משתלבים?

אמנון כהן: הם מביאים תוכנית, אתם מביאים תוכנית, איך זה הולך?

עליסה בן-דוד: אנחנו עובדים בשיתוף עם משרד החינוך.

עליסה בן-דוד: הפעולות שמגיעות למשרד החינוך - - -

אמנון כהן: תחבורה, חינוך.

עליסה בן-דוד: כן.

עליסה בן-דוד: משרד החינוך מגיע עם התוכניות שלו אל בתי הספר.

עליסה בן-דוד: מה שעושה חטיבת הבטיחות וההנדסה עם הרשויות המקומיות זה לתגבר את הפעולות האלה מעבר למה שיש בשעות הלימוד, לתגבר גם בפעולות חווייתיות.

אמנון כהן: מה אתם עושים באכיפה?

עליסה בן-דוד: שוב, אכיפה זה מה שעושה המשטרה, זה מה שעושים בפיקוח העירוני או במערכות בערים.

עליסה בן-דוד: מה שאנחנו עושים – אנחנו מתכללים את כל הפעילויות האלה יחד וכותבים תוכנית עבודה משותפת עם הרשות המקומית כדי שכל התהליכים - - אני אכנס לזה תיכף.

עליסה בן-דוד: נושאי הליבה של הרשות הלאומית הם הנושאים שכתובים כאן, כשהנושא המרכזי לשנת 2012 הוא הולכי הרגל.

עליסה בן-דוד: נושאי הליבה בנויים על בסיס מחקרים ועל בסיס מידת ההיפגעות.

עליסה בן-דוד: רק כדי לסבר את האוזן, מנהל מטה הבטיחות – הוא הרפרנט הישיר והמרכזי שלנו, כדי לעבוד ולעשות את כל הפעולות שאנחנו רוצים לעשות בתוך הערים – כרפרנט הוא אמור להיות בממשק עם כל הגורמים שמופיעים כאן בתוך הרשימה ועוד.

עליסה בן-דוד: ולכן מנהל המטה היישובי הוא הגורם המרכז המתכלל את כל העשייה.

אמנון כהן: הוא צריך להיות עובד הרשות, נכון?

עליסה בן-דוד: זה עובד של הרשות המקומית.

עליסה בן-דוד: אני לא ציינתי קודם, אבל בחטיבת הבטיחות וההנדסה יש 15 מנהלי אזורים.

עליסה בן-דוד: לכל מנהל אזור יש בין 20-15 ישובים שהוא אחראי על הקשר אתם, והקשר הישיר, היום-יומי הוא בין מנהל האזור מטעם הרשות הלאומית, למנהל מטה הבטיחות מטעם הרשות המקומית, שאין ביניהם יחסי עובד-מעביד.

אמנון כהן: זאת אומרת, הוא עובד של הרשות המקומית, אבל מבחינת כפיפות מקצועית הוא - - -

עליסה בן-דוד: מבחינת תמיכה, מבחינת סיוע מקצועי, אבל מבחינת יחסי עובד-מעביד – לא.

עליסה בן-דוד: זה גם חלק מהאתגרים בתוך העניין.

עליסה בן-דוד: אם נדבר על חשיבות התפקיד, בגלל שראינו כמה תפקידים יש וכמה ממשקים יש – יש לנו חזון, חזון של תפקיד מנהל מטה הבטיחות – תיכף אני אפרט אותו – והחזון הוא הגדרת התפקיד שנכתבה במשותף עם השלטון המקומי ועם משרד הפנים.

עליסה בן-דוד: אנחנו נציג את החזון, אנחנו נציג מצב קיים, נציג מה נַעֲשָׂה ומהם הפערים – למה אנחנו בעצם באים לוועדה הזו.

עליסה בן-דוד: החזון של תפקיד מנהל המטה הוא להוביל שינוי תרבותי, לעשות שימוש נכון לכל משתמשי הדרך, ועל-ידי זה להפחית את התאונות והנפגעים באזור המוניציפאלי שבתחום אחריותו.

עליסה בן-דוד: השיטות הן תוכנית עבודה שנכתבת במשותף, שנבנית על נושא הליבה, שמתבססת על מאפייני היישוב – גם דמוגרפיה, גם סוציו-אקונומי, גם נתוני תאונות ומגמות.

עליסה בן-דוד: מנהל המטה צריך לעשות תיאום ממשקים וללוות את כל התהליך כדי לבצע את התוכנית השנתית, רותם שותפים נוספים – אנחנו תמיד עוזרים לו, אבל הוא זה שרותם את השותפים הנוספים כדי לבצע את הפעילות שלו – והוא עוקב ומבקר אחר מימוש התוכנית והתקציב.

עליסה בן-דוד: המצב הקיים – קצת קשה אולי לראות, אבל יש בתוך הפולדרים את החומר בצורה יותר מפורטת – חוזר מנכ"ל משרד הפנים מאפריל 2002 מדבר על הגדרות מסוימות, שהן הגדרות הרבה יותר מצומצמות ממה שאנחנו היום, במסגרת תוכניות העבודה שאנחנו עובדים עם מנהלי מטות.

עליסה בן-דוד: ההגדרות כאן קטנות יותר, מצומצמות יותר, חלשות יותר, ממה שהיינו רוצים שתהיינה, וגם היקף המשרה – יש פה פירוט, מעל 100,000 תושבים – צריך מנהל מחלקה במשרה מלאה, ואנחנו גם מגיעים לרמה שברשויות קטנות רכז בטיחות ברבע משרה, זה מה שיש.

אמנון כהן: אני רואה שבמגזר הערבי אתם סובלים יותר, זאת אומרת, שם בכלל אין תקציב גם לשוטף, אפילו לשלם מים, אין להם כסף.

עליסה בן-דוד: אמנם יש השקעה מאוד גדולה, דווקא בתור אפליה מתקנת כדי להגיע וליישר קו לאותו מצב כמו שאר הישובים, אבל, עדיין, יש הרבה מה לעשות.

אמנון כהן: פה המדינה צריכה לסייע, זאת אומרת, הם פשוט לא יכולים להרים את זה.

עליסה בן-דוד: אכן.

עליסה בן-דוד: שוב, נחזור על הפעולות שנעשו בעניין הזה בהקשר למטה הבטיחות: ב-2007 הרשות הוקמה.

עליסה בן-דוד: השינוי המרכזי הוא הקשר בין אנשי השטח שלנו לרשויות המקומיות, שותף ראשי.

עליסה בן-דוד: ראשי הרשויות הגדירו רפרנט, הם נדרשו, ולכן יש לנו 255 מנהלי מטות בטיחות ברמה של רפרנט לנושא הבטיחות, אבל, זה בדרך-כלל בנוסף לתפקידו.

עליסה בן-דוד: ב-2008 הוגשה לשר בקשה לתיקון חוק העיריות בנוגע לוועדות בטיחות.

עליסה בן-דוד: ב-2009 נכתב אוגדן למנהל מטה בטיחות בשיתוף השלטון המקומי ומשרד הפנים ובו יש את הגדרת התפקיד החדשה – שהיא ההגדרה החזונית של מה שהוא אמור לכלול.

עליסה בן-דוד: ב-2010 נפתחו שני קורסים להכשרה למנהלי מטות בטיחות, שבוצעו על-ידי המרכז לשלטון מקומי, שהוכשרו בהם כ-60 איש.

עליסה בן-דוד: עכשיו הנושא עולה לוועדת הפנים כדי למסד את התפקיד, את המעמד ואת המשרה של מנהל מטה הבטיחות.

עליסה בן-דוד: מה הפער, למה אנחנו באים לכאן?

עליסה בן-דוד: הזמן והקשב של מנהל המטה, מפאת העובדה שהוא עושה את זה נוסף על תפקידו – ב-10%, ב-20%, ב-50% מתפקידו – לא מאפשרת לו לתת את מלוא הזמן ואת מלוא הקשב לנושא הזה.

עליסה בן-דוד: הכשרה מקצועית היא דבר שאנחנו נותנים, אבל יש לנו קושי בנושא של מיסוד ההכשרה, כדי שגורמים שונים ברשות המקומית ישחררו אותו לעבור את ההכשרה הזאת.

עליסה בן-דוד: זאת הכשרה לשיפור, לשימור, גם מצב מקצועי וגם ניהולי, אז אני אומרת – גם הכשרה מקצועית וגם הכשרה ניהולית כדי לעמוד בדרישות.

עליסה בן-דוד: הגדרת התפקיד איננה מעודכנת בחוזר מנכ"ל של 2002 מפאת השינויים שאנחנו ערכנו.

עליסה בן-דוד: חסר לנו מיסוד התפקיד במשרות שברשות המקומית.

עליסה בן-דוד: מה שאנחנו מגדירים כאן כצורך, הוא הצורך שאנחנו רוצים לפנות לוועדה ולבקש את הוועדה לעשות את השינוי.

עליסה בן-דוד: אנחנו מאמינים שיש לה את היכולת, ואנחנו מאמינים שהשינוי הוא לא מאוד מורכב ומסובך, הוא יכול להשפיע על מצב הבטיחות בערים לטובה.

עליסה בן-דוד: מיסוד ההגדרה על-ידי עדכון בחוזר מנכ"ל בהתאם לכל מה שצריך מנהל מטה לעשות עכשיו; להרחיב את היקף המשרה – אם ראינו רבע משרה ביישובים קטנים, אנחנו מאמינים שלא יכול להיות במקום, אפילו של כמה אלפי תושבים, משהו שהוא פחות ממשרה מלאה, תפקיד מלא שמנהל המטה יחשוב, יאכל, יחלום, כל הזמן יעסוק רק בנושא של בטיחות.

עליסה בן-דוד: זה אומר שצריך לזה תקציב וצריך לזה תקנים, כי חלק מהמקומות לא יכולים לעמוד בדרישה כזאת אם רק נוריד עליהם את הדרישה.

עליסה בן-דוד: רמת המשרה היא רמה היררכית, הדרג של מנהל המטה – ככל שהוא במקום בכיר יותר, בממשק בכיר יותר, הוא יכול לעשות את השינוי בתוך הרשות המקומית.

עליסה בן-דוד: אנחנו זקוקים למיסוד של ההכשרות של בעלי התפקיד וזה מה שאנחנו מבקשים מהוועדה.

עליסה בן-דוד: אם ננסה להגדיר במשפט אחד את מה שאנחנו רוצים כדי להגיע לזה, להיות במצב שבו אנחנו מעלים את הנושא הזה ומשאירים אותו על סדר היום, וממשיכים לעסוק בו במפגשים נוספים עד שנגיע להשיג את הרצוי מתוך המצוי.

אמנון כהן: טוב, אני אסכם בסוף, אז אני אשמע את נציג המועצות האזוריות.

אמנון כהן: נמצא איתנו ראש עיריית קריית-אונו, יוסי נשרי, בבקשה.

יוסי נשרי: תודה.

יוסי נשרי: ברשותך, יושב-ראש הוועדה, אמנון ידידי, הוועדה הנכבדה.

יוסי נשרי: אני חושב שהסוגיה שמעלים היום בוועדת הפנים היא חשובה, וכולנו יודעים שהיא חשובה.

יוסי נשרי: כשנכנסתי לתפקיד שלי ב-2003 לנהל את הרשות, לא היתה פונקציה ברשות שלנו שתטפל בנושא הזה, כל אחד טיפל במשהו.

יוסי נשרי: אני חושב שקיבלנו איזושהי מתנה בתקופה ההיא, ואני לא רוצה להיכנס לסוגיות פוליטיות, כשמופז היה שר התחבורה.

יוסי נשרי: שר התחבורה מופז לקח יוזמה, לאחר שהוא נפגש עם ראשי הרשויות, הקים ועדות, שהוא נתן להן זמן לפעילות ולגיבוש החלטות – כיצד אנחנו, ראשי הרשויות, לוקחים על עצמנו את התפקיד ומנהלים את נושא המטה לבטיחות בדרכים ברשות המקומית.

יוסי נשרי: לכן ארבע הוועדות האלו ישבו במשך מספר חודשים, גיבשו את העמדות שלהן, בכל הוועדות היו מעורבים ראשי רשויות ואנשי מקצוע של משרד התחבורה והמטה לבטיחות בדרכים, וביחד גיבשו חזון - איך אנחנו היינו רוצים לראות את אותה הפונקציה שנמצאת ברשות המקומית.

יוסי נשרי: אכן היו לא מעט ראשי רשויות שלקחו והרימו את הכפפה ומיסדו את זה, ובין היתר, אני שמח על כך שגם אני לקחתי את זה על עצמי.

יוסי נשרי: לקחתי את זה כמשימה עירונית-לאומית, לאחר שהצלחתי לאתר את הגברת הנכבדת שיושבת משמאלי מתוך העירייה עצמה, כך שגם תקציבית לא הייתי צריך להעלות את התקציב, אלא איתרתי מישהי שיש לה את היכולת לקחת ולנהל את הפונקציה הזאת בנושא בטיחות בדרכים בקריית-אונו.

יוסי נשרי: במקצוע הקודם שלה היא עסקה בענף הספורט בהתעמלות על מכשירים, אז אני תמיד אומר שהיא עשתה "פליק פלאק".

יוסי נשרי: מי שמכיר את הפעילות על הקורה – אז היא עשתה "פליק פלאק" מהפעילות הספורטיבית לפעילות של נושא של בטיחות בדרכים, ועשתה את זה בנאמנות ובמקצועיות מרובה.

יוסי נשרי: כל תפקידה מבוקר עד ערב ומערב עד בוקר הוא להתעסק בכל נושא הבטיחות בדרכים בקריית-אונו – מול הגורמים המקצועיים שלנו ברשות מול הגורמים בממשלה, מול משרד התחבורה, מול בתי הספר, מול האזרחים, מול המשטרה.

יוסי נשרי: היא יושבת בכל הפורומים, היא מקדמת רעיונות, והיא תיכף תדבר עליהם, ברמה מקצועית ביותר.

יוסי נשרי: זה לא היה המקצוע שלה, אבל כשאתה מאתר אנשים עם יכולות אתה יכול לעשות את זה.

יוסי נשרי: אני לא יודע אם כל רשות יכולה לקחת על עצמה ולעשות את המהלך הזה – להעביר פונקציה מתפקיד לתפקיד, כי זה מימון, וזאת תפיסה וראיה.

יוסי נשרי: אני מאמין שצריך לקחת את התפקיד הזה ולמסד אותו סטאטוטורית, כשראש הרשות הוא זה שמוביל, כמובן; כי אם הוא לא יוביל את זה – שום דבר לא יקרה, בכל השטחים, כמו שציינת קודם.

יוסי נשרי: חובה על ראשי הרשויות לקחת את זה כמשימה לאומית.

יוסי נשרי: לצערנו הרב, אנחנו יודעים שבתאונות דרכים נהרגים יותר מאשר נהרגים במלחמות.

יוסי נשרי: אם זו משימה לאומית – ובצבא יש היררכיה מסוימת, מרמטכ"ל עד מפקד כיתה, אז אם אין מפקד כיתה זו בעיה בשרשרת של הפיקוד, לכן צריך פונקציה ברשות המקומית.

יוסי נשרי: בנושא התקציב אני לא חושב שיש בעיה, כי הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים מתקצבת רשויות מקומיות.

אמנון כהן: לפעילות.

עליסה בן-דוד: לפעילות.

יוסי נשרי: לכן אני חושב שלפני שהיא אפילו נותנת תקציב לפעילות כזאת או אחרת, או מיזם כזה, היא תתקצב קודם כל פונקציה.

יוסי נשרי: אם זה ברשות קטנה, לא לפי 50% משרה, אלא במשרה מלאה, ולא משנה מה מספר התושבים.

יוסי נשרי: לפני כל מיזם אחר, לפני העברת תקציב לבטיחות כזה או אחר, כי אם לא תהיה פונקציה שתטפל בנושא הזה מבוקר עד ערב, כמו אצלנו, לא משנה מה גודל הרשות – אם היא עיר כמו בתל-אביב אולי צריכים עשרה אנשים, אצלי צריכים בן-אדם אחד לפונקציה הזאת – הרשות לבטיחות צריכה לתקצב את זה; כי ראשי הרשויות לא יכולים לקבל גזירות כל פעם.

יוסי נשרי: אחר-כך הם באים לשולחנך לוועדת הפנים, לדאוג לכך שיביאו לנו מענקי איזון, כי אין לנו תקציבים לדברים האלה.

יוסי נשרי: אבל היות וזו משימה לאומית, אני אומר עוד פעם – אין שום בעיה שהדבר הראשון שבתקציב של הוועדה לבטיחות בדרכים תהיה פונקציה סטאטוטורית - - - העיריות לנושא של קידום נושא הבטיחות.

יוסי נשרי: אם אתם רוצים שנרחיב מה אנחנו עושים או אחר-כך- - -

אמנון כהן: לא, עוד לא, עוד מעט.

אמנון כהן: נשמע עוד נציג, את סגן ראש העיר ויושב-ראש מטה הבטיחות במודיעין עילית, בבקשה אדוני, גדעון הכהן.

אמנון כהן: איך אתם, בזווית שלכם, עיר – בוא נגיד, כדוגמא לעיר חרדית, איך אתם מסתכלים, כי לפעמים אני מסתובב בבני ברק – פחד לנסוע שם.

אמנון כהן: אני נוסע על 20 קמ"ש, אפילו שיש לי כביש שאני יכול לנסוע בו, כי אין מודעות.

אמנון כהן: ילדים קופצים לכביש, ואתה לא יכול לדעת.

אמנון כהן: בלי כוונה, הוא אפילו לא מסתכל, אין לו חינוך, אין לו תרבות.

גדעון הכהן: הוא רגיל ללכת בשבת על הכביש כי אין מכוניות.

אמנון כהן: כן, ככה, כמו בשבת, הם הולכים כמו בשבת.

גדעון הכהן: לשאלתך, אדוני יושב-ראש הוועדה, באמת, אצלנו העיר נמצאת עם פוטנציאל היפגעות מאוד גבוה.

גדעון הכהן: על-פי כל הנתונים אנחנו 92% ילדים, זה אומר שבשעות הפיק רואים כמו הכנסת ספר תורה – 30,000 ילדים יוצאים לרחובות.

גדעון הכהן: זה מחזה יפה אבל הוא גם מגדיל את פוטנציאל ההיפגעות, אנחנו באמת מתמודדים בקושי רב.

גדעון הכהן: כשאני נכנסתי לתפקיד בשנת 2000 כממלא מקום ראש העיר, לקחתי את ראשות הוועדה לבטיחות בדרכים שזה או ראש עיר או סגנו לפי החוק.

גדעון הכהן: מי שהיה מטפל בבטיחות בדרכים היה קב"ט המועצה, כמו שאמרה הגברת עליסה בן-דוד – תפקיד צדדי.

גדעון הכהן: במקום אחר, אני יודע, חברים שלי בעיר אחרת – הנהג של ראש העיר מטפל בזה.

גדעון הכהן: למה?

גדעון הכהן: כי אין תפקיד סטאטוטורי.

גדעון הכהן: לקחתי את זה אלי, לקחתי את זה תחת שולחני, זו האג'נדה, ידעתי שיש לנו עיר בעייתית עם פוטנציאל היפגעות, ואנחנו משקיעים יומם וליל.

גדעון הכהן: ברוך השם, אני חושב שהגענו גם - - -

אמנון כהן: יש לך גם פונקציה עכשיו, תחתיך?

גדעון הכהן: לא, הפונקציה של התפקיד אינה סטאטוטורית, אני ומזכירתי מטפלים בזה, ללא הגדרה סטאטוטורית.

אמנון כהן: מבחינת פונקציה של עובד עירייה – אין בעירייה.

גדעון הכהן: אין.

גדעון הכהן: אין תקציב לזה, כמו שאמר קודמי, הוא הצליח להשיג אולי תקציב - - -

אמנון כהן: הוא לא השיג, הוא נייד מישהי מוכשרת מתפקיד מסוים.

גדעון הכהן: אצלנו אין תקציב, אנחנו עירייה - - -

אמנון כהן: יש לכם גם חדרי כושר שם, תנייד.

גדעון הכהן: אוקיי, אבל לצורך העניין, הדבר מאוד דחוף ובהול – ליצור פונקציה סטאטוטורית כזו, בפרט בעיריות שאין להן תקציב "לגמור את החודש", מה שנקרא.

אמנון כהן: בתוך תוכניות הלימודים, האם מדברים עם ילדים – שיש מסוכנות?

גדעון הכהן: אצלנו בסקטור החרדי זה קצת יותר - -

אמנון כהן: לכן אני שואל.

גדעון הכהן: - - חינוך עצמאי, אבל הצלחנו להכניס – אין היום רובד אוכלוסייה שאינו נהנה מפעילות של מטה הבטיחות.

גדעון הכהן: מהגיל הרך - - -

יוסי נשרי: ילדים זה ילדים, יש הבדל.

גדעון הכהן: אנחנו עובדים על זה, זה בסדר.

אמנון כהן: הם לא בתוכנית לימודים של - - -

גדעון הכהן: אנחנו הכנסנו את זה, זו התשובה, אנחנו הכנסנו את זה.

אמנון כהן: איזו שכבת גיל?

אמנון כהן: שכבת גיל מסוימת או כל - - -

גדעון הכהן: כל שכבות הגילאים, מגיל גן – הגיל הרך, עד - - -

אמנון כהן: יש שעות שבועיות בנושא?

גדעון הכהן: שעות שבועיות, פעילויות חוץ-לימודיות, במתנ"סים וגם בלימודים.

אמנון כהן: יוצאים לכביש, מדריכים את הילדים?

גדעון הכהן: יש מגרשי - - -

אמנון כהן: ההורים עסוקים שם, יש להם עשרה ילדים, לכל אחד מהם.

גדעון הכהן: זה בסדר.

גדעון הכהן: אפשר לראות את הנתונים מלפני ארבע שנים – היה סקר של עמותת "אור ירוק", אנחנו הצלחנו להגיע למקום ראשון מבין 92 רשויות.

אמנון כהן: מבחינת מודעות או מבחינת פגיעה, חס וחלילה?

גדעון הכהן: מבחינת פגיעה, מינימום פגיעה.

גדעון הכהן: עיר בטוחה.

גדעון הכהן: העבודה נעשית, אבל כדאי למסד את זה, מחר מחרתיים אולי לא יהיה איש טוב כמוני שיבוא.

אמנון כהן: אתה ממשיך מ-2000, יהי רצון עד ביאת המשיח.

גדעון הכהן: אם אתה אומר, אני מקבל את ברכת הדרך.

אמנון כהן: יש עוד איזושהי רשות מקומית, אני רוצה לשמוע עוד רשות אחת.

אמנון כהן: מאיפה אדוני?

ספי דיין: ממועצה אזורית לב השרון.

אמנון כהן: בבקשה אדוני, איך אתה רואה את הנושא?

ספי דיין: שמי ספי דיין, אני משמש מ-82' – 29 שנים כקצין בטיחות בתעבורה.

אמנון כהן: אני רואה.

ספי דיין: האוכלוסייה מנתה 7,000 איש כשהתחלתי לעבוד, עם 470 תלמידים.

ספי דיין: היום אנחנו עם 22,000 תושבים, עם 4,500 תלמידים שמוסעים על אוטובוסים צהובים.

ספי דיין: בתפקיד הזה אני משמש כמנהל מטה בטיחות כדרך אגב.

אמנון כהן: אתה גם קצין בטיחות.

ספי דיין: בתפקיד הראשי שלי אני קצין בטיחות בתעבורה.

אמנון כהן: מתחתיך יש מישהו שמבצע את העבודה, או שרק אתה מרכז?

ספי דיין: אני בלבד.

אמנון כהן: בגלל שאין תקן.

ספי דיין: לא היה תקן, ונכנסנו עם כמות קטנה של תושבים, כמות קטנה של תלמידים, הרשות הלאומית הקודמת.

ספי דיין: היום הרשות הלאומית עם דרישות, ועם כספים ועם מטרות מצוינות.

ספי דיין: אני לא מסוגל למלא את התפקיד הנוסף הזה, אני לא יכול לעמוד בזה, אני רוצה.

ספי דיין: אני שמח לשמוע ששני נבחרי ציבור יושבים פה והם בתוך העניין, אבל ראשי המועצות ועיריות האחרות לא מדברים ככה.

ספי דיין: הם רוצים לראות תקן, ואנחנו לא מסוגלים, אני לא יכול לתת את העבודה שלי.

ספי דיין: היום אני עושה את זה כדרך אגב, כדבר שני, לא מחשיב את זה כמטרה הראשונה.

ספי דיין: התפקיד שלי כקצין הבטיחות זה הדבר הראשון שאני עושה, ועל זה אני משקיע את מירב הזמן שיש לי וגם זה לא מספיק.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: משרד החינוך – נמצאת פה נציגה, נכון?

לאה בר-אל: כן.

אמנון כהן: משרד החינוך.

אמנון כהן: לאה בר-אל?

לאה בר-אל: נכון.

אמנון כהן: שלום לאה, מה נשמע?

לאה בר-אל: בסדר גמור.

אמנון כהן: איך אתם משתלבים עם תוכניות לימודים, במגזרים שונים, אם זה הערבים, אם זה החרדים, המגזר הכללי?

לאה בר-אל: יש לנו תוכניות לימודים לשכבות גיל שחוזר מנכ"ל אישר אותם, היינו לכיתות א', ה', י"א – אלו תוכניות בבתי הספר הרגילים.

לאה בר-אל: יש לנו גם תוכניות למגזרים השונים בתוך המגזר החרדי.

לאה בר-אל: אנחנו עובדים בשותפות נפלאה עם החינוך העצמאי, מעיין החינוך התורני והחינוך המוכר שאינו רשמי.

לאה בר-אל: כל אחת מהקבוצות האלה בנתה לעצמה תוכנית לימודים, כמובן, בשיתוף איתנו.

לאה בר-אל: אנחנו מעבירים להם - - -

אמנון כהן: יש פיקוח שזה אכן מתבצע?

לאה בר-אל: כן, בהחלט.

לאה בר-אל: אנחנו מעבירים שעות לשלוש שכבות גיל בכל אחד מהמגזרים האלה.

לאה בר-אל: הם מלמדים באופן סדיר, קבוע, אנחנו מבקרים בבתי הספר, רואים את הפעילות.

לאה בר-אל: הם עושים עבודה יפיפייה, באמת עבודה מקסימה.

לאה בר-אל: הם גם משלבים את כל הנושא עם המקורות, רואים התקדמות נפלאה במגזר החרדי בנושא הזה.

לאה בר-אל: במגזר הערבי יש גם תוכניות לימודים.

לאה בר-אל: יש לנו הרבה השתלמויות למורים, לרכזים.

לאה בר-אל: יש רכזים בלפחות מ-50% מבתי הספר ברחבי הארץ שמובילים את הנושא, ועוד ידנו נטויה.

אמנון כהן: הזמנו גם את רכבת ישראל.

בת אל הלמר: נכון.

אמנון כהן: איך אתם משתלבים בתמונה?

בת אל הלמר: שלום לכולם, שמי - - -

אמנון כהן: יש הרבה מקרים של בטיחות בדרכים, ברכבות.

בת אל הלמר: אני אשמח לפרט.

אמנון כהן: בבקשה.

בת אל הלמר: שמי בת אל הלמר, אני אחראית על תחום ניהול הבטיחות בקהילה.

בת אל הלמר: אני עובדת מול משרדי ממשלה כמו משרד התחבורה, משרד החינוך, בסיסים צבאיים.

בת אל הלמר: יש לנו תופעה, לדאבוננו, שהולכת ומתפתחת בנושא של מסיגי גבול, בין אם זה הולכי רגל, רוכבי אופניים, טרקטורונים – רק שמענו לאחרונה, רכב – רכב פרטי, צבאי, כבד, היסעים וכולי, לאורך המסילה ובמפגש.

בת אל הלמר: אנחנו עושים פעילויות רבות, עם השקעה כספית מאוד גדולה של הרכבת בהקשר הזה, ואני רוצה לחזק את ידי הרשות בהקשר שלי.

בת אל הלמר: כמובן שאותי יותר מעניין כל מה שקשור לרשויות מקומיות לאורך המסילה, שהרכבת חוצה בקרבן או בסמוך להן.

בת אל הלמר: אני מוצאת את עצמי מידי פעם מגיעה לרשות מקומית כזו או אחרת ובכל פעם אני צריכה לאתר את איש המקצוע שעוסק בעניין הבטיחות, ובדרך-כלל הוא יושב תחת כותרת אחרת; ואני אתן דוגמא: למשל בנהריה ובעכו – מדובר על אגף הנדסה, במוצקין אני עובדת מול מנהל אגף החינוך, בחדרה יש לו מספר כובעים, ובכל פעם יש להם מספר מאוד מועט של שעות.

בת אל הלמר: בלוד, למשל, התופעה מבחינתנו כרכבת ישראל, היא אקוטית ואני נדרשת שם להרבה מאוד זמן עבודה.

בת אל הלמר: יש שם בחור, או היה לפחות עד לאחרונה, בחור עם הרבה מאוד מוטיבציה, אבל הוא גם ניהל פרויקטים שקשורים לתנועות נוער וכולי.

בת אל הלמר: אני חושבת שזה חבל, כי מדובר בחיי אדם, ואנחנו חייבים לתת לזה את המקום הראוי לו.

אמנון כהן: כן.

אמנון כהן: אני בשלב הזה רוצה לשמוע את נציג משרד הפנים, מוני מעתוק נמצא?

רן אייזנברג: מוני לא נמצא, הוא חולה, אני מחליף אותו – רן אייזנברג.

אמנון כהן: מי אדוני?

רן אייזנברג: רן אייזנברג.

אמנון כהן: רן, אני אמקד אותך גם לגבי ההערות והטיעונים שעלו על-ידי הרשות.

אמנון כהן: ממ"מ הכין לי מסמך מאוד מרשים.

אמנון כהן: אני מבקש את התייחסות משרד הפנים, שלמעשה הוא זה שאמון מבחינה מיניסטריאלית בנושא, יש גם חוזר מנכ"ל שיצא והוא עדיין לא מושלם.

אמנון כהן: הנתונים מדברים על כך שקרוב ל-40 מנושאי המשרה, שהם 15% מהמכהנים בתפקיד, לא עברו את ההכשרה הנדרשת לכהן בתפקיד.

אמנון כהן: האם יש אכיפה, מישהו בודק למה ואיך?

אמנון כהן: אין מידע בדבר הכשרתם של עוד 40 ממנהלי הבטיחות ברשויות השונות.

אמנון כהן: זאת אומרת, עוד 40 רשויות שמישהו עוסק, כמו שאמרנו, לא כמקצוע העיקרי שלו, כעוד מקצוע, אבל הוא לא הוכשר בכלל.

אמנון כהן: הוא אולי אפילו לא יודע מה מצפים ממנו.

אמנון כהן: יכול להיות שיש תקציב שרוצים לעשות בו פעילות, אבל הוא לא הוכשר איך לעשות את זה.

אמנון כהן: לפני שאנחנו שולחים מישהו למשימה, צריכים גם לתת לו כלים, אז גם כאן – צריך לראות איך זה מסתדר עם חוזר מנכ"ל, מה הנהלים הנוספים שאתם רוצים להוציא, או חקיקה נוספת, שהמשרד שוקד עליה.

אמנון כהן: עוד נתונים: ב-14 ערים בישראל יש יותר מ-100,000 תושבים, כאשר חוזר מנכ"ל מדבר שאם יש יותר מ-100,000 תושבים, צריכה להיות משרה מלאה.

אמנון כהן: פה יש רק 75% משרה, כי אתה מבין, אולי יש לו עוד תפקידים אז הוא כבר לא מתמקד במאה אחוז בנושא הזה, ואמרנו שזה חיי נפשות, מציל נפשות בישראל, אכן זה חשוב מאוד.

אמנון כהן: יש מקומות שהוא אפילו עובד ב-50% משרה, בערים שיש בהם 100,000 תושבים, ויש מקומות שאין בכלל, ניקח גם את זה בחשבון.

אמנון כהן: מהנתונים פה עוד עולה ש-58% מנושאי המשרה עושים את תפקידם בהתנדבות, כל מיני סוגי התנדבות – אולי הוא פרש פעם, עובד עירייה לשעבר שפרש, בטוב ליבו הוא בא לעשות.

אמנון כהן: זה נושא מאוד חשוב, שלמרות שיש פה התנדבות ואנשים טובים שרוצים לעשות – ברגע שאין לו מחויבות מסוימת ואין לו למי לדווח – כי הוא עושה את זה כי הוא מאמין שהוא עושה משהו טוב – אבל אני חושב שאנחנו צריכים למסד את זה.

אמנון כהן: אני בטוח שנתתם על זה את הדעת, כי הנתונים נלקחו גם מכם.

אמנון כהן: ב-58 רשויות אין כלל תקן לתפקיד, 41 מתוך אותן רשויות, כ-70%, הן רשויות ערביות.

אמנון כהן: זאת אומרת, במגזר הערבי אנחנו רואים שכ-70% מהרשויות האלה לא יכולות למנות מישהו בכוחות עצמן.

אמנון כהן: זאת אומרת שפה צריכה להיות התערבות של הממשלה בכל מקרה, ב-matching כזה או אחר – אולי אתם תמצאו נוסחה שמשרד הפנים, בשיתוף משרד התחבורה, או שניתן את זה ישירות לרשות, נגביר את התקציב שלהם, שהם יבנו אמות מידה איפה שאין יכולת אמיתית מבחינת סוציו-אקונומית, מבחינת הכנסות והוצאות.

אמנון כהן: אם רשות מסוימת לא יכולה לשלם עבור המים שהיא צריכה לתת לתושבים, על כך סוגרים להם את המים מהמקורות, אז בטח שהוא מסתכל על זה בסדר עדיפות נמוך מבחינתו.

אמנון כהן: לכן אלו בגדול השאלות - - - חנא סוייד: כבוד היושב-ראש, אני רק רוצה לחזק את דבריך.

אמנון כהן: לחזק אותי, נכון, כל הזמן אתה מחזק אותי.

חנא סוייד: ודאי, ודאי.

חנא סוייד: אני רוצה להגיד שזה נותן את אותותיו בכך ש-40% מההרוגים בתאונות דרכים - -

אמנון כהן: הם במגזר.

חנא סוייד: - - הם במגזר הערבי.

אמנון כהן: אין ספק שאם נושא לא מטופל, הוא מקבל – ואני אמרתי שאני פוחד להסתובב - - -

אורי מקלב: - - -

אמנון כהן: אני פוחד להסתובב – חבל שאין לי פה מישהו מבני-ברק – אני פוחד להסתובב ולנסוע בבני-ברק.

גדעון הכהן: אצלנו זה גם, זה בסדר, אני הצגתי את זה.

גדעון הכהן: זה זהה.

גדעון הכהן: מחקרים בדקו את הסקטור החרדי.

אמנון כהן: אבל אצלך אמרת שלפי סקרים - - -

גדעון הכהן: עובדים.

אמנון כהן: אבל שם עובדים או לא עובדים, שם אני רוצה לדעת?

גדעון הכהן: זה קשור להחלטה שלך, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: - - - נמצאת באחוזי תאונות דרכים גבוהים יחסית לעיר, יחסית לילדים, ברוך השם, יש כנראה מי ששומר, אבל זו לא סיבה שלא - - -

עליסה בן-דוד: בנוסף מי ששומר, עובדים בבני-ברק, עושים עבודה.

אורי מקלב: עושים עבודה חשובה.

אמנון כהן: בבקשה, משרד הפנים, הבמה שלך.

אורי מקלב: זה נכון מה שאתה אומר אבל תרבות הנהיגה שם היא לא יותר טובה מתרבות ההליכה ברגל.

אמנון כהן: זה גם נכון.

אורי מקלב: תרבות הנהיגה שם היא גם בעייתית.

אמנון כהן: כן.

רן אייזנברג: חוזר מנכ"ל 202 פרסם באמת, הנחיות למינוי מנהל מטה בטיחות בדרכים.

רן אייזנברג: האחריות של הרשות המקומית היא לבדוק ולפקח ולעמוד בתנאים שנקבעו בחוזר המנכ"ל – הן בדרישות והן בהיקף המשרה.

רן אייזנברג: המשרד הוא לא זה שעושה בקרה יום-יומית ושוטפת על כל המשרות בכלל – האם העובדים עומדים בדרישות הסף, האם היקף המשרה הוא היקף המשרה הנדרש, זו אחריות של הרשות המקומית.

רן אייזנברג: כלומר, אם יש עובדים שלא עומדים בדרישות הסף - - -

רון מוסקוביץ': מתי רואה החשבון שלכם בדק את זה?

רון מוסקוביץ': הרי הם באים והם - - -

אמנון כהן: אדוני, תן לו להתייחס ברצף, ניתן לשאול שאלות אחר-כך.

אמנון כהן: בבקשה.

רן אייזנברג: אני לא חושב שרואה החשבון בודק כל עובד ועובד – האם באמת כל עובד עומד בתנאי הסף ובכל מה שנקבע בחוזרי המנכ"ל השונים.

רן אייזנברג: כמו שנאמר פה קודם, יש קושי תקציבי מאוד גדול לאייש תקנים נוספים.

רן אייזנברג: יש בעיה – שאני מניח שהוועדה פה מכירה – של הרשויות המקומיות של חוסר תקציבי, של קשיים תקציביים יום-יומיים שוטפים ותקנים נוספים שהמדינה - - - עליהם בלי עלות תקציבית.

רן אייזנברג: זו בעיה מאוד גדולה ברשויות המקומיות, בטח ברשויות שהזכרתם פה, שבחלק מהן אין תקנים, או חלק ממגזר המיעוטים.

רן אייזנברג: יש גם תפקידים שיש גם עיגון בחקיקה, ועדיין, בגלל בעיית תקציב לא ממנים את האנשים האלה, כמו ממונה פניות הציבור או מעמד האישה וכדומה.

רן אייזנברג: לגבי בקשת הרשות לבטיחות בדרכים לבחון את חוזר המנכ"ל – אין שום בעיה, הם מוזמנים לפנות אלינו אם צריך לעדכן את חוזר המנכ"ל, אם יראו צורך.

רן אייזנברג: אגף שכר אצלנו עושה עבודה מאוד מקיפה בעדכון תיאורי תפקיד, בכל נושא שכר וכוח-אדם.

רן אייזנברג: תבוא הרשות, תקבע אצלנו דיון, תציג מה היא חושבת שנכון לעשות.

רון מוסקוביץ': כבר שנים שאנחנו עושים את הדבר הזה.

אמנון כהן: כן?

רן אייזנברג: מה היא חושבת שנכון לעשות.

אמנון כהן: אם אתה רוצה לדבר, אני אתן לך, אל תפריע.

רן אייזנברג: מה היא חושבת שנכון לעשות, הן לעניין גודל המשרה, הן לעניין היקף המשרה – יבחנו ויראו.

רן אייזנברג: אבל הבעיה עדיין שלחלק גדול מהרשויות יהיה קושי גדול מאוד לממן את התקן הנוסף הזה בלי מקור תקציבי הולם.

אמנון כהן: למה שמשרד הפנים לא ישפה את אותן רשויות?

רן אייזנברג: אנחנו לא משפים אף אחד.

אמנון כהן: למה, דברו עם האוצר.

אמנון כהן: לא אמרתי – אתה, דבר עם האוצר, זה התפקיד - - - תביא את הבעיה לשר, השר יקיים דיון במטה שלו, יבין את הצורך – אומנם אנחנו בתקציב דו-שנתי, אנחנו בסוף שנת תקציב – יגיד – יש לנו דרישה פה, יש פה נושא שהרבה ילדים נהרגים, אנחנו צריכים גם בנושא החינוכי וגם בנושא המניעתי וההסברתי, פונקציות כאלה שיטפלו בדברים האלה.

אמנון כהן: סך-הכול עשרה מיליון שקל, למשל, אני לא יודע – 10, 20.

אמנון כהן: יושבים מול האוצר, משכנעים אותם, והשר אצלנו מוכשר, השר יודע לטפל בזה, רק להביא לו את הנתונים – הוא אומנם עסוק במיליון ואחד דברים, אבל זה אחד הדברים החשובים.

אמנון כהן: אם תגיד לי – עשיתי עבודת מטה, הבאתי את העבודה לשר, השר קשה לו – אני אבין אותך.

אמנון כהן: אבל אם לא הבאת, ואתה אומר – חוזר מנכ"ל.

אמנון כהן: תבואו אלינו תשבו איתנו.

אמנון כהן: אבל זו לא חוכמה מ-2002 להוציא חוזר מנכ"ל ולהגיד – אני את שלי עשיתי, עכשיו תתמודדו, לא מעניין אותי.

אמנון כהן: אם בסוף יקרה משהו, אז יגידו אדוני – אתה משרד הפנים, אתה משרד ייעודי – כמו שקרה בכרמל, אף לא אחד לא - - קרה.

אמנון כהן: חס וחלילה, לא עלינו, יהיה אסון של רעידת אדמה, יפלו פה בניינים כי לא חיזקו אותם בתמ"א 38, יחפשו את האשם.

אמנון כהן: אבל הגופים המקצועיים צריכים להאיר את עיני השרים, את עיני הממשלה, את עיני חברי הנסת.

אמנון כהן: אנחנו מצפים לזה מכם, ולכן אנחנו לומדים כאן שהמקום הראשון שאתם צריכים לטפל בו הוא להציף את הנושא הזה.

אמנון כהן: לא רק להציף, צריך למצוא את הדרך שהמדינה תיקח על עצמה אחריות ותיקח על עצמה מימון של האנשים האלה שיעשו את עבודתם נאמנה בכל קונסטלציה.

אמנון כהן: אני לא אמרתי – הכול פנים, הכול אתם, הכול משרד התחבורה.

אמנון כהן: אפשר לבנות matching כאלה או אחרים, וזה קיים, זה מקובל, כמו שיש לנו במשרד החינוך עם השלטון המקומי – משרד החינוך, עירייה וכל בתי הספר.

אמנון כהן: במשרד הרווחה יש matching כאלה שהולכים.

אמנון כהן: כל יוזמה חדשה שבאה לעירייה אומרים – תביאו לנו matching, אנחנו מביאים לכם פרויקט חדש.

אמנון כהן: קודם כל צריך להתחיל מלמעלה, אנחנו עומדים לעזר, במקביל – אני לא בורח מאחריות, אנחנו גם ועדה, יש לנו מה להגיד.

אמנון כהן: אני מציע שתקימו צוות, תנסחו לנו חקיקה שמקיפה את הגדת התפקיד של אותו איש בטיחות ברשות המקומית: מה תהיה הכשרתו, איזה סוג הכשרה – ניהולית, מקצועית, מה הוא צריך לדעת – הכול בחקיקה.

אמנון כהן: לאחר מכן – תקצוב שלו, גם כבר תחשבו, תעשו עבודת מטה, תתייעצו עם משרד הפנים.

אמנון כהן: משהו עם משרד הפנים, משרד התחבורה, משרד האוצר, עבודת מטה כזאת שתשבו ביחד ותבנו איזושהי נוסחה לגבי התקצוב של אותו המשרד וכל נושא ההכשרה שלהם – הכשרה, מקצוענות, הגדרת התפקיד, בכפיפות למי, הכול.

אמנון כהן: צריך לדעת את כל הדברים האלה כי יש פה הרבה - - כל אחד רוצה רק את התהילה, לא רוצה את ה- - -

עליסה בן-דוד: חלק מהדברים שאמרת נמצאים וקיימים - -

אמנון כהן: אני צריך בחקיקה.

עליסה בן-דוד: - - כי את הגדרת התפקיד כתבנו יחד עם משרד הפנים.

אמנון כהן: בחקיקה.

עליסה בן-דוד: רק צריך לעשות את החקיקה ולמסד.

אמנון כהן: אני חושב שבנהלים טוב לרוץ בהתחלה, לראות איך זה זז, אתם גוף חדש.

אמנון כהן: רצתם, יש חוזר מנכ"ל, היתה לכם איזושהי התחלה, עכשיו תוך כדי ריצה, בעשייה, אנחנו בודקים אילו כשלים יש לנו בדרך, עושים תיאום ציפיות ומה אנחנו רוצים לעתיד – זו הדרך שאנחנו צריכים להתקדם בה.

אמנון כהן: קחו את כל הדברים בחשבון, יכול להיות שיש עוד אופציות שלא לקחתם בחשבון, בשמחה, תשלבו את הכול, אנחנו עומדים לעזר, אולי אנחנו נקדם את זה כהצעת חוק של הוועדה.

אמנון כהן: אני מציע שהממשלה תיקח את זה לבד, כהחלטת חוק ממשלתית, אם לא – תמיד יש לכם את הבית הזה.

אורי מקלב: - - -אני חושב שדווקא צריך להיות חוק של - - - גם של - - - ועדה.

אמנון כהן: אתה תוכל להגיד, כל אחד.

אמנון כהן: יש לנו זמן עד שעה 10:00, כי אנחנו יוצאים לשדרות – מי שרוצה להצטרך יכול להצטרף – יש לנו דיון של תכנון ובנייה בשדרות.

אמנון כהן: אנחנו מחזקים גם את הדרום, גם כוועדה, גם כחברי כנסת.

גדעון הכהן: רק עוד משפט אחד, אדוני.

אמנון כהן: לחבר הכנסת מקלב יש מה להגיד, והוא אחד הבכירים בוועדה, אנחנו מכבדים אותו.

אמנון כהן: אנחנו מצפים להצטרפותו לדיון הבא, בעזרת השם.

אמנון כהן: הבאת לי את הנייר?

אורי מקלב: אתה - - - מרחוק, מתי אני - - -אותך?

אורי מקלב: את הנייר ביקשתי שישלחו, אני מקווה שיעשו את זה.

אורי מקלב: אתמול היינו כאן בערב עד 22:30, אני ביקשתי מהעוזרים שלי - - -

אמנון כהן: זה חשוב - - -

אורי מקלב: אבל כתבתי לי כאן - - -

אמנון כהן: אז בנושא הזה, מה יש לך להגיד, אדוני, מניסיונך הרב גם בתחום המוניציפאלי?

אורי מקלב: קודם כל, אני רוצה לברך אותך על קיום הוועדה, אני חושב שהדבר הזה חשוב מאוד, בנושא הזה יש לנו תמימות דעים.

אורי מקלב: בתקופה האחרונה מדינות רבות ציינו ודיברו על מדינת ישראל – על ערך חיים שיש בה, לאור שחרור שבויים, המחיר הכבד ששילמנו בשביל חשיבות ערך חיים של אחד.

אורי מקלב: מציינים אותנו כאחד הדגלים שלנו, שיש לנו חשיבות – אנחנו מציינים זאת, מדברים על כך, מחנכים על ערך החיים.

אורי מקלב: אנחנו "אור לגויים", "אור לגויים", אבל אני אומר - בבית פנימה, כשאנחנו מגיעים לדברים שלנו, שזה לא פחות חשוב – אנחנו יודעים שהיום הנושא של בטיחות בדרכים זו שאלה של נפשות ממש, וערך חיים מאוד חשוב, זו מכת מדינה – החללים הרבים, הפצועים הרבים.

אורי מקלב: היום הנושא של בטיחות בדרכים נמצא אצלנו פנימה, יש לנו הרבה מה לשפר ומה לעשות.

אורי מקלב: כשזה מגיע לעשות אצלנו, אנחנו צריכים למצוא כל מיני ימים מסוימים, אנחנו צריכים להחזיק ברשויות מסוימות, הרבה נושאי משרה –לפי המסמך של הממ"מ, 58% נושאים במשרה הזו בהתנדבות.

אורי מקלב: אנחנו מדמים לעצמנו, אבל אנחנו יודעים אם כך, שהנושא של מנהלי בטיחות בדרכים לא מקבל את מלוא תשומת הלב ואת מלוא המקצועיות.

אורי מקלב: כשראיתי את זה חשבתי לעצמי – איפה היינו עד עכשיו?

אורי מקלב: הנושא, שהוא כל-כך ברור – שצריך להיות בכל רשות מנהל בטיחות, הוא דבר כל-כך חשוב ואקוטי בשביל לקדם ולהקיף את כל הנושא הזה ולהעצים אותו – אני מסתכל איפה היינו עד היום, לא בהצעת חוק ולא בפעילות.

אורי מקלב: לא מזמן נתקלתי בעירייה – ואני אומר את זה לחברי חברי הכנסת – בהצעת חוק כדי למסד את התפקיד של דובר העירייה, לתת לו עצמאות.

אורי מקלב: זו הצעת חוק שנמצאת על שולחן הממשלה, על השולחן שלנו – דובר העירייה.

אורי מקלב: אתה צריך לראות אילו הסברים מלומדים ומנומקים מוסברים בהצעת החוק מדוע לדובר העירייה – מצד אחד יש לו את הפקידים ואת ראש העיר, מצד שני יש לו את הציבור, התפקיד שלו צריך להיות בלתי תלוי.

אורי מקלב: הוא צריך לקבל את הסמכות שלו ואת המשרה שלו ואת ההיקף ואת העובדים שלו.

אמנון כהן: סטאטוטורי ממש.

אורי מקלב: סטאטוטורי.

אורי מקלב: אני מסתכל – דובר העירייה מול מנהל מטה בטיחות ברשות.

אורי מקלב: עם כל הכבוד לחוזר המנכ"ל של משרד הפנים – שהוא באמת מחייב והרשויות לא מיישמות אותו – איפה התפקיד של הממשלה, של משרד התחבורה ושל משרד הפנים בנושא?

אורי מקלב: הם צריכים להעמיד לכל רשות מנהל בטיחות.

אורי מקלב: כל אחד יודע שעל כל דבר שיש בעירייה צריך - - למה אני אומר אני את זה?

אורי מקלב: אני חושב שלהטיל את זה על הרשות המקומית, לאור מצבן של הרשויות המקומיות זה לא תמיד ישים.

אורי מקלב: בשנה הבאה אנחנו נתכנס עוד פעם, וניפגש עם המצב הזה שברוב - - -

אמנון כהן: מי אמר לך את זה?

אורי מקלב: אני חושש, אומנם יש ברכת כהן - -

אמנון כהן: אל תחשוש, יש ברכת כהן.

אורי מקלב: אבל אני חושב שבכל חוזר מנכ"ל צריכה להיות גם שותפות – נאה דורש, נאה מקיים.

אורי מקלב: מי שדורש יכול לעשות את זה בשילוב – חלק ממשרד הפנים, חלק מהרשות המקומית, זה נכון.

אורי מקלב: בקריית-אונו באמת עשה את זה, ולקח משרה אחרת שיש לו ושם אותו כמנהל בטיחות בדרכים, אבל לא כל רשות יכולה לעשות את זה.

אורי מקלב: אבל אם יש משהו שקשור - - -

אמנון כהן: כל רשות יכולה לעשות את זה, היא צריכה לראות את החשיבות.

יוסי נשרי: היא צריכה לקבל החלטה.

אורי מקלב: אתה יודע מה, אני רוצה להגיד לך - -

אמנון כהן: היא צריכה לראות את החשיבות.

יוסי נשרי: היא צריכה לקבל החלטה, זה הכול.

אורי מקלב: נכון, אבל אם זה באמת מאוד חשוב, גם הממשלה צריכה להיות שותפה בעניין הזה, זה דבר שהוא מאוד חשוב.

אורי מקלב: אני חושב שאנחנו לא סתם מגדירים – אנחנו לא רק רוצים שלמישהו יהיה title של התואר – אנחנו יודעים שהתפקיד גם נותן את האחריות, וממילא אדם צריך למלא אותו ואז גם אחרים מתחשבים בו.

אורי מקלב: מי שמגיע מהרשויות המקומיות ומהנושא המוניציפאלי, יודע שבנושא הזה, הנושא של בטיחות, אם יש מחלקת בטיחות או אגף – הוא מטפל בחלק הזה, אבל מה הסיבות שזה גורם, מה הסביבתיות, בין אגפי, ודברים אחרים.

אורי מקלב: מחלקת החינוך לא יושבת צמוד למחלקת - - - או למחלקת הבטיחות בדרכים, לכל אחד יש את הבעיות שלו שהוא צריך להחזיק את האגף שלו, יש שהוא אחראי על זה לכן - - - דרך אגב, בתוך כל התפקידים שיש אני רוצה להוסיף עוד משהו, אני חושב שהסקרים של תאונות הדרכים שקורות בעיר – אני רואה את זה לגבי סקרים, אני לא יודע אם דווקא אתם עושים את זה, הרשות הלאומית ומשרד התחבורה עושים – הם לא באמת ממצים את הקיים, האחוזים הרבה יותר גבוהים.

אורי מקלב: לפעמים אני רואה בצמתים שאני עובר בהם, אני רואה כמה תאונות דרכים יש שם.

אורי מקלב: כשאני רואה אחר-כך בסיכום השנתי, אני אומר – זה הכול?

אורי מקלב: אני הרי יודע על יותר.

אורי מקלב: בין אם זה הרוגים או פצועים, איך זה - - - ולכן אני חושב שחלק - - -

רון מוסקוביץ': אלה סטטיסטיקות, עם נפגעים ובלי נפגעים.

אורי מקלב: יש אנשים שגם מעוניינים להוריד את זה, יכול להיות שגם כל אחד אולי מעוניין להוריד, האחוזים אחר-כך לא משחקים לטובה.

יוסי נשרי: אין תיאום, זה בגלל שאין תיאום.

אורי מקלב: אין לי ספק בעניין הזה.

עליסה בן-דוד: יש מושג שנקרא "כללים נפגעים" – אלו תיקים שהם חסרים באינפורמציה שלהם ולכן ברוב המקרים מוצגים רק הנתונים של ת"ד – תיקי תאונות דרכים ספציפיים; אבל אם מסתכלים על כל הנתונים, ויש אותם ברשות הלאומית, אפשר לראות גם את הנתון של "כללים נפגעים", וכל תאונה שאתה מכיר אמורה להיות שם.

אורי מקלב: גם תאונת דרכים שלא מגיעה בסוף למשטרה ולא מודיעים עליה, זה עוד לא אומר שלא היתה תאונת דרכים.

רון מוסקוביץ': אורי, נציגי מאגר המידע שלנו לא - - -

אורי מקלב: בכל אופן, אני גם ממליץ לחברי ולאדוני היושב-ראש, כוועדה, אנחנו גם נגיש את ההצעה כחוק בעניין הזה, כי אנשים שהשתתפו - - -

אמנון כהן: טוב, הם צריכים להביא לנו - - -

אורי מקלב: יש לזה גם יתרון.

אמנון כהן: הם צריכים להביא לנו, אחרי - - -

אורי מקלב: הם יביאו את החומר ואנחנו אולי נגיש את זה כהצעת חוק.

אמנון כהן: כן, בעזרת השם.

אמנון כהן: חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, קודם כל אני רוצה להודות לך על קיום הדיון החשוב הזה ביום החשוב הזה – היום הלאומי לבטיחות בדרכים; ולהודות לרשות הלאומית לבטיחות בדרכים על העזרה שלהם, על התמיכה שלהם בקיום היום הזה, כי הוא יום חשוב.

חמד עמאר: אני חושב שכל הנושא של הבטיחות בדרכים הוא משימה לאומית שמוטלת על כולם.

חמד עמאר: כשאתה רואה את הנתונים כאן – ואני רואה את הנתון שמספר ההרוגים בשלושת הפרמטרים בתחום העירוני הוא 79% – זה אומר דרשני, כי אני לא מקבל חוסר תקציב, אני לא מקבל את המילה "חוסר תקציב".

חמד עמאר: תאמינו לי שאם ראש הרשות היה רוצה ורואה בנושא הזה חשיבות – הוא היה מוצא תקציב ומאייש את התפקיד הזה; כי אם הוא היה רוצה עוזר שיסדר לו את המשכורת שלו, הוא היה יכול למצוא לו את התקציב ולתת – ואני מכיר את זה, גם אני הייתי חבר מועצת העיר.

חמד עמאר: אם ראש העיר רוצה ורואה בכך חשיבות – הוא יכול למצוא תקציב, עם כל הקשיים ולתקצב את התפקיד הזה; כי זה תפקיד חשוב, זה תפקיד שנוגע לכל אחד ואחד, זה נוגע לכל ילד וילד ביישוב, ולכל תושב ביישוב.

חמד עמאר: אתה יוצא מהבית שלך היום – ואני מסתובב בתוך היישובים, וחברי יכול להעיד – זה פחד מוות להסתובב היום בכבישים, בתוך המגזר הערבי במיוחד, זה פחד מוות.

חמד עמאר: הצעירים נוסעים בטירוף, התשתיות של הכבישים הן לא כל-כך טובות, וזה מתכון לתאונות דרכים.

חמד עמאר: אם אמרו ש-40% מתאונות הדרכים הן במגזר הערבי וההרוגים הם במגזר הערבי – זו אחת הסיבות.

חמד עמאר: ואתה שומע, ואתה נתת נתון עכשיו – נושא הבטיחות בדרכים כמעט ולא קיים ברשויות הערביות.

חמד עמאר: לכן אני חושב, אדוני היושב-ראש, אני לא חושב שרק חוק יכול לעזור.

חמד עמאר: כי שמעתי מהאדון המכובד של משרד הפנים – אפילו דברים בחוקים לא מיישמים.

חמד עמאר: זו צריכה להיות תפיסת עולם – להחליט שהנושא הזה הוא חשוב, ואז ראשי הרשויות ייקחו את הנושא הזה ויוכלו לקדם את זה.

אמנון כהן: טוב, תודה רבה .

אמנון כהן: מר מוסקוביץ', ביקשת לדבר.

רון מוסקוביץ': כן, בקצרה.

רון מוסקוביץ': אני חושב שאפשר להרגיש את היעדר האכיפה והנוכחות של משרד הפנים.

רון מוסקוביץ': אני לא מכיר קצין מחוז אחד שפנה לראש רשות בנושא של מנהל מטה, לא בשנה האחרונה ולא בשנים האחרונות.

רון מוסקוביץ': חוזר המנכ"ל הזה נשאר כאות מתה.

רון מוסקוביץ': משרד הפנים מתעלם מהעניין הזה, לא עושה אפילו את המינימום הנדרש, עוד לפני שאנחנו מדברים על תקציב.

רון מוסקוביץ': לכן, אני רוצה להודיע פה – אנחנו הולכים להיכנס בנעליו של משרד הפנים – אני מקווה שהוא יצטרף אלינו – אנחנו נגביר את האכיפה על הרשויות ברמה של דירוג הרשויות על-פי רמת הבטיחות, ואחד הפרמטרים יהיה ההתייחסות למנהל המטה, לתפקיד הזה, וקיום חוזר מנכ"ל.

רון מוסקוביץ': לעצם העניין של מיסוד התפקיד והפיכתו לסטאטוטורי, אני חושב שאין שאלה ואין מחלוקת – הוזכר פה דובר ויועץ למעמד האישה, והכול ראוי, והכול חשוב – זו משרה מצילת חיים, ודאי כאשר בתוך הערים אנחנו רואים את רמת הנפגעים: למעלה משליש מההרוגים הם הולכי רגל, רובם בתוך הערים – קשישים וכיוצא בזה.

רון מוסקוביץ': לכן אני אומר – אנחנו מוכנים לכל פתרון שגם יהווה תשלום של הרשות הלאומית.

רון מוסקוביץ': אנחנו מוכנים ל- matchingואני מברך על הרעיון של יוזמת החקיקה; אבל ללא קשר, ואולי עם קשר, אנחנו ניזום בשנה הקרובה הצעת חוק ממשלתית על-מנת להפוך את התפקיד הזה לתפקיד סטאטוטורי; כי אנחנו חושבים שחוזר המנכ"ל הזה לא מיושם, ולכן אנחנו נדרוש גם את הפיכת התפקיד לסטאטוטורי, ועם זאת, אנחנו נבוא עם תקציב ועם משאבים של הרשות הלאומית.

רון מוסקוביץ': אבל אני אומר את זה בבירור – צריכה להיות פה שותפות, הן של משרדי ממשלה אחרים, והן של הרשויות המקומיות על-מנת להפוך את המשרה הזאת למשרה בלעדית ולא משרה נוספת על תפקיד אחר, והיא בשכר הגון וראוי.

אמנון כהן: תודה, ובנימה זאת אנחנו נסכם את הדיון החשוב הזה.

אמנון כהן: כפי שכבר סיכמנו באמצע הדיון – תעשו את כל היוזמות שלכם.

אמנון כהן: אנחנו פשוט רוצים להבטיח – כמו שגם חבר הכנסת מקלב חרד שנבוא עוד פעם בשנה הבאה, נדבר ונלך – שאנחנו נבוא בשנה הבאה עם חקיקה שעברה את כל הקריאות, שהכול הוסדר, ה-matching גם הוסדרו, השלטון המקומי פה אתכם, אנחנו אתכם.

אמנון כהן: כל אחד עסוק בעוד מיליון דברים, אתם צריכים להרים את הכפפה, לעשות את העבודה – הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, ויש לכם את כל הכלים, את כל היחסים, ולעשות את זה.

אמנון כהן: אני מברך אתכם על פעילות

אמנון כהן: כם החשובה והברוכה, התחלתם לא מזמן, וכבר אנחנו רואים את ההישגים.

אמנון כהן: אני בטוח שאם הנושא הזה יוסדר, אנחנו נצמצם עד כמה שיותר את הנושאים האלה.

אמנון כהן: כמו שציינתי – כל בן אדם הוא חשוב, לפעמים אנחנו כמדינה לא נתנו לו את הכלים, לא נתנו לו להתמודד ולהבין את המשמעויות של הדברים, והוא עשה את הטעות שלו, ולפעמים הוא גם שילם בחייו, וגם לקח איתו עוד כמה חיים.

אמנון כהן: לכן אנחנו מחויבים מהמציאות – כחברי כנסת, כממשלה, כמדינה – לטפל בזה, ואתם חוד החנית בזה, שאתם צריכים להציף את הנושא הזה.

אמנון כהן: יישר כוח והמשך יום נעים, והמשך עשייה טובה למען עם ישראל.

אמנון כהן: תודה רבה.

קריאות: תודה רבה.