ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 654, 2011-11-14 12:30

רוברט אילטוב: אני מבקש לפתוח את הדיון על תקנות שירותי תיירות (עסק מאושר לתייר), תשע"א-2011.

רוברט אילטוב: בבקשה, משרד התיירות.

עובד קדמי: ראשית, תודה רבה על זימון הוועדה.

עובד קדמי: הנושא שלנו הוא תקנות שירותי תיירות (עסק מאושר לתייר) – זה צריך להיות תשע"ב, על אף שכתוב שם תשע"א עדיין – 2011.

עובד קדמי: הבקשה לוועדה היא בהתאם לסעיף 3 לחוק שירותי תיירות, המצריך את אישורה של הוועדה.

עובד קדמי: אשר לעניין, תעשיית התיירות בכלל, והמסחר התיירותי, הם אחד מגורמי ההכנסות החשובים במטבע החוץ בישראל, ומהווה מנוף, גם ליצירת מקומות עבודה וגם להכנסות – מקומות עבודה הן בייצור והן במכירות.

עובד קדמי: מאגף הסטטיסטיקה במשרד התיירות, המסתמך על נתוני הלמ"ס, נמסר לנו לגבי הקניות בשנת 2010, שכלל הוצאות התיירים בישראל הסתכמו ב-3.7 מיליארד דולר, מתוכם כ-556 מיליון הם רק בקניות של תיירים, שזה פחות או יותר 2 מיליארד שקל.

עובד קדמי: התקנות שלפנינו נועדו למעשה להסדיר את אישור בית עסק מאושר לתייר, וזאת בהתאם לקריטריונים הקבועים בתקנון.

עובד קדמי: התקנות לא חדשות.

רוברט אילטוב: תסביר בבקשה מה פרוש הדבר, גם לפרוטוקול וגם לי.

רוברט אילטוב: אני לא איש תיירות מובהק.

עובד קדמי: להבהיר במה המדובר?

עובד קדמי: מה היה קודם?

רוברט אילטוב: אמרת: עסק מאושר לתייר.

רוברט אילטוב: אתה יכול להסביר לוועדה, לי, מה זה אומר?

עובד קדמי: מה זה עסק מאושר לתייר?

רוברט אילטוב: כן.

רוברט אילטוב: זה פתגם משפטי שלא אומר לנו הרבה.

עובד קדמי: התיירים שמגיעים לארץ רוכשים מוצרים, טובין, שזה כולל הרבה מאוד דברים שמופיעים כאן בתוספת השנייה לתקנות המוצעות.

עובד קדמי: זה אביזרי אופנה, אופטיקה, אפילו אלקטרוניקה, בולים, גלריות לאומנות, הלבשה, אפילו ביקבים, יודאיקה ותשמישי קדושה, תכשיטים, מזכרות ומתנות כמובן, כמעט כל דבר.

עובד קדמי: והרכישות האלו הן למעשה הכנסה טובה מאוד, הן משום שהן יוצרות מקומות עבודה, כמו שאמרתי, למוכרים, והן משום היצרנים עצמם – לכל אותם יצרנים זה נותן פרנסה.

עובד קדמי: התקנות האלה באות להחליף את צו הפיקוח על מצרכים ושירותים.

עובד קדמי: צו הפיקוח על מצרכים ושירותים (זיהוי עסקים למכירת טובין ומתן שירותים לתיירים) הוא משנת 1967.

עובד קדמי: הצו עצמו מחליף צו משנת 1957, והצו הוא מכוחו של חוק הפיקוח על מצרכים ושירותים, תשי"ח-1957.

עובד קדמי: החוק הזה נועד להסדיר מתן שירותים ברי פיקוח ו/או מכירת שירותים ברי פיקוח בכל זמן שמוכרזת במדינה תקופת חירום.

עובד קדמי: מרבית החקיקה וחקיקת המשנה בישראל להסדרת מכירה של שירותים וטובין הוסדרה על-ידי החוק הזה, וכל שר היה ממונה בתחומו להוציא את חקיקת המשנה, שזה היה צו, ולא היה צריך אישורה של הכנסת בשביל זה.

עובד קדמי: הוא היה מנסח את הצו, הצו היה מאושר על-ידי משרד המשפטים, וכך הוסדרו הנושאים.

עובד קדמי: עתה, משנדרשו משרדי הממשלה להחליף אותם צווים בתקנות על-פי חוק, או לבטלם כליל, גם משרד התיירות נדרש לכך, והוועדה המשותפת לוועדת החוץ והביטחון וועדת חוק חוקה ומשפט, בראשותו של חבר הכנסת אברהם מיכאלי, שעמד בראש צוות מעקב לעניין זה, דנה בצווים האלה של כל משרדי הממשלה, ובין היתר בצווים של משרד התיירות.

רוברט אילטוב: לצורך נתונים, התוקף של האישורים שאנחנו נותנים – לכמה זמן הם?

עובד קדמי: כאן יש הבדל בין הצו לבין התקנות דהיום.

עובד קדמי: הצו הישן, שאנחנו מחליפים אותו, למעשה לא קבע מועד תחולה.

עובד קדמי: משניתנה תעודה – התוקף שלה היה עד ה-31 בדצמבר של שנת נתינתו, זאת אומרת שנה, והוא התחדש מאליו כמעט.

עובד קדמי: אנחנו היום רוצים לקבוע את ה-31 בדצמבר של השנה שלאחר נתינתו.

עובד קדמי: זאת אומרת, זה יכול להיות עד שנתיים.

עובד קדמי: אם באמצע שנה, אז זה שנה וחצי.

רוברט אילטוב: למה לא לתת כל עוד העסק פועל?

רוברט אילטוב: למה לא לתת את זה ליותר זמן?

רוברט אילטוב: מה הסיבה שאתם מגבילים את זה?

רוברט אילטוב: הרי הפעילות של העסק לא משתנה?

רוברט אילטוב: אם הוא מצהיר לשלטונות המס שהוא משנה את הפעילות, אז תיקח ממנו את האישור.

רוברט אילטוב: אבל כל עוד העסק ממשיך לפעול, מה זה משנה?

עובד קדמי: אנחנו מעוניינים בהגנה על התייר בעניין הזה, ואני תיכף אסביר גם איזה טובת הנאה, או יתרון, יש לאותו עסק בכך שהוא מקבל את אישור משרד התיירות.

עובד קדמי: יש לו יתרון עצום.

עובד קדמי: לא סתם יש לנו היום 7,200 עסקים - -

יעל מזרחי: 7208.

יעל מזרחי: - - שהם בעלי אישור וסמל.

יעל מזרחי: ועוד כ-400 בתי עסק.

יעל מזרחי: השנה נוספו 450 בתי עסק – מתחילת השנה עד היום.

יעל מזרחי: פתחנו את אוקראינה, אז באים יותר תיירים.

לאה ורון: ישנן בקשות שהוגשו וסורבו?

לאה ורון: כמעט ולא, אבל היום התקנות מסדירות את זה קצת יותר טוב ממה שהיה קודם, כי הן קובעות אמות מידה, קריטריונים ברורים יותר מקודם.

אתי בנדלר: אולי קצת יותר מידי, אנחנו נדבר על זה.

עובד קדמי: אוקיי.

עובד קדמי: נדבר על זה.

עובד קדמי: בכל אופן, יש קריטריונים בתקנות האלה שלנו, כך שלא כל אחד שמגיש בקשה יוכל לקבל את האישור והסמל.

עובד קדמי: אנחנו רוצים לעשות מעקב אחר אותם עסקים.

רוברט אילטוב: אני אגיד לך למה אני שואל את זה.

רוברט אילטוב: אני זוכר את שר התיירות – כשהוא היה יושב-ראש ועדת הכספים הוא קידם שדולה לעסקים קטנים, וזה בנפשו.

רוברט אילטוב: לכן אני אומר למה שלא נקל על עסקים, רובם בדרך כלל עסקים קטנים, תכשיטים ואופנה, אלה לא עסקים גדולים.

רוברט אילטוב: היום אתם מקלים עליהם.

רוברט אילטוב: למה לא לתת להם באופן קבוע?

רוברט אילטוב: תעשו פיקוח בצורה שאתם חושבים לנכון, ותיתנו להם.

עובד קדמי: לחלק מהעסקים נדרש גם רישיון, כמו למשל חנויות תכשיטים, חנויות למכירת יהלומים, או גם מוצרים ארכיאולוגיים.

לאה ורון: שמי נותן את הרישיון הזה?

יעל מזרחי: העיריות.

יעל מזרחי: העירייה נותנת את הרישיון הזה, ולמכירת עתיקות צריך רישיון נוסף.

רוברט אילטוב: אבל לפי מה שאני יודע, העירייה, ברגע שהיא נותנת רישיון לבית עסק, היא לא לוקחת אותו אחרי שנה וחצי שנתיים.

יעל מזרחי: זה לא לצמיתות, זה מוגבל לתקופה.

עובד קדמי: זה טוב לצורך המעקב.

עובד קדמי: למרות שזה מטיל עלינו יותר חובה של פיקוח, ואחת לשנה לבדוק את העסקים, אנחנו לוקחים את זה על עצמנו, כי אנחנו חושבים שהפיקוח הזה טוב וראוי.

עובד קדמי: מה גם שעוד מעט אסביר את הקשר שלנו עם רשות המיסים בעניין הזה, וטובת ההנאה של אותו עסק עם רשות המיסים.

רוברט אילטוב: מה האגרה השנתית?

עובד קדמי: היא מאוד נמוכה.

עובד קדמי: היא 150 לחדש, ו-70 למי שמחדשים לו את האישור.

עובד קדמי: וכל ה-7,200, ואם עוד 400 יקבלו את זה במהלך התקופה הזו, אז מדברים על 7,600 שכבר קיימים, ויצטרכו לשלם 70 שקל כמעט לשנתיים, שזה באמת לא משמעותי.

אתי בנדלר: הבעיה לא כל כך בתשלום במקרה הזה, אלא הבעיה יותר בבירוקרטיה.

אתי בנדלר: יש לי מספר הערות תוך כדי קריאת התקנות בדיוק בכיוון של אדוני – לזכור שאם לא הגשת את זה שלושה חודשים מראש, אז זה כבר לא נקרא חידוש, ואז צריכים את כל האישורים כל פעם מחדש.

אתי בנדלר: זו הרבה מאוד בירוקרטיה סביב העניין.

עובד קדמי: אנחנו אומרים: יכול שתוגש תוך שלושה חודשים לפני.

אתי בנדלר: לא "יכול", זה המועד המאוחר ביותר להגשת בקשה לחידוש, שאם לא כן זו כבר לא בקשה לחידוש אלא בקשה לרישיון חדש.

אתי בנדלר: נדבר על זה תוך כדי הקריאה.

עובד קדמי: אנחנו פתוחים לשמוע הערות, למרות שישבנו על התקנות האלה הרבה מאוד זמן.

עובד קדמי: ואני חייב להגיד תודה גם למשרד המשפטים, לתמר קלהורה, וגם לאיילת גדי שטרחו איתנו, בהכנת התקנות האלו.

עובד קדמי: אני חושב שהן תקנות טובות, ולמרות זאת אנחנו פתוחים כמובן עדיין להערות של הוועדה.

עובד קדמי: בנוסף, במטרה לעודד את המכירות לתיירים, קובע סעיף 43ב לחוק מס ערך מוסף, תשל"ו-1975, הסדר לעניין החזר מע"מ לתייר.

עובד קדמי: זאת אומרת, כל תייר הנכנס לאותה חנות שיש לה אישור וסמל של משרד התיירות, זכאי בעת יציאתו מישראל להחזר מס ערך מוסף ששילם על רכישת הטובין בבית העסק המאושר, ובלבד שיוכיח בעת יציאתו מישראל שני דברים: שהוא יוצא מישראל עם הטובין ולא השאיר אותם פה, ושבידיו חשבונית מס לרכישה.

עובד קדמי: כמו שאמרתי, בעיקרון התקנות החדשות ממשיכות בהסדרת המצב הקיים למתן התעודה לבית עסק עם מספר שינויים, ובהתאמה לחוק שירותי תיירות, ובהתאמה למצב דהיום, המודרני.

עובד קדמי: במקביל לחתימת שר התיירות על התקנות יהיה צורך בחתימתו על צו שמבטל את הצו.

עובד קדמי: למרות שאין צורך באישור של ועדת הכלכלה, הבאנו את זה בפניכם, לצורך הידיעה שהדברים יצטרכו להיעשות במקביל.

עובד קדמי: מה הם עיקרי התקנות שלפנינו?

עובד קדמי: אומר אותם בתמצית, כי אני רואה שאחר כך נשב ונדון על הסעיפים אחד לאחד.

עובד קדמי: בעל עסק כהגדרתו בתקנות, ויש לנו הגדרה בתקנות מה הוא בעל עסק, זכאי או רשאי לקבל אישור לתעודה של עסק מאושר לתייר אם הוא עומד בכמה תנאים הקבועים שמה, ובכלל זה באמות המידה המפורטות בתוספת חמישית.

עובד קדמי: תוקפו של האישור הוא עד ל-24 חודשים, והוא ניתן לחידוש.

עובד קדמי: אם נדחית בקשה או אם מותלה או מבוטל אישור רשאי המבקש לפנות בערעור על כך – על החלטה של הממונה – לשר, לפי טופס המצורף גם הוא בתוספת השישית.

עובד קדמי: האגרות הן, כמו שאמרנו, 150 שקל לחדש, 70 שקל לחידוש.

עובד קדמי: בית עסק שהוא רשת, שיש לו יותר מ-10 חנויות, או 10 עסקים, משלם למעשה את מחצית האגרה.

עובד קדמי: ועדת האגרות המשרדית אישרה את האגרות האלו, ושר האוצר אישר את האגרות במכתבו מ-19.12.2010.

עובד קדמי: כמו שאמרתי, כיום יש לנו מספר רב של בתי עסק, ונצטרך לתת הוראת מעבר, ואכן יש הוראת מעבר בסעיף 13 שבתקנות.

אתי בנדלר: שאני מניחה שתבקשו לשנות אותה?

עובד קדמי: בוודאי.

עובד קדמי: אני מיד אומר גם את התאריך.

עובד קדמי: אנחנו צריכים לדחות את המועד הזה.

רוברט אילטוב: אני מבקש לסיים, כי אני חייב לסגור עוד רבע שעה את הוועדה.

אתי בנדלר: אין שום סיכוי שהוא יגמור את התקנות בתוך רבע שעה.

רוברט אילטוב: אין בעיה.

רוברט אילטוב: חבר הכנסת חמד עמאר יחליף אותי.

עובד קדמי: אני סיימתי את הסקירה של הצורך בהחלפת הצו בתקנות.

עובד קדמי: הסברתי מה התועלת שבתקנות, והתקנות האלה יסייעו בשורה התחתונה לעידוד התיירות לישראל ועידוד רכישת מוצרים, טובין, על-ידי תיירים בישראל, ובכך יסייעו לכלכלתה של ישראל.

רוברט אילטוב: תודה רבה, האם יש למישהו הערות – משרדי ממשלה או מי שנמצא פה?

רוברט אילטוב: אין הערות.

רוברט אילטוב: אנחנו נתחיל בהקראת התקנות.

רוברט אילטוב: כפי שאמרתי, אני ב-13:00 חייב ללכת לישיבת קואליציה, לכן חבר הכנסת חמד עמאר יחליף אותי.

רוברט אילטוב: בבקשה, מי מקריא?

רוברט אילטוב: בסדר, אני יכול להקריא, עם הקול הלא כל כך טוב שלי דהיום, אם אתם תסבלו אותו.

רוברט אילטוב: העיקר שאתה קורא מהר.

רוברט אילטוב: בבקשה.

רוברט אילטוב: "תקנות שירותי תיירות (עסק מאושר לתייר), תשע"א – זה צריך להיות תשע"ב – כמובן, 2011.

רוברט אילטוב: בתוקף סמכותי לפי סעיפים 3(5), 10, 11, 12 ו-24 לחוק שירותי תיירות, תשל"ו-1976 (להלן – החוק) ולעניין תקנה 11 – הכוונה היא לעניין האגרות – באישור שר האוצר לפי סעיף 39ב לחוק יסודות התקציב, 1985, ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת, אני מתקין תקנות אלו.

רוברט אילטוב: "

רוברט אילטוב: סיימת את הסעיף?

רוברט אילטוב: זו הכותרת.

רוברט אילטוב: אני מעלה את סעיף 1 להצבעה.

רוברט אילטוב: מי בעד?

רוברט אילטוב: בעד סעיף 1 – פה אחד

רוברט אילטוב: פה אחד.

רוברט אילטוב: אין נגד, אין נמנעים.

רוברט אילטוב: הסעיף אושר.

אתי בנדלר: אני רק מבקשת שתתייחס לנושא של היעדר הרשעות פליליות.

אתי בנדלר: אני ערה לכך שבחוק שירותי תיירות בסעיף 12(א) נאמר ש"מי שמוסמך ליתן רישיון או תעודה אחרת (להלן – רישיון) לפי חוק זה, רשאי לסרב לתיתו או לסרב לחדשו או להתנות נתינתו בתנאים מוקדמים או לקבוע בו תנאים; ורשאי הוא לבטלו, לשנותו, או לשנות תנאים שנקבעו לגביו אם אירעה אחת מאלה:", וכאן פסקה (4) – "בעל הרישיון הורשע בעבירה שיש עימה קלון או בעבירה על חיקוק הנוגע לעיסוקו".

אתי בנדלר: אני מניחה שלצורך בדיקת הנושא המבקש מתבקש לצרף את התעודה שאתם מדברים עליה, דהיינו: היעדר רישום פלילי של בעל עסק.

אתי בנדלר: אבל יכול להיות שיש למאן דהו בכל זאת רישום פלילי, זה לא שיש לו היעדר רישום פלילי, אלא שיש לו הרשעות פליליות, אבל אלה לא הרשעות שבהכרח מונעות אותו מקבלת רישיון לפי החוק הזה.

אתי בנדלר: זאת אומרת, לכאורה, נוסח התקנות כפי שאתם ניסחתם אותם כאן, קובעות שהוא חייב להביא אישור על היעדר רישום פלילי.

אתי בנדלר: אם יש לו רישום פלילי הוא פסול מקבלת רישיון בכל מקרה, ואני חושבת שלא זו ההסמכה.

עובד קדמי: נכון.

עובד קדמי: נכון שלא זאת היתה הכוונה.

עובד קדמי: לא כל היעדר רישום פלילי ימנע ממנו מלקבל את אישור העסק.

עובד קדמי: הכוונה היא לאישומים פליליים - -

אתי בנדלר: שהם רלוונטיים.

עובד קדמי: - - שרלוונטיים – מי שהורשע בזיוף, במרמה, זיוף תכשיטים.

אתי בנדלר: אז אני מציעה שאולי תכתבו כאן:

אתי בנדלר: יצורפו אישור ממשטרת ישראל על רישום פלילי, או היעדר רישום פלילי.

אתי בנדלר: גברת קלהורה, אני רואה שאת מרימה את ראשך בתנועת "מוקצה", אז תציעי משהו אחר, את ההערה שלי הבנת?

תמר קלהורה: אני שואלת את עצמי אם יש דבר כזה – אישור ממשטרת ישראל.

אתי בנדלר: על גיליון הרשעות אולי, אני לא יודעת.

רוברט אילטוב: יש תעודת יושר.

תמר קלהורה: תעודת יושר זה היעדר רישום.

אתי בנדלר: זה היעדר רישום.

רוברט אילטוב: לא, בתעודת יושר כתוב גם אם יש - - -

אתי בנדלר: מה שאני מציעה: את הנוסח לא נסכם כרגע, את הנוסח תמציאו לוועדה במועד מאוחר יותר.

אתי בנדלר: הרעיון שצריך לבוא לידי ביטוי בתקנה 2(ג) הוא שהוא צריך להמציא, ככל שיש לו הרשעות פליליות, איזושהי תעודה, איזשהו מסמך, בעניין ההרשעות האלה, כדי שהממונה ישקול אם יש בהרשעות האלה כדי לפסול אותו מקבלת רישיון.

רוברט אילטוב: אם בהרשעות האלה אין מניע שהוא יפעל, אז אין מניע שיפעל.

אתי בנדלר: בדיוק ככה.

רוברט אילטוב: אנחנו רוצים להרחיב את הפעילות.

תמר קלהורה: לא, השאלה היא – שוב, אני לא יודעת בכלל, זה משהו שאין לי מושג, אבל האם יש לאדם זכאות לקבל ממשטרת ישראל גיליון הרשעות?

אתי בנדלר: אני לא יודעת, אני מוכרחה לומר שלא הספקתי לבדוק את הנושא הזה.

אתי בנדלר: מכל מקום, הנוסח כפי שהוצע לנו כאן, איננו תואם לסעיף המסמיך בחוק, זה אני חושבת צריך להיות ברור.

אתי בנדלר: אם יש אפשרות להביא אישור כזה, שכולל את ההרשעות הפליליות, כדי שהממונה יבדוק אם יש בהן כדי לפוסלו מקבלת רישיון – בסדר.

אתי בנדלר: אם לא, אז תביאו הצעת נוסח אחר.

עובד קדמי: אני רק אומר לך איך הפרקטיקה במשרד התיירות.

עובד קדמי: במקרה אחר, כאשר אנחנו נותנים רישיון למורה דרך, אנחנו מבקשים תעודת היעדר רישום פלילי ומעבירים את זה אלינו ישירות, את הרשימה מהמשטרה, עם הרשעות, ואם יש חקירות וכולי.

עובד קדמי: ואנחנו עושים שקילה האם בתעודה זו יש כדי לפסול אותו.

עובד קדמי: לפעמים יש מישהו שהשתתף בהפגנה לא חוקית, למשל.

לאה ורון: זאת אומרת שיש כן דרך להציג בפניכם אישורים על רישום פלילי או על הרשעות?

עובד קדמי: בוודאי.

עובד קדמי: אנחנו מקבלים אותם, ואז בודקים את העבירות, אם הן באמת פוסלות אותו, אם הן רלוונטיות.

אתי בנדלר: אבל כאן אתם לא רק מקבלים, אלא כאן מדובר על כך שהוא צריך.

חמד עמאר: גם האזרח עצמו יכול לקבל את זה?

עובד קדמי: היום הוא כבר יכול.

אתי בנדלר: אני לא מתמצאת בסוגיה, לכן אני מדברת במלוא הזהירות.

אתי בנדלר: אם יש אפשרות שהוא יגיש לכם תעודה, איזשהו מסמך שכולל את הרשעותיו הפליליות, ככל שיש לו – בסדר.

אתי בנדלר: ואם לא, אז צריכים - - -

רוברט אילטוב: השאלה היא אם גם לזמן יש משמעות, ואני אסביר למה.

רוברט אילטוב: בן-אדם ששילם את חובו למדינה, ישב בכלא, לא משנה כרגע על מה, והוא משתקם, הוא חזר לפעילות עסקית, מרוויח ומשלם מס והכול בסדר – אנחנו צריכים לתת לו גם את הזכות לחזור למעגל החיים הנורמאליים.

רוברט אילטוב: אנחנו לא רוצים להעיף אותו חזרה.

עובד קדמי: בעניין זה יש חוק השבים.

אתי בנדלר: חוק המרשם הפלילי ותקנות השבים.

עובד קדמי: כן, שהוא קובע מחיקה של הרשעות אם עברה תקופת ההתיישנות מיום סיום העונש.

עובד קדמי: אם זה מאסר על תנאי, אז זה היום האחרון של המאסר על תנאי.

לאה ורון: כדי שלא ניאלץ להביא את התקנות פעם נוספת לוועדה, שאני מציעה שהוועדה תאשר לגבי אזרחים שאינם יכולים לקבל מהמשטרה רישום פלילי או הרשעות, שמשרד התיירות יפנה ויבקש, שזה מה שאמרת שנהוג לגבי מורי הדרך.

אתי בנדלר: ככל שזה מתאפשר.

עובד קדמי: אנחנו נעשה את זה.

עובד קדמי: אנחנו מסייעים לבעלי עסקים.

עובד קדמי: מה שהוועדה יכולה לעשות זה להסמיך את היועצים המשפטיים כדי לנסח את הפסקה הספציפית, הרלוונטית הזאת.

אתי בנדלר: כך אנחנו עושים בדרך כלל.

אתי בנדלר: הוועדה מאשרת את העיקרון, ואחר כך אתם מעבירים לי הצעת נוסח.

רוברט אילטוב: העיקרון ברור.

רוברט אילטוב: אני מעלה את סעיף 2 להצבעה.

רוברט אילטוב: מי בעד?

רוברט אילטוב: בעד אישור סעיף 2 – פה אחד

רוברט אילטוב: הסעיף אושר פה אחד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

רוברט אילטוב: הסעיף התקבל.

רוברט אילטוב: אנחנו ממשיכים.

אתי בנדלר: הנה ההערה שהערתי קודם – "עד שלושה חודשים לפני תום תוקפו של האישור", דהיינו: אם הוא פספס את המועד הזה, מה הדין?

אתי בנדלר: אם הוא הגיש חודשיים לפני, או חודש לפני, או חודש אחרי, זה ייחשב כבר כרישיון חדש, ואז כרוכה בכך כל הבירוקרטיה של הגשה מחדש של כל המסמכים.

אתי בנדלר: זה מה שאמרתי.

אתי בנדלר: זה לא רק העניין של האגרה, אלא כל הנלווה לזה.

אתי בנדלר: האם זה לא קצת מוגזם, שלושה חודשים מראש?

רוברט אילטוב: האם ניתן להקל בנושא הזה?

עובד קדמי: אנחנו יכולים להקל בעניין, אבל אנחנו לא רוצים שאותם עסקים יחכו לדקה האחרונה, ואז נהיה מוצפים בהרבה מאוד בקשות.

רוברט אילטוב: שלושה חודשים זה לא דקה אחרונה.

עובד קדמי: כי מדובר על אלפי בקשות.

עובד קדמי: שלא נהיה מוצפים, אנחנו אומרים להם: תראו, עד שלושה חודשים.

רוברט אילטוב: אתם עושים להם תזכורת?

רוברט אילטוב: איך הדבר הזה פועל?

רוברט אילטוב: או שהם אוטומטית צריכים לדעת?

חמד עמאר: כל שנה הוא צריך לחדש.

יעל מזרחי: כל שנתיים.

אתי בנדלר: זה לא בדיוק שנתיים.

אתי בנדלר: תיכף אנחנו נראה.

אתי בנדלר: תקופת הרישיון הכי ארוכה לפי מה שמוצע כאן זה 23 חודשים ו-29 ימים אולי, במקרה הטוב, אבל אלה מקרים מאוד חריגים.

אתי בנדלר: בדרך כלל הממוצע יהיה שנה ומשהו.

חמד עמאר: אז כל שנה הוא צריך לעשות את כל התהליך?

רוברט אילטוב: אם הוא פספס, הוא צריך לעשות את כל התהליך.

עובד קדמי: בסעיף 6 הוא מדבר על תוקפו של האישור: "תוקפו של אישור יהיה עד ל-31 בדצמבר של השנה האי זוגית".

עובד קדמי: זאת אומרת, עכשיו מי שיקבל בתחילת 2012, יקבל את זה עד סוף 2013.

רוברט אילטוב: עורך-דין קדמי, השאלה היא האם יש דרך להקל פה על האזרח?

רוברט אילטוב: כי בסופו של דבר, תוך שנה וחצי הוא צריך להגיש בקשות מחדש.

רוברט אילטוב: להתחיל את תהליך הטיפול מחדש בעצם, לפי הלוח-זמנים שאתם קובעים פה.

עובד קדמי: יש שתי אפשרויות.

עובד קדמי: אפשרות אחת, לקצר את התקופה הזו, ולהגיד במקום שלושה חודשיים – חודשיים.

אתי בנדלר: או חודש.

עובד קדמי: או חודש.

אתי בנדלר: או שבועיים.

עובד קדמי: לא להגזים.

רוברט אילטוב: לא, הם צריכים גם להיערך.

עובד קדמי: אפשרות אחרת היא לתת למנהל את האפשרות לאשר מועד קצר יותר בנסיבות המיוחדות, אבל, עוד פעם, זה בקשות - - -

אתי בנדלר: אפשר גם וגם.

חמד עמאר: לא ללכת לכיוון של המנהל.

לאה ורון: לא זה מה שמציעים חברי הכנסת.

עובד קדמי: אני לא אמרתי: חברי הכנסת מציעים.

עובד קדמי: אני אומר רק את האפשרויות.

רוברט אילטוב: אנחנו לא רוצים לתת אפשרות בחוק לפקיד – אם הוא אהב או לא אהב.

רוברט אילטוב: אנחנו רוצים שהנושא יהיה אוניברסלי וסגור.

רוברט אילטוב: לכן אנחנו רוצים שיהיה כתוב בחוק או שזה יהיה חודשיים, או להאריך את התקופה של האישור לשלוש שנים.

אתי בנדלר: אפשר הכול – גם וגם וגם.

רוברט אילטוב: אפשר גם וגם וגם.

רוברט אילטוב: השאלה היא, עוד הפעם, עד כמה זה מפריע למשרד?

רוברט אילטוב: עד כמה אתם רוצים את הפיקוח?

עובד קדמי: אני אשאל את מי שצריך לעשות את העבודה בפועל – חודשיים יהיו בסדר?

יעל מזרחי: גבולי.

רוברט אילטוב: ואם נאריך את זה מכמעט שנתיים לכמעט שלוש שנים?

עובד קדמי: אבל זה כבר לא ישנה הרבה.

עובד קדמי: כי הוא ממילא צריך לחדש את זה.

רוברט אילטוב: אבל הוא צריך לחדש את זה לא כל שנתיים, אלא כל שלוש.

רוברט אילטוב: אם יש קושי מבחינת הביצוע האדמיניסטרטיבי – רישום ובדיקה, אז אולי לא צריך לגעת בשלושה חודשים.

לאה ורון: ההיפך הוא הנכון, זה יקל על אנשי המשרד.

לאה ורון: הם לא יצטרכו לטפל בבקשות חדשות לבקרים.

יעל מזרחי: חדשות, בכל מקרה אנחנו - - -

רוברט אילטוב: בחדשות הם - - -

לאה ורון: חדשות ברור.

לאה ורון: אני מתכוונת שהם לא יצטרכו - - -

יעל מזרחי: זה כמויות אדירות, פלוס המחדשים, שזה - - -

רוברט אילטוב: אז אם אנחנו נאריך את זה לשלוש שנים, זה יפתור את הסוגיה הזאת?

לאה ורון: זה יוריד מהעומס.

אתי בנדלר: יתירה מזאת, אם תכתבו שכל תוקפו של רישיון הוא עד תום השנה שלאחר מכן, או שנתיים שלאחר מכן, זה לא יהיה תמיד באותו תאריך בשנה פרדית לגבי כולם, כפי שאתם הצעתם.

אתי בנדלר: אז לא יהיה עומס של כל הבקשות בשנה אחת.

לאה ורון: וזה גם יקל על העוסקים, כמובן.

רוברט אילטוב: זה יקל על המשרד, וגם על היזמים.

תמר קלהורה: לא ברור שזה יקל על המשרד, כי לכל עוסק זה יהיה בתאריך שלו.

אתי בנדלר: לא, זה תמיד יהיה, נניח, חודשיים לפני תום שנת כספים כלשהיא, אוקיי?

אתי בנדלר: אבל זה לא יהיה לגבי כולם אותה שנת כספים כפי שמוצע כאן.

יעל מזרחי: זה יכול להתפרס.

שרון מאיר: אבל כל ההצעה כאן היא לא רלוונטית לסעיף הספציפי הזה, כי הסעיף הזה אומר עד מתי אתה מודיע לי שאתה רוצה לחדש את הרישיון.

אתי בנדלר: נכון, אז השאלה קודם כל, אם זה חייב להיות שלושה חודשים, אם אפשר חודש או חודשיים.

שרון מאיר: לא, אבל ההבדל בין בית עסק שבא להקים רישיון, ובין בית עסק שבא לחדש רישיון זה עניין של טופס ועניין של בדיקה שלנו.

שרון מאיר: העומס לא עליו אלא עלינו כמשרד.

שרון מאיר: זאת אומרת, שגם אם הגבלנו אותו בזמן לגשת אלינו, מבחינתו זה לא בזבוז זמן.

חמד עמאר: זה מובן, אבל אם הוא פספס שלושה חודשים לא אמרתם מה תעשו.

חמד עמאר: אם במקום שלושה חודשים הוא הגיע חודש לפני, הוא צריך להגיש בקשה חדשה, למלא את כל הטפסים מחדש.

שרון מאיר: גם אם הוא רוצה לחדש, הוא צריך להגיש אותו טופס.

חמד עמאר: על זה אנחנו דנים.

רוברט אילטוב: אנחנו שמענו והבנו שאתם רוצים איזשהו מעקב, אתם לא רוצים לתת רישיון לצמיתות.

רוברט אילטוב: מצד שני, אין צורך להריץ אנשי עסקים, וצריך להאריך את התקופה.

רוברט אילטוב: צריך למצוא את האיזון בין התקופה הארוכה והצורך שלכם לבדיקה, לבין הריצות של אותם היזמים.

רוברט אילטוב: לכן אנחנו אומרים: אוקיי, אתם אומרים שיהיה עומס – אנחנו לא רוצים להעמיס על המערכת, אנחנו רוצים שהמערכת תעבוד מסודר.

רוברט אילטוב: אני לא רואה בעיה בסעיף אחר להאריך את תקופת הרישיון משנתיים לשלוש.

רוברט אילטוב: אם הדבר הזה מקובל, נמשיך עם הסעיף.

רוברט אילטוב: אם לא, נקצר את זה לחודשיים, ואז תגידו שזה גבולי.

רוברט אילטוב: אני לא רוצה שזה יהיה גבולי, אני רוצה שיהיה לכם פיקוח.

עובד קדמי: אז עדיף לקצר את זה לחודשיים, אני אגיד לך גם למה.

עובד קדמי: אנחנו קשורים פה עם רשות המיסים.

עובד קדמי: אנחנו עובדים בצמידות עם רשות המיסים, כי כל אותם 7,000 העסקים האלו נרשמים מיד ברשות המיסים.

עובד קדמי: זה נוח להם הרבה יותר להיכנס אצלנו למחשב, לראות את התאריכים ולקבל אותם.

לאה ורון: רשות המיסים הוזמנה לישיבת הוועדה.

לאה ורון: אני מניחה שהם יצאו מתוך הנחה, שיכול והוועדה תהיה מעוניינת להכניס שינויים בתקנות, ולפיכך הנימוק ביחס לרשות המיסים הוא לא נימוק בנושא הזה.

עובד קדמי: אני לא מתווכח על העניין הזה.

אתי בנדלר: אני רוצה לומר עוד משהו.

אתי בנדלר: מדובר כאן על בירוקרטיה הנגרמת לעסקים.

אתי בנדלר: אפילו לבקשה לחידוש אישור צריכים להביא אישור מרואה חשבון, אישור כזה ואישור כזה.

אתי בנדלר: אני לא יודעת מי מכם הלך בפעם האחרונה לרואה חשבון, וכמה כסף גבו ממנו על כל אישור כזה.

אתי בנדלר: זאת אומרת, זה גם טרטור, זה גם הוצאות נלוות.

שרון מאיר: זה לא אישור שהוא ממציא בשבילנו, זה אישור שהוא במילא צריך כדי לקיים את העסק שלו.

שרון מאיר: הוא בסך הכול ממציא לנו העתק.

שרון מאיר: זה לא משהו שאנחנו מעמיסים עליו.

רוברט אילטוב: זה אוטומטי, האישורים האלה.

רוברט אילטוב: זה אישור מקצועי.

אתי בנדלר: אוקיי.

אתי בנדלר: מצוין.

עובד קדמי: אז חודשיים.

עובד קדמי: נקבל את ההערה של הוועדה.

רוברט אילטוב: חודשיים זה מקובל?

רוברט אילטוב: זה זמן סביר?

עובד קדמי: אנחנו נצטרך להתארגן.

תמר קלהורה: אז בסעיף 4 יש בעיה.

רוברט אילטוב: מה הבעיה בסעיף 4?

רוברט אילטוב: לפני שאנחנו מצביעים.

תמר קלהורה: "הממונה יודיע על החלטתו למבקש בכתב בתוך שישים יום".

תמר קלהורה: אז אם אנחנו מקצרים את המועד - -

רוברט אילטוב: תוך 45 יום.

תמר קלהורה: - - צריך יהיה לקצר את ה-60 יום.

חמד עמאר: עוד לא הגענו.

רוברט אילטוב: אז תיכף אנחנו נגיע.

אתי בנדלר: איפה?

אתי בנדלר: באיזה סעיף?

לאה ורון: היא מדברת על 4(ב).

רוברט אילטוב: אנחנו ב-3 עדיין.

לאה ורון: הוועדה עוד לא אישרה את 3, עורכת-הדין קלהורה.

תמר קלהורה: אני יודעת, אני רק - - -

רוברט אילטוב: הבנתי את מה שהיא אומרת.

רוברט אילטוב: אנחנו תיכף נטפל בזה.

עובד קדמי: דקה אחת להתייעצות קלה, ברשות הוועדה, אדוני היושב-ראש.

עובד קדמי: היא אומרת שזה יהיה לה יותר נוח שזה יהיה שלוש שנים.

רוברט אילטוב: גם אני חושב שזה יהיה יותר נוח.

רוברט אילטוב: אז נשאיר את זה שלושה ונתקן - - -

עובד קדמי: בסעיף 6 נתקן.

רוברט אילטוב: ככה זה נראה יותר הגיוני.

עובד קדמי: אני מקבל את ההערה של אדוני.

עובד קדמי: תודה רבה.

רוברט אילטוב: אני מעלה את סעיף 3 להצבעה.

רוברט אילטוב: מי בעד?

רוברט אילטוב: בעד אישור סעיף 3 – פה אחד

רוברט אילטוב: אין מתנגדים, אין נמנעים, הסעיף אושר.

רוברט אילטוב: לכן אין צורך לתקן את סעיף 4, אבל אנחנו נקריא אותו לפני הצבעה.

רוברט אילטוב: יש למישהו הערות, הסתייגויות?

רוברט אילטוב: אני מעלה את זה להצבעה.

רוברט אילטוב: מי בעד?

רוברט אילטוב: בעד אישור סעיף 4 – פה אחד

רוברט אילטוב: אין מתנגדים, אין נמנעים, סעיף 4 אושר.

רוברט אילטוב: מי ביקש לדבר?

רוברט אילטוב: מר אריאל סטולר?

לאה ורון: סגן יו"ר ארגון מורי הדרך לתיירות בישראל.

רוברט אילטוב: בבקשה, רצית להתייחס?

אריאל סטולר: כן.

אריאל סטולר: כל הנושאים שעולים – אין מה להיכנס, אלה דברים מאוד טובים ויעילים.

אריאל סטולר: הבעיה העיקרית היא: יש הרבה מאוד עסקים שמוכרים מזכרות לתיירים, שפשוט לא מעניין אותם הנושא הזה.

אריאל סטולר: הם באים לתייר ואומרים: אצלי אין מע"מ, אני מוכר לתיירים במחיר הזה.

אריאל סטולר: הם לא יעשו את כל הפרוצדורה הארוכה, כמו שהזכרתם.

אריאל סטולר: זו פרוצדורה מאוד ארוכה, שתבוא רק כנגדם, כי ברגע שיעשו את כל זה יהיה עליהם פיקוח.

אריאל סטולר: כרגע אין עליהם פיקוח.

אריאל סטולר: הם מוכרים לתיירים – בצורה מאוד עדינה נגיד את זה, הם לא אומרים להם אמת.

אריאל סטולר: מחירים מאוד מאוד גבוהים.

אריאל סטולר: אין פיקוח על מה הם קונים, איך הם קונים.

אריאל סטולר: אתה יכול לקנות משהו שאומרים לך שהוא כסף ובסופו של דבר הוא לא, וכל מיני דברים כאלה.

אריאל סטולר: ברגע שהדברים האלה לא יהיו מפוקחים, רוב בתי המסחר שמוכרים מזכרות לתיירים לא שייכים לנקודה הזאת.

אריאל סטולר: הם לא יבקשו את זה ממך.

אתי בנדלר: אבל לא הבנתי מה הטענה.

אתי בנדלר: הם לא מציגים את עצמם כבתי עסק מאושרים שאפשר לקבל - - -

אריאל סטולר: זה נכון.

אריאל סטולר: אני אשאל אותך שאלה: את הולכת כתייר בחו"ל, את מסתכלת על חנות ואומרת: האם יש לה איזשהו סימן והיא מוכרת?

אריאל סטולר: לא, את נכנסת לחנות כי את רואה מזכרות.

אריאל סטולר: אתה רואה מזכרות, אתה רואה יופי של צלבים או פסלים או כל מיני דברים אחרים.

רוברט אילטוב: מגני-דוד.

אריאל סטולר: אתה שואל: כמה עולה?

אריאל סטולר: אומרים לך.

אריאל סטולר: אתה שואל אם זה עץ זית, אתה שואל אם זה כסף, אתה לא שואל אותם: יש לך תעודה?

אריאל סטולר: אתה רואה במקום אחר שיש החזר מע"מ, אתה שואל: אצלך אין החזר מע"מ?

אריאל סטולר: הוא אומר: לא, אני חנות פטורה ממע"מ, אצלי אתה בכל מקרה לא מקבל את המע"מ.

אריאל סטולר: אני נותן דוגמאות מהשטח.

קריאה: לא משלם את המע"מ.

אתי בנדלר: אם הם משקרים, מזייפים, או אינני יודעת מה, צריך להגיש תלונה למשטרה.

רוברט אילטוב: מר סטולר, הדברים ברורים, אני לא חושב שכרגע זה הזמן.

רוברט אילטוב: ברמת העיקרון אנחנו צריכים לדון מה עושים.

עובד קדמי: אנחנו רואים דווקא מגמה הפוכה.

עובד קדמי: כפי שציינתי, 7,200 היו בתחילת השנה, כבר יש 400 שצריכים - - -

רוברט אילטוב: כן, כי התיירים שואלים.

רוברט אילטוב: ואם אתה רוצה למכור להם והם לא קונים, אז יש אינטרס.

לאה ורון: אני מניחה שמה שרוצה מר סטולר הוא שהמגמה הזאת תימשך.

עובד קדמי: עצתי למר סטולר היא שגם כשמורי הדרך לוקחים את התיירים, ויש שתי חנויות: חנות אחת שנמצאת בהסדר, וחנות שאיננה בהסדר – הַעֲדיפו את זו שבהסדר, ואז התיירים ייהנו.

אריאל סטולר: תמיד, בוודאי.

עובד קדמי: כמעט בכל עיר ובכל מרכז שבו מוכרים מזכרות לתיירים ותכשיטים וחפצי אומנות, יש להם את האישור הזה.

אריאל סטולר: אשמח לקחת אותך איתי לסיור, ליום עבודה.

עובד קדמי: אשמח לבוא איתך.

רוברט אילטוב: חברים, מעכשיו אתם מדברים איתי, לא ביניכם, בסדר?

רוברט אילטוב: בואו נעשה סדר.

רוברט אילטוב: אני פשוט רוצה לסיים את הסעיף הבא.

אתי בנדלר: יש לי הערה גם לסעיף הזה.

רוברט אילטוב: מה ההערה?

אתי בנדלר: לא, קודם שהוא יקרא ויסביר.

עובד קדמי: סעיף 5?

אתי בנדלר: כן, תקנה 5.

עובד קדמי: אז סעיף 4 אושר.

רוברט אילטוב: סעיף 4 אושר.

עובד קדמי: אני רק חייב לציין, ששלילתו או התלייתו של אישור היא לא לפי התקנה כאן, אלא לפי סעיף 12 לחוק שירותי תיירות, בחוק העיקרי.

עובד קדמי: שם יש את הסמכות לממונה, למנהל, איך לשלול את האישור, רישיון כתוב, כולל אישור ותעודה.

לאה ורון: ושם גם מעוגן שניתן להגיש את הערר בתוך 30 ימים?

אתי בנדלר: לא, זה מה שקובעים עכשיו בתקנות.

עובד קדמי: סעיף אחר בחוק קובע ש"השר יסדיר בתקנות", אז זה מוסדר בתקנות "תוך שלושים ימים".

עובד קדמי: אפשר להגיד 40 יום, 50 יום, 60 יום, אבל בדרך כלל מי שמגיש בקשה ושוללים לו, רוצה להזדרז בבקשה שלו, הוא לא רוצה להתעכב בה.

לאה ורון: ואם הוא היה בחו"ל?

לאה ורון: אם הוא היה במילואים?

לאה ורון: אם הוא חלה, חלילה וחס?

רוברט אילטוב: בבקשה, היועצת המשפטית.

אתי בנדלר: השאלה שלי היא באמת שאלה משפטית, והייתי רוצה לשמוע את ההתייחסות שלכם.

אתי בנדלר: אותו סעיף 12(ג) לחוק, שאתה מפנה אליו, מר קדמי, אומר: "בוטל רישיון או נשללה דרגה".

אתי בנדלר: אני מניחה שדרגה זה דירוג בתי מלון שהיה.

עובד קדמי: זה לבית מלון, כן.

אתי בנדלר: המדובר כאן בפירוש על ביטול רישיון "שלא בידי השר, רשאי בעל הרישיון לערור לפני השר, בדרך ובמועד שנקבעו בתקנות".

אתי בנדלר: מדובר כאן על סמכות ערר בפני השר רק במקרה של ביטול רישיון.

אתי בנדלר: וכאן אתם מקנים – ואני לא בטוחה שיש סמכות לזה, אני מבקשת שתבדקו שוב – סמכות לערור בפני השר על עצם אי קבלת רישיון, לא על ביטול, אלא שמישהו מגיש בקשה לראשונה, ולא נותנים לו.

עובד קדמי: סעיף 12(א) אומר: "מי שמוסמך ליתן רישיון או תעודה אחרת".

עובד קדמי: ב"רישיון" הכוונה היא גם תעודה אחרת, שזו גם התעודה שלנו.

אתי בנדלר: ברור.

עובד קדמי: "רשאי לסרב לתיתו או לסרב לחדשו או להתנות נתינתו" וכולי.

אתי בנדלר: זה שיש סמכות לא לתת - - -

עובד קדמי: "ורשאי הוא לבטלו".

אתי בנדלר: מר קדמי, אין ספק.

אתי בנדלר: מה שאני אומרת זה לא שאין סמכות לא לתת רישיון.

אתי בנדלר: זה ברור שמישהו יכול להגיש בקשה לקבלת רישיון או תעודה, והממונה רשאי לסרב לה.

אתי בנדלר: אני שואלת לגבי ערר על החלטה כזאת, אני לא בטוחה שהיא נכנסת לגדרי סעיף 12(ג).

אתי בנדלר: אני מציעה שתבדקו את זה שוב.

אתי בנדלר: זה מאוד בעייתי במקרה כזה, אבל אז אפשר לפי חוק בתי משפט לעניינים מנהליים לערור על ההחלטה.

אתי בנדלר: זה לא שהוא נשאר ללא מענה.

עובד קדמי: עדיף לו - - -

אתי בנדלר: עדיף כן, השאלה היא אם יש סמכות.

אתי בנדלר: את חושבת שיש סמכות, גברת קלהורה?

תמר קלהורה: למה זה לא נכנס בסעיף 24?

אתי בנדלר: אולי זה נכנס בסעיף אחר, לא בדקתי.

תמר קלהורה: סעיף הביצוע.

אתי בנדלר: מה, סמכות ערר?

אתי בנדלר: תבדקו את הנושא.

אתי בנדלר: אם תשתכנעו שהנושא מגובה בסעיפי הסמכה, אין לי בעיה.

רוברט אילטוב: בנוגע ל"תוך 30 ימים" – אם נניח בן-אדם היה חולה בבית חולים, או במילואים, מה קורה?

רוברט אילטוב: אם הוא לא יכול היה להגיש, יש נסיבות מקלות?

עובד קדמי: אומנם בתקנות לא קבועה דרך להארכת התקופה, אבל יש להניח שנסיבות מיוחדות מאריכות את התקופה.

רוברט אילטוב: איך מתנהל המשרד באופן כללי במקרים כאלה?

רוברט אילטוב: יש לך תקנות שבהן כתוב זמנים ותאריכים.

רוברט אילטוב: בא בן-אדם ואומר הייתי חולה, לא יכולתי לקום מהמיטה.

רוברט אילטוב: מביא לך אישורים.

רוברט אילטוב: מה אתה עושה?

רוברט אילטוב: אתה פועל בניגוד לתקנות?

רוברט אילטוב: אתה לא יכול.

עובד קדמי: הארכת תקופה?

עובד קדמי: לא יודע.

עובד קדמי: מה את אומרת, תמר?

עובד קדמי: הארכת תקופה בידיו של הממונה – האם הוא יכול להאריך את התקופה בנסיבות מיוחדות?

תמר קלהורה: אפשר להסמיך אותו באופן פורמאלי.

עובד קדמי: שהממונה או השר רשאי להאריך?

רוברט אילטוב: השר.

עובד קדמי: אולי השר, משום שזה ערר אז השר רשאי להאריך.

אתי בנדלר: אני הייתי אומרת: השר והממונה – רשאים לתת את הסמכות הזאת לכל אחד מהם.

עובד קדמי: לשניהם יחד?

אתי בנדלר: לא, לכל אחד מהם.

עובד קדמי: השר או הממונה רשאים להאריך תקופה זו בנסיבות מיוחדות.

שרון מאיר: למה לא להאריך את זה באופן מוחלט ל-45 יום ואז לפתור את כל הנסיבות?

אתי בנדלר: לא, 30 ימים זה זמן ראוי.

רוברט אילטוב: 30 ימים זה סביר.

רוברט אילטוב: אבל אם באמת יש נסיבות לבן-אדם אז למה לא ללכת לקראתו?

אתי בנדלר: אוקיי?

אתי בנדלר: השר או הממונה רשאים להאריך את התקופה האמורה בנסיבות המיוחדות.

אתי בנדלר: את יודעת מה – אם חס וחלילה מישהו אושפז ונמצא בטיפולים ועניינים, אז למה להגביל?

רוברט אילטוב: שהם יאשרו או לא יאשרו, לפי הנסיבות.

עובד קדמי: בסדר.

עובד קדמי: אני אקריא את הסעיף הזה עם תיקונו.

רוברט אילטוב: לא צריך.

רוברט אילטוב: אנחנו מצביעים עם התיקון.

רוברט אילטוב: לא צריך להקריא כבר.

רוברט אילטוב: אני מעלה את זה להצבעה עם התיקונים.

רוברט אילטוב: מי בעד?

רוברט אילטוב: בעד סעיף 5– פה אחד

רוברט אילטוב: פה אחד.

רוברט אילטוב: אין מתנגדים, אין נמנעים.

רוברט אילטוב: סעיף 5 אושר.

רוברט אילטוב: אני מבקש שתחליף אותי.

רוברט אילטוב: אני מצטער, אני נאלץ ללכת לקואליציה.

חמד עמאר: סעיף 6.

עובד קדמי: הערת הוועדה היא לעשות את זה לשלוש שנים, אז אם כך זה לא השנה האי זוגית, זה צריך להיות - -

שרון מאיר: גם לא זוגית, כי אז זה יהיה שנתיים.

עובד קדמי: - - של שנתיים.

שרון מאיר: 31 בדצמבר בשנתיים שלאחר - - -

חמד עמאר: אבל דיברנו שבשביל שלא יהיה עומס, שלא יהיה תאריך כזה.

חמד עמאר: מהרגע שהוא מוציא את הרישיון – שלוש שנים, בוא נגיד.

אתי בנדלר: הם רוצים שתמיד זה יהיה בסוף שנה קלנדרית.

חמד עמאר: אה, אתם רוצים בסוף שנה?

עובד קדמי: כן.

רם ליסטמן: צריך לנסח את זה כך: ממועד שהוא קיבל, סופרים עד סוף אותה שנה, ואז עוד שנתיים.

אתי בנדלר: תכינו את הנוסח אחר כך, הרעיון ברור.

חמד עמאר: יש הערות לסעיף?

חמד עמאר: בעד סעיף 6 – פה אחד

חמד עמאר: אני מאשר את סעיף 6.

עובד קדמי: מדוע?

עובד קדמי: משום שאם בית עסק משנה את הכתובת שלו, לפי התוספת צריך לראות את המקום, לוודא שהוא אכן ראוי ומתאים לעסק המאושר וכן הלאה.

עובד קדמי: ואם פג תוקף של אישור מסוים, מן הסתם גם האישור שלנו צריך לפוג תוקפו.

אתי בנדלר: יש רק בעיה שחלק מהאישורים, אני חושבת, שבתוספת החמישית, יכול להיות שהם אישורים שנתיים, ואז באופן אוטומטי תוקפם של אותם אישורים פג.

עובד קדמי: אדרבה ואדרבה.

עובד קדמי: אם למישהו יש רישיון עסק או רישיון לעסוק - - -

אתי בנדלר: אני אתן לך דוגמה: אישור על ניהול פנקסי חשבונות ורשומות הוא לא אישור שנתי?

אתי בנדלר: אם אני מגישה אליכם בקשה, בשנה מסוימת, בשנת 2011, ואני מצרפת את האישור שמתייחס לשנת 2011, כמובן שבתום 2011 תוקף האישור הזה פג.

אתי בנדלר: ואז, מה אתם אומרים?

אתי בנדלר: שגם תוקף האישור שלכם יפוג יחד עם זה.

עובד קדמי: אני אסביר את ההיגיון שבדבר.

עובד קדמי: אם לעסק שמוכר עתיקות יש רישיון לשנה, או לשנה וחצי מהיום, ואנחנו נותנים לו את התעודה לשנתיים וחצי מיום הבקשה, כמובן שבתום שנה וחצי יפוג תוקף האישור שלנו, כי אסור לו לעסוק במכירת מוצרים.

לאה ורון: קודם אמרתם – לשיטתה של עורכת-הדין בנדלר לגבי אישור מרואה חשבון – שממילא העוסק מקבל את האישור לשנה מרואה החשבון לצורך ענייניו האחרים מול שלטונות המס ככל הנראה וכולי.

לאה ורון: מה שיקרה כעת זה שהאישור הזה יפוג ואיתו יפוג הרישיון שלכם.

שרון מאיר: צריך לחדד את זה באופן כזה, שאם הוא פג ולא חודש, אז - - -

אתי בנדלר: איך אתם תדעו אם הוא חודש?

שרון מאיר: הוא כנראה יידרש לשלוח אלינו את האישור המחודש.

אתי בנדלר: אז אולי צריך לכתוב את זה.

אתי בנדלר: זאת אומרת, יש עם זה איזושהי בעיה כפי שזה הוגש, אם כך.

תמר קלהורה: השאלה אם זה לא מוגזם קצת.

אתי בנדלר: מה?

אתי בנדלר: לדרוש ממנו כל שנה להביא את כל רשימת - - -

תמר קלהורה: מצד אחד אני מבינה את זה.

תמר קלהורה: הרי נניח שיש עסק ששללו ממנו את רישיון העסק כי הוא הפר את תנאי הפעולה שלו, אז הוא לא יכול לפעול בכלל וכולי.

תמר קלהורה: האישור של משרד התיירות הוא תפל, כי אין לו את הרישיון העיקרי שלו.

תמר קלהורה: אבל מצד שני, להתחיל עכשיו שכל עסק שחל איזשהו שינוי אצלו, יתחיל כל שנה - - -

אתי בנדלר: ימציא את רישיון העסק וכולי.

אתי בנדלר: זה בדיוק מה שאתם דורשים בחידוש.

תמר קלהורה: זה נכון שאישור שפקע, אם אין יותר אישור למכור עתיקות, אז במועד חידוש - - -

אתי בנדלר: אז אולי במקום לעשות את זה באופן גורף כל כך, צריך למפות את האישורים שתוקפם פקע, לא בשל כך שתוקף אותם אישורים היה שנתי מלכתחילה ומתחדש כמעט באופן אוטומטי, אלא באמת מה שהתבצע באמצעות איזשהו הליך בדיקה.

אתי בנדלר: אני חושבת שבצורה כזאת התקנה הזאת היא מאוד גורפת, ולמעשה תגרום לכך - -

חמד עמאר: הרבה בירוקרטיה.

אתי בנדלר: - - שצריכים להתייצב במשרדי

אתי בנדלר: כם מדי שנה עם כל המסמכים.

תמר קלהורה: אני מסכימה.

תמר קלהורה: אני חושבת שהניסוח צריך להיות יותר מדויק בעניין הזה, כי אם אין בעיה עם האופן שבו העסק מנהל את ספרי החשבונות שלו, אז לא אמורה להיות בעיה עם אישור רואה החשבון.

תמר קלהורה: אבל לעומת זאת העניין של רישיון עסק - - -

לאה ורון: אבל מה שאת אומרת זה שממילא הוא יצטרך בכל שנה ליצור קשר עם משרד התיירות.

תמר קלהורה: לא, אני רוצה למנוע את זה.

לאה ורון: בין אם לפקסס לו, בין אם - - -

אתי בנדלר: היא אומרת שההערה צודקת.

עובד קדמי: אני מציע למחוק את הסיפא של סעיף 7(א): "חודש תוקפו של המסמך, רשאי בעל בית העסק להגיש בקשה" וכולי, ולהשאיר: "פג תוקפו של מסמך מהמסמכים המפורטים - - - יפקע תוקפו של האישור.

עובד קדמי: " אנחנו נעשה את הביקורות שלנו, והוא צריך לדעת שהאישור שלנו מותנה באישורים האחרים.

חמד עמאר: אז הוא לא צריך לשלוח לכם את האישורים?

עובד קדמי: לא, הוא חייב יהיה לבדוק אותם.

לאה ורון: זה עוד יותר גרוע.

עובד קדמי: הוא לא יצטרך לשלוח את האישורים, אבל הוא יודע שהא בהא תליא.

חמד עמאר: עד שיגיע מפקח מטעמכם שיבדוק אותו.

עובד קדמי: לא, זו גם אחריות שלו.

עובד קדמי: האחריות שלו היא לוודא שיש לו את האישורים האחרים.

עובד קדמי: הוא לא יכול לפעול ללא רישיון עסק.

עובד קדמי: הוא לא יכול לפעול ללא היתר למכירת עתיקות, למשל, אז הוא צריך לדאוג לזה.

חמד עמאר: כמה פקחים מועסקים אצלכם בנושא?

עובד קדמי: מעט.

עובד קדמי: לא מספיק.

חמד עמאר: כמה עסקים יש?

עובד קדמי: 7,000.

חמד עמאר: ההצעה שלך לא - - -

עובד קדמי: אנחנו לא נשלול.

שרון מאיר: לא, אם נשלול אחד מהמסמכים, זאת אומרת אם יודעים שלקחו לו את הרישיון עסק אז אתה יכול שהרישיון - - -

אתי בנדלר: את מדברת על בוטל, לא פקע, לא פג תוקפו - -

חמד עמאר: אם בוטל האישור.

אתי בנדלר: - - אלא ממש ביטלו לו.

חמד עמאר: אז זה נשמע יותר טוב.

עובד קדמי: אוקיי.

עובד קדמי: אז במקום "פג תוקפו" – בוטל.

חמד עמאר: כן.

אתי בנדלר: בוטל תוקפו.

תמר קלהורה: זה לא - - - מסמך.

תמר קלהורה: רגע, לא, לא.

חמד עמאר: אם בוטל אחד מהאישורים.

שרון מאיר: "מסמך מהמסמכים המפורטים בתוספת החמישית".

אתי בנדלר: לא, זה לא מסמך.

עובד קדמי: בוטל אישור או רישיון מהמפורטים.

אתי בנדלר: בתוספת החמישית אנחנו אפילו לא צריכים לכתוב את זה.

אתי בנדלר: בסעיף 10 לתוספת החמישית מדובר על רישיון עסק בתוקף, או אישור מאת הרשות.

אתי בנדלר: אישור מרואה חשבון אין כאן מה לבטל, נכון?

עובד קדמי: כן.

אתי בנדלר: אישור על ניהול פנקסי חשבונות – יש ביטול של אישור?

עובד קדמי: לא, אין ביטול.

עובד קדמי: הוא כל שנה צריך לחדש את זה.

אתי בנדלר: ואישור על היעדר רישום פלילי גם אין כאן.

חמד עמאר: אין אישור כזה.

אתי בנדלר: אז בעצם אנחנו מדברים רק אם בוטל רישיון עסק, אם אני לא טועה.

לאה ורון: אבל עורך-דין קדמי ציטט קודם שיש לגבי מוצרים מתחום הארכיאולוגיה.

אתי בנדלר: אבל זה לא מופיע בתוספת החמישית.

תמר קלהורה: זה מופיע בתוספת השלישית.

אתי בנדלר: השלישית זה לבקשה הראשונית, נכון?

אתי בנדלר: טופס בקשה לקבלת אישור.

אתי בנדלר: התוספת החמישית זה רק אמות מידה.

עובד קדמי: כן, בסעיף 4 לבקשה כתוב שלחנות המוכרת עתיקות צריך לצרף רישיון לסחור בעתיקות.

לאה ורון: והאישורים האלה ניתנים לשנה בלבד?

לאה ורון: הם יודעים?

שרון מאיר: לגבי רישיון עתיקות אני לא בטוחה שזה לשנה.

אריאל סטולר: לשנה.

אריאל סטולר: 1,800 שקל.

יעל מזרחי: לתכשיטים זה משתנה.

חמד עמאר: לפי מה שהצעת – בוטל.

אתי בנדלר: כן, השאלה בוטל מה.

עובד קדמי: בוטל אישור או רישיון.

עובד קדמי: אני גם אגיד לך למה.

אתי בנדלר: אבל זה מגוחך, זו לא התוספת החמישית.

עובד קדמי: אפשר לבטל אישור של רואה חשבון.

עובד קדמי: אם, נניח, העסק לא עמד בתנאים, ורשויות המס החליטו לבטל לו.

אתי בנדלר: אז זה לא הביטול של רואה החשבון שבוטל במקרה הזה, אלא האישור של רשויות המס.

עובד קדמי: כן, שעל סמך אותו אישור בעצם אין תוקף לאישור שלו.

אתי בנדלר: אז זה ממש לא.

תמר קלהורה: אז קודם כל, אם בכלל, זה צריך להיות מופנה לתוספת השלישית ולא לתוספת החמישית.

עובד קדמי: זה גם וגם.

תמר קלהורה: לא.

שרון מאיר: לא, כי השלישית מפורטת יותר.

תמר קלהורה: לא רק שהיא מפורטת יותר, זה גם יותר נכון להפנות אליה, כי החמישית זה אמות מידה לשיקול דעת.

לאה ורון: השלישית זה לא הטופס?

עובד קדמי: זו הבקשה.

אתי בנדלר: השלישית זה הטופס.

שרון מאיר: כי עליה מתבסס הרישיון.

תמר קלהורה: אבל זו בדיוק הנקודה: השלישית זה הטופס שאליו מצרפים את כל המסמכים.

לאה ורון: סעיף 9: "לבקשה יצורפו המסמכים הבאים".

אתי בנדלר: איפה מופיע כאן הנושא של - - -

עובד קדמי: עתיקות בסעיף 4: "רישיון עסק" ו"רישיון לסחור בעתיקות".

עובד קדמי: האמת היא שאלה שני הרישיונות החשובים.

אתי בנדלר: אז אנחנו מדברים רק על סעיף 4.

אתי בנדלר: אם כך, צריך להיות: בוטל אחד הרישיונות המפורטים בסעיף 4 לתוספת השלישית.

תמר קלהורה: נכון.

עובד קדמי: בסדר.

שרון מאיר: "חוּדש תוקפו של המסמך".

שרון מאיר: אז זה לא "תוקפו", אלא: חוּדש המסמך.

עובד קדמי: זה גם מתייחס למספר קטן יותר של בתי עסק.

עובד קדמי: לא כל בתי העסק הם כאלה שצריכים רישיון או רישיון למכירת עתיקות.

חמד עמאר: כל עסק במדינת ישראל מחויב ברישיון עסק.

יעל מזרחי: רישיון עסק בעיקר לתכשיטים, יהלומים, מעל סכום מסוים: 200,000 ש"ח, וזה משתנה מעירייה לעירייה.

עובד קדמי: לא בכל מקום הם דורשים רישיון עסק.

עובד קדמי: להלבשה, למשל, אין צורך ברישיון עסק.

יעל מזרחי: אופטיקה – אין צורך.

יעל מזרחי: בשמים, קוסמטיקה – אין צורך.

יעל מזרחי: רוב הענפים לא מחויבים.

עובד קדמי: זה חלק קטן.

לאה ורון: אדם יכול לפתוח חנות ברשות מקומית מבלי לקבל אישור של רישוי עסקים?

יעל מזרחי: הוא משלם על השילוט, הוא משלם ארנונה, אבל הוא לא משלם על - - -

לאה ורון: אני לא מדברת על התשלומים, אני מדברת על האקט של רישיון עסק.

לאה ורון: זה היה ככה בעבר.

לאה ורון: כבר אין צורך?

יעל מזרחי: אין.

חמד עמאר: צריך להביא אישור מכיבוי אש, צריך להביא את כל האישורים האלה.

חמד עמאר: לא יכול להיות.

חמד עמאר: העירייה לא תאשר עסק בלי רישוי עסק.

אתי בנדלר: גם לדעתי, אבל כיוון שאני לא מתעסקת במטריה הזאת - - -

יעל מזרחי: כשאני מבקשת מבתי עסק שעוסקים למשל באופנה רישיון עסק מהרשות המקומית, הם שולחים לי מכתב שאותה רשות לא מבקשת מהם את הרישיון.

יעל מזרחי: זה מספיק עבורי.

אתי בנדלר: אז את מקבלת אישור מהרשות המקומית?

יעל מזרחי: בוודאי.

אתי בנדלר: אם כך, אז בתקנה 7(א), במקום האמור: "פג תוקפו של מסמך מהמסמכים המפורטים בתוספת החמישית," יבוא: בוטל אחד מהרישיונות המפורטים בסעיף 4 לתוספת השלישית, יפקע תוקפו של האישור; חודש תוקפו של רישיון כאמור, רשאי בעל בית העסק להגיש בקשה חדשה למתן אישור לפי תקנה 2.

שרון מאיר: חודש הרישיון, לא תוקפו?

תמר קלהורה: חודש הרישיון, או חודש תוקפו?

אתי בנדלר: חודש תוקפו של רישיון כאמור – של רישיון שבוטל.

תמר קלהורה: לא, אז זה חודש תוקפו של רישיון, או שחודש הרישיון?

שרון מאיר: זה לא תוקף, זה חודש הרישיון.

תמר קלהורה: שאלה של נוסח.

אתי בנדלר: חודש הרישיון אולי, אני לא יודעת.

אתי בנדלר: תבדקו את זה שוב.

שרון מאיר: חודש הרישיון האמור, רשאי בעל בית העסק להגיש בקשה חדשה.

עובד קדמי: אני חושב שחודש הרישיון.

אתי בנדלר: אחרי שהוועדה תאשר את כל התקנות, תעבירו לי נוסח שכולל את כל השינויים שהוועדה אישרה.

חמד עמאר: אתה יכול להסביר לי את סעיף (ב)?

חמד עמאר: למה הוא צריך לעשות את כל האישורים מחדש?

עובד קדמי: אם זה בית עסק חדש, הוא חייב לקבל את האישורים, את הרישיונות של בית העסק החדש.

עובד קדמי: יכול להיות שהוא עבר מעיר לעיר.

חמד עמאר: אם הוא העתיק את הכתובת לאותו רחוב, שני מספרים ליד, או עבר בקניון ממקום למקום?

שרון מאיר: אני אסביר לך למה.

שרון מאיר: אם אתה רואה את טופס הבקשה שלו, בתוספת השלישית, אתה רואה איזה דברים בא המפקח ובודק.

שרון מאיר: אחד מהדברים זה הוויטרינה.

עובד קדמי: השילוט, הוא צריך שילוט בעברית ובשפה נוספת, אנגלית או אחרת.

אתי בנדלר: המפקח גם צריך לבדוק – אנחנו נדבר על זה – אם חלון הראווה נאה ומסודר.

יעל מזרחי: בוודאי.

אתי בנדלר: ומי יקבע מה זה נאה, לצורך העניין?

שרון מאיר: שיהיה שילוט מתאים.

אתי בנדלר: הנאה חלון הראווה בעיניך, אדוני המבקר?

עובד קדמי: אבל זאת בעיה.

עובד קדמי: ראינו כבר חנויות שחלון הראווה שלהן הוא מין מחסנון כזה.

אתי בנדלר: אז "מסודר" עוד אפשר להגיד, אבל הרי "נאה" זה דבר כל כך סובייקטיבי.

אתי בנדלר: בסדר, נגיע לזה.

חמד עמאר: נגיע לזה.

חמד עמאר: יש עוד הערות לסעיף 7?

אתי בנדלר: האם אדוני משאיר את הנושא "יפקע תוקפו של האישור" במקרה של שינוי בית עסק?

חמד עמאר: שכנעו אותנו.

חמד עמאר: בעד סעיף 7 – פה אחד

חמד עמאר: אני מאשר את זה.

אתי בנדלר: בכפוף לתיקונים, כמובן, בתקנת משנה (א).

חמד עמאר: 8.

שרון מאיר: זה במענה למה שנאמר קודם.

לאה ורון: למה שאמר מר סטולר.

עובד קדמי: כן, שלא יציגו אישורים מתחזים.

אתי בנדלר: ואם מגישים לכם תלונות על כך שמישהו ביצע עברה, לכאורה, לפי חוק שרותי תיירות, שהוא עבר על התקנות האלה, אתם מטפלים בזה באמת?

עובד קדמי: כן.

אתי בנדלר: אז הנה, מר סטולר, יש לך תשובה מצוינת.

עובד קדמי: יש אפשרות של הטלת קנסות.

אריאל סטולר: לא, כי הוא לא עבר על - - -

אתי בנדלר: הוא עבר.

אתי בנדלר: לפי תקנה 8(ב).

אריאל סטולר: הוא לא הציג איזושהי תעודה שבה הוא אומר שכאילו יש לו תעודה.

אתי בנדלר: הוא התחזה לבעל אישור.

אריאל סטולר: הוא לא התחזה לבעל אישור.

אריאל סטולר: הוא סתם נוכל.

חמד עמאר: הוא אומר: אצלי אין מע"מ, אתה לא צריך.

אתי בנדלר: הוא סתם "צדיק".

אריאל סטולר: כן, הוא פשוט לא רוצה להיות בזה.

אריאל סטולר: אף אחד מבתי העסק שאני מדבר עליהם לא יציג את עצמו כאחד שיש לו אישור.

תמר קלהורה: אבל זה לא בבקשות לתקנות?

אריאל סטולר: צריך ליצור לזה תקנה מתאימה.

עובד קדמי: צריך לזכור, מר סטולר ואדוני היושב-ראש, שזה לא אובליגטורי, זו לא חובה על בית העסק לקבל את האישור.

עובד קדמי: זה וולונטרי.

עובד קדמי: זה כדאי לו.

עובד קדמי: עובדה היא שיש לנו עוד מעט 8,000 עסקים כאלו.

עובד קדמי: זאת אומרת, זה כדאי להם והם רוצים ומעוניינים.

עובד קדמי: והם נלחמים בשיניים – אם אנחנו אומרים להם שחלון הראווה שלהם לא ראוי, שבוע לאחר מכן אנחנו רואים שחלון הראווה מסודר והוא כבר יותר יפה, וכן הלאה.

עובד קדמי: אנשים רוצים את האישור הזה, הוא חשוב להם, הם מציגים אותו בגאווה בעסק.

חמד עמאר: בעל העסק – משתלם לו.

עובד קדמי: פרט לזה שיש החזר על מע"מ, והם אומרים: אתה חוסך אצלי 16%.

עובד קדמי: בעד סעיף 8 – פה אחד

חמד עמאר: אני מאשר את סעיף 8.

אתי בנדלר: תקנה 9.

אתי בנדלר: למה התכוונתם: "לכל אדם אחר המוסמך לפי חוק"?

עובד קדמי: לפי חוק מס ערך מוסף.

עובד קדמי: כאשר הם באים לביקורת, הם אומרים לו: אצלנו אתה רשום כבעל עסק מאושר.

עובד קדמי: הראה לנו את האישור שלך ממשרד התיירות.

אתי בנדלר: הם לא זכאים בלאו הכי לדרוש שיציגו כל מסמך וכולי לפי חוק מס ערך מוסף?

עובד קדמי: כשהם עושים את הביקורת הם רוצים את שני האישורים האלה גם יחד, אחד מול השני.

עובד קדמי: ואם הם רואים את שניהם, הם ממשיכים הלאה בבדיקה שלהם.

חמד עמאר: גם שוטר צריך לבדוק את הנושא הזה?

עובד קדמי: לפעמים, כשלא רוצים לתת לנו להיכנס, יש וויכוח.

עובד קדמי: אז אנחנו מבקשים מהשוטר: אנא, תסייע בידינו, כדי שיראה לנו, כי התלונה של התייר שנמצא בחוץ היא כזו וכזו, ואנחנו רוצים את זה מיידי.

עובד קדמי: יש מקומות מסוימים שהמשטרה נמצאת בהם באופן כמעט קבוע: ליד אתרי התיירות, אתרי מכירה של מוצרים לתייר, מזכרות וכיוצא באלה.

עובד קדמי: זה חשוב, זה טוב.

חמד עמאר: יש הערות?

חמד עמאר: בעד סעיף 9 – פה אחד

חמד עמאר: מאשר את 9.

חמד עמאר: סעיף 10.

לאה ורון: למה צריך לרוץ להשיב אליכם תעודה שפקעה?

עובד קדמי: כדי שלא יציג אותה אם היא פקעה.

לאה ורון: אתם לא רושמים על התעודה את מועד פקיעתה?

עובד קדמי: בוודאי.

עובד קדמי: אבל אנחנו לא רוצים שמישהו יציג שפג התוקף שלה, והוא מתחזה כאילו היא קיימת.

עובד קדמי: אם היא פקעה, תחזיר אותה.

עובד קדמי: זה מהניסיון שלנו, שהוא רב שנים – משנת 1957, לפי הצו.

עובד קדמי: אז אנחנו מעדיפים שיחזיר לנו אותה, ולא יגיד: שכחתי אותה על הקיר, מצטער, שכחתי לחדש וכולי.

לאה ורון: איך הוא צריך להחזיר אותה?

לאה ורון: הוא יכול לשלוח לכם אותה בדואר?

עובד קדמי: כן.

שרון מאיר: הדגש הוא לא על פקע, אלא על בוטל ועל נשלל.

עובד קדמי: אבל גם אם הוא פקע.

עובד קדמי: גם אם פקע, שיחזיר אותו.

אתי בנדלר: אז אולי תוסיפו להוראה הזאת: לא יעשה בו שימוש, ויחזירו לממונה.

שרון מאיר: אולי באמת אפשר להוריד את "פקע"?

רם ליסטמן: אני הייתי מוריד את "פקע" פה, מכיוון שבכל חידוש הם אמורים לשלוח את זה.

עובד קדמי: אבל אם הוא לא חידש?

עובד קדמי: הוא לא הגיש בקשה לחידוש, והוא עבר, נניח, מחנות לחנות.

אתי בנדלר: הוא לא ישתמש בו, זה הכול, לא צריך להחזיר גם מה שפקע.

אתי בנדלר: תמחק את ה"פקע".

עובד קדמי: אוקיי.

עובד קדמי: רשמנו.

שרון מאיר: בוטל, נשלל או הותלה.

שרון מאיר: בעד סעיף 10 – פה אחד

חמד עמאר: מאשר את 10.

חמד עמאר: 11, בבקשה.

עובד קדמי: אני רוצה לציין, שפה עשינו להם הנחה גם באגרה, אם מאריכים את התקופה לשלוש שנים.

עובד קדמי: אבל זה בסדר, אין לנו בעיה עם זה, אנחנו נתגבר.

לאה ורון: איך אומרים "לארג'" בעברית?

שרון מאיר: חסכנו כמה עצים.

חמד עמאר: המטרה של התקנות האלה היא לא האגרה?

עובד קדמי: לגמרי לא.

עובד קדמי: אנחנו רוצים שתהיה התייחסות קצת יותר רצינית לתעודה שהם מקבלים.

תמר קלהורה: עובד, נדמה לי שלא קראת את סעיף (ג).

עובד קדמי: אה, סליחה.

עובד קדמי: והשינוי בשיעורי האגרה בסעיף 12.

אתי בנדלר: אולי כדאי גם, או שאין צורך, ששיעורי האגרות יפורסמו גם באתר שלכם?

עובד קדמי: הם ממילא מתפרסמים כשאנחנו עושים את השינויים.

אתי בנדלר: אז תכתוב.

עובד קדמי: ברשומות ובאתר המשרד.

אתי בנדלר: ובאתר האינטרנט של המשרד.

שרון מאיר: אבל למה לכתוב את זה בתקנות?

שרון מאיר: ממילא מפרסמים את זה.

אתי בנדלר: אנחנו נוהגים הרבה מאוד פעמים.

לאה ורון: כדי להבטיח את זה.

רם ליסטמן: באתר, או באתר האינטרנט?

עובד קדמי: באתר האינטרנט של המשרד.

חמד עמאר: למה קבעתם עשרה סניפים?

אתי בנדלר: "המשביר לצרכן", אני חושבת, הם היחידים, לא? ו"שופרסל", ומה עוד?

קריאה: לא, "קסטרו" ו"פוקס".

יעל מזרחי: "קסטרו", "זארה", "הוניגמן".

יעל מזרחי: מעל 25 חברות עובדות בסניפים, שלא נדבר על זכיינים של אותה חברה.

עובד קדמי: וזה עובד יפה מאוד.

לאה ורון: זה ברחבי הארץ.

חמד עמאר: הערות?

חמד עמאר: בעד סעיף 11 – פה אחד

חמד עמאר: אני מאשר את 11.

חמד עמאר: בבקשה, 12.

לאה ורון: אבל ההנחה היא רק על החידוש, לא על הבקשה?

תמר קלהורה: כן.

לאה ורון: אם נכנסת רשת מסוימת לארץ ויש לה מיד עשרה סניפים, אז היא לא מקבלת הנחה?

חמד עמאר: לא, רק על החידוש.

תמר קלהורה: אבל זה לא קורה.

לאה ורון: זה לא קורה?

לאה ורון: למה, עם כמה סניפים "גאפ" נכנסה לארץ?

יעל מזרחי: שלושה סניפים.

יעל מזרחי: בהתחלה שניים, והוסיפה עוד אחד.

תמר קלהורה: לא נכנסים.

תמר קלהורה: ישראל היא מדינה שלא נכנסים - - -

לאה ורון: לדאבוננו.

קריאה: אם זה היה בסין.

חמד עמאר: בואו נתקדם.

עובד קדמי: אפשר 12?

אתי בנדלר: רצוי.

יעל מזרחי: גם זה יותר מדי.

חמד עמאר: יש לנו עוד רבע שעה.

עובד קדמי: אנחנו כבר לקראת הסוף, כי זה סעיף טכני.

עובד קדמי: אנחנו נצטרך לשנות את זה ולעדכן את התאריך.

אתי בנדלר: ל-15 בינואר 2012?

אתי בנדלר: וכמובן, לעדכן את התאריך העברי.

עובד קדמי: כן, אנחנו נשנה את זה.

עובד קדמי: זה לא יצא י' בשבט, צריך לבדוק את זה, להתאים את התאריך העברי.

עובד קדמי: אנחנו נתאים אותו.

שרון מאיר: אז מתייתר מה שהיה קודם.

שרון מאיר: קודם אמרנו שצריכים לפרסם באתר האינטרנט, אז הנה – כבר יש פה הודעה מהמנכ"ל על כך.

עובד קדמי: לא, הוא יפרסם בהודעה ברשומות את נוסח תקנה 11, אם אנחנו משנים את האגרות.

אתי בנדלר: האמת היא שהיא צודקת.

אתי בנדלר: 11(ג) בדיוק מדבר על שינוי בשיעורי האגרה.

לאה ורון: אבל אין פה את העניין של אתר האינטרנט?

אתי בנדלר: לא, ברשומות ובאתר האינטרנט, ב-11(ג).

אתי בנדלר: מה זה בא להוסיף?

אתי בנדלר: זה פשוט מיותר לדעתי.

אתי בנדלר: למחוק את (ג).

עובד קדמי: למחוק את (ג) ב-12.

תמר קלהורה: 15 בינואר 2012 יוצא כ' בטבת.

אתי בנדלר: איזה יום בשבוע?

תמר קלהורה: יום ראשון.

אתי בנדלר: מצוין.

עובד קדמי: זה לא שבת, אז זה טוב.

עובד קדמי: אנחנו נבדוק את זה עוד פעם, כמובן.

לאה ורון: אז תקנה 12 מאושרת, אדוני?

חמד עמאר: (ג) נמחק?

חמד עמאר: בעד סעיף 12 – פה אחד

חמד עמאר: אז אני מאשר.

אתי בנדלר: אז אנחנו מדברים שוב על 2012, אותו דבר?

אתי בנדלר: את רוצה לבדוק את התאריך, תמר?

אתי בנדלר: התאריך העברי בהתאם.

אתי בנדלר: 31 בדצמבר 2012.

עובד קדמי: העברי, העברי.

עובד קדמי: זה לא יהיה תשע"ב גם, זה כבר יהיה תשע"ג, אני חושב.

תמר קלהורה: זה כבר יהיה תשע"ג, כן.

חמד עמאר: 13?

חמד עמאר: בעד סעיף 13 – פה אחד

חמד עמאר: אני מאשר את 13.

חמד עמאר: 14?

עובד קדמי: אני חושב שזה די סביר, שלושה חודשים.

תמר קלהורה: זה י"ח בטבת, תשע"ג.

תמר קלהורה: בעד סעיף 14 – פה אחד

חמד עמאר: אני מאשר את 14.

חמד עמאר: תוספות, בוא נראה.

עובד קדמי: אנחנו עוברים לתוספות.

עובד קדמי: התוספת הראשונה על-פי תקנה 4 – "דוגמת כתב אישור".

עובד קדמי: זו דוגמה.

עובד קדמי: להציג לכם את זה בצבע?

עובד קדמי: כי שלחנו את זה בשחור לבן, אם אינני טועה.

אתי בנדלר: אל תשכחו רק לשנות את השם של התקנות שם, את השנה בשם התקנות.

עובד קדמי: כן, אנחנו כבר נעשה את זה.

שרון מאיר: גם בתעודה עצמה.

חמד עמאר: בתעודה עצמה צריך.

עובד קדמי: בתעודה עצמה הכוונה, כן.

אתי בנדלר: יפה מאוד.

אתי בנדלר: אני, ברשותכם, עושה על זה ב', כדי שתזכרו.

אתי בנדלר: זה לתיק הוועדה?

עובד קדמי: אנחנו מתקנים את זה כאן על השחור לבן שלנו.

עובד קדמי: נשנה את זה כבר שם.

עובד קדמי: בעד התוספת הראשונה – פה אחד

חמד עמאר: אני מאשר את התוספת הראשונה.

חמד עמאר: תוספת שנייה, בבקשה.

עובד קדמי: התוספת השנייה היא על פי תקנה 1 – "רשימת סוגי בתי העסק".

עובד קדמי: פה אנחנו מונים את 32 סוגי בתי העסק.

עובד קדמי: תראו כמה שזה רחב.

אתי בנדלר: האם "הנעלה" ו"הלבשה" לא נכנסים לאופנה?

יעל מזרחי: לא תמיד באותה חנות.

עובד קדמי: לא תמיד.

אתי בנדלר: מה זאת אומרת, יש חנות אופנה בלבד?

יעל מזרחי: של בגדים, הלבשה בלבד.

עובד קדמי: לא, אבל היא אומרת אופנה והלבשה.

יעל מזרחי: "אופנה" זה יותר אביזרים.

אתי בנדלר: אבל יש לכם, נדמה לי, גם אביזרים.

אתי בנדלר: הראשון הוא "אבזרי אופנה".

עובד קדמי: "אביזרי אופנה", "אופנה", "הלבשה".

אתי בנדלר: ו"הנעלה".

אתי בנדלר: תראו את 1, 3, 11 ו-12.

עובד קדמי: אני איתכן לא מתווכח.

יעל מזרחי: עם הנשים, הכוונה.

אתי בנדלר: "אופנה" ו"אבזרי אופנה", לדעתי, כולל הכול.

אתי בנדלר: אלא אם כן אלה חנויות הלבשה יד שנייה, שאז זה אולי פחות אופנתי.

עובד קדמי: למה, זו אופנה חוזרת.

יעל מזרחי: כל הווינטאג' חוזרת.

תמר קלהורה: אתי, אולי פשוט נמחק את 3?

אתי בנדלר: לא, להפך, 3 רחב יותר כי הוא כולל אולי גם תיקים, אם זה לא אביזרים.

אתי בנדלר: אני מציעה "אופנה" ולמחוק את "הלבשה" ו"הנעלה".

עובד קדמי: מה זה חשוב?

עובד קדמי: למה שלא יהיה "אופנה"?

יעל מזרחי: כי "אופנה" יכול להיות חנות תיקים בלבד, למשל.

אתי בנדלר: נכון.

שרון מאיר: "אקססוריז".

לאה ורון: "אקססוריז" זה האביזרים.

אתי בנדלר: "אופנה" ו"אבזרי אופנה" כולל את הכול, לדעתי.

תמר קלהורה: אני הייתי מוחקת דווקא את "אופנה", והייתי אומרת "אביזרי אופנה, הלבשה והנעלה," ואז סגרנו את הכול.

אתי בנדלר: תבדקו, הרעיון ברור.

חמד עמאר: אני מציע שתבדקו את הנושא הזה.

חמד עמאר: בעד התוספת השנייה – פה אחד

חמד עמאר: אני מאשר את זה, ותבדקו את זה.

אתי בנדלר: אין לי עוד הערות לתוספת השנייה.

חמד עמאר: התוספת השלישית?

אתי בנדלר: בתוספת השלישית יש לי הערות.

עובד קדמי: התוספת השלישית על-פי תקנה 2, היא טופס בקשה לקבלת האישור.

עובד קדמי: מי שמבקש בקשה יכול למלא את הטופס ולשלוח אותו באינטרנט או בדואר, לאחר שמילא את כל הפרטים וצירף את המסמכים המנויים בסעיף 9 שם.

אתי בנדלר: אני מבקשת לדעת – יש כאן פרטים שצריכים למלא – האם זה כדי שמשרד התיירות, גברת מזרחי או מי שממלא את מקומה ידע, זאת אומרת שהמאגר הזה יהיה רשום באיזשהו מקום, או שיש לזה איזושהי משמעות נוספת?

אתי בנדלר: אני אתן דוגמה למה אני מתכוונת.

אתי בנדלר: מדובר כאן בסעיף 5: עובד הדובר שפה זרה – כן או לא?

אתי בנדלר: נניח שהתשובה היא לא, אז מה?

אתי בנדלר: תיאור בית העסק: מיקום השירותים – ואם אין שירותים?

אתי בנדלר: מספר מפלסים – למה זה חשוב?

אתי בנדלר: יש כאן פרטים שאני לא הבנתי מה המטרה שלהם בכלל.

יעל מזרחי: זה יותר מתייחס לרשתות.

יעל מזרחי: לרשתות יש את כל הפרטים האלה.

אתי בנדלר: נניח שאין, מה המשמעות של זה?

יעל מזרחי: אני לא אפסול.

אתי בנדלר: אז לאיזה צורך אתם צריכים בכלל את המידע הזה?

אתי בנדלר: מה זה משנה אם יש מפלס אחד או חמישה מפלסים, בין אם מדובר ברשת, בחנות כלבו, ובין אם מדובר בחנות אחרת?

אתי בנדלר: מה המשמעות של זה בכלל לצורך קבלת האישור?

אתי בנדלר: למה מישהו צריך בכלל למסור את הפרטים האלה?

יעל מזרחי: ראשית כול, הטופס הזה מאמת פרטים.

יעל מזרחי: כשאנחנו באים עם הטופס, אנחנו בודקים אחד לאחד אם מה שרשום אכן קיים.

אתי בנדלר: אפשר לשאול גם מה שם האבא, ולבקש תעודת זהות ולראות אם הוא דובר אמת או לא.

אתי בנדלר: מה הרלוונטיות של זה לצורך קבלת האישור?

אתי בנדלר: זה מה שאני שואלת.

יעל מזרחי: הטופס הזה היה בנוי שנים בצורה כזאת.

אתי בנדלר: זה שהוא היה שנים, אני מניחה.

לאה ורון: אולי תחשבו באמת על איך לרענן אותו.

שרון מאיר: אני חושבת שהעניין של השפות נובע מזה שאנחנו באים להתקין תקנות לטובת תייר.

שרון מאיר: תייר, מן הסתם, דובר שפה זרה.

שרון מאיר: אנחנו רוצים לדעת שבאמת יש איזושהי אוריינטציה לטובת התייר.

אתי בנדלר: ונניח שהתשובה היא שאין לו?

אתי בנדלר: יש עובד הדובר שפה זרה – הוא ממלא: לא.

אתי בנדלר: מה המשמעות האופרטיבית של זה?

אתי בנדלר: האם בשל כך הוא לא יהיה זכאי לאישור?

שרון מאיר: לא, כי גם בתקנות זה לא רשום.

אתי בנדלר: נכון, לכן אני אומרת שזה לא רלוונטי.

חמד עמאר: היא צודקת.

חמד עמאר: יש לו היום עובד שדובר שפה זרה.

חמד עמאר: למחרת הוא לא עובד.

חמד עמאר: הוא רשם כן, למחרת הוא לא עובד, הוא התפטר.

חמד עמאר: מה זה רלוונטי לנושא?

תמר קלהורה: אפשר לוותר על זה.

לאה ורון: השאלה אם גברת מזרחי צריכה את זה לאיזשהו צורך.

אתי בנדלר: יש כאן כמה פרטים שאני לא כל כך הבנתי מה המשמעות שלהם.

לאה ורון: על מה את יכולה לוותר מפה?

לאה ורון: האם את צריכה את כל הפרטים האלה?

עובד קדמי: פעם נתנו להם דירוג.

עובד קדמי: פעם עסקים היו מדורגים – זה מ-1957 – למשל מסעדות היו מדורגות כמזלגות: היה מזלג אחד, שתיים, שלוש, ארבע.

עובד קדמי: ולבתי עסק היו כוכבים.

אתי בנדלר: ולבתי מלון.

עובד קדמי: זה ממש היסטוריה.

עובד קדמי: אז יכול להיות שמאחר שביטלנו את הדירוג שלהם - - -

אתי בנדלר: יש כל מיני פרטים, שלדעתי הם פשוט מיותרים.

שרון מאיר: אבל אי אפשר לשכוח שהתקנות האלה נובעות מחוק שירותי תיירות.

שרון מאיר: הרעיון של חוק שירותי תיירות זה להשביח את המוצר התיירותי.

שרון מאיר: אנחנו רוצים לדעת איזה מוצר אנחנו מקבלים.

תמר קלהורה: אם זה לא חלק מאמות המידה לשיקול הדעת למתן האישור, אז אולי לא צריך אותם.

תמר קלהורה: אם בעתיד יחזרו לדרג עסקים, אז תמיד אפשר יהיה להוסיף.

תמר קלהורה: אנחנו נעבור על זה, נראה מה לא - - -

אתי בנדלר: פרטים אישיים – ברור שצריך.

אתי בנדלר: פרטי עסק – אוקיי.

אתי בנדלר: צורת הפעלת העסק – יכול להיות שגם צריך.

שרון מאיר: בשביל האישור של רואה החשבון.

לאה ורון: כן, זה נאמר קודם.

אתי בנדלר: רישוי – ברור שצריך.

אתי בנדלר: הפעלת בית העסק – האם מספר הימים שהוא עובד הם רלוונטיים לצורך העניין?

עובד קדמי: כן, יש שילוט.

עובד קדמי: כתוב בשילוט.

שרון מאיר: לצורך הביקורת, למשל.

אתי בנדלר: אה, לצורך הביקורת.

אתי בנדלר: אוקיי.

אתי בנדלר: עובד הדובר שפה זרה – צריך?

שרון מאיר: אוריינטציה תיירותית, זה הכול.

אתי בנדלר: ואם אין לו אוריינטציה תיירותית?

אהובה זקן: נשמח, אבל זה לא ייתן לנו כלום.

אתי בנדלר: אני מציעה למחוק את זה.

חמד עמאר: למחוק.

לאה ורון: וגם את תיאור בית העסק.

אתי בנדלר: תיאור בית העסק – שטח בית העסק רלוונטי לצורך העניין?

אתי בנדלר: אם יש לו בית עסק שגודלו שמונה מטרים או 80 מטרים רבועים – זה משפיע באיזושהי צורה על קבלת האישור?

עובד קדמי: לא.

אתי בנדלר: אז נא למחוק.

אתי בנדלר: מספר מפלסים – ודאי שזה לא רלוונטי.

שרון מאיר: חלון ראווה זה כן.

עובד קדמי: כן.

חמד עמאר: שילוט – בסדר.

יעל מזרחי: שילוט, חלון ראווה – מאוד חשוב.

אתי בנדלר: שירותים?

יעל מזרחי: לא בהכרח, כי הרבה חנויות נמצאות בקניון.

אתי בנדלר: אז אפשר למחוק את הנושא הזה.

עובד קדמי: לא, אז כתוב: "בתוך העסק" או "מחוץ לעסק".

אתי בנדלר: So what?

אתי בנדלר: נניח שזה מחוץ לעסק, או שבכלל לא.

אהובה זקן: זו לא אינפורמציה שיכולה להוסיף.

אתי בנדלר: זה לא רלוונטי כלל לקבלת אישור, אז למחוק את נושא השירותים.

שרון מאיר: אולי גישה לנכים במקום שירותי נכים.

תמר קלהורה: ואז מה?

חמד עמאר: יש עוד משהו?

עובד קדמי: פחות מסובך – הצגת מחירי טובין בוודאי שכן.

לאה ורון: אז שירותי נכים נמחקו גם?

עובד קדמי: כן, כל השירותים.

תמר קלהורה: 8.

תמר קלהורה: שילוט – ברור שצריך.

חמד עמאר: 9?

אתי בנדלר: גודל השילוט וודאי לא רלוונטי.

אתי בנדלר: יש שילוט, אתם רוצים לדעת את גודלו?

אתי בנדלר: מה זה משנה?

יעל מזרחי: זה שייך לעירייה.

אתי בנדלר: זה שייך לעירייה – בדיוק ככה.

אתי בנדלר: הם לוקחים אגרה לפי גודל השילוט.

אתי בנדלר: מואר – כן או לא, גם לא רלוונטי.

אתי בנדלר: אתם רק רוצים לדעת שיש שילוט, כדי שניתן יהיה לזהות את בית העסק.

עובד קדמי: רובם שמים את השילוט הזה בחלון ראווה.

חמד עמאר: יש עוד הערות?

אתי בנדלר: על זה דיברתי קודם, שאתם צריכים לבדוק בסעיף 9 – "לבקשה יצורפו המסמכים הבאים - - -אישור מהמרשם הפלילי על העדר עבר פלילי", וצריכים להתאים את זה.

עובד קדמי: אני לא יודע אם העדר, אבל - - -

שרון מאיר: בהתאם לניסוח שיהיה לנו בתקנות – ננסח כאן.

אתי בנדלר: גם כאן לשנות את שנת התקנות למטה כמובן.

חמד עמאר: יש עוד הערות?

חמד עמאר: בעד התוספת השלישית – פה אחד

חמד עמאר: מאשר, בכפוף לשינויים.

לאה ורון: תוספת רביעית?

תמר קלהורה: את טופס ארבע אנחנו צריכים להתאים - - -

שרון מאיר: בהתאמה לקודם.

אתי בנדלר: ככל שיש צורך, צריך להתאים אותו.

עובד קדמי: כן, כי זה החידוש.

לאה ורון: בהתאמה לתוספת השלישית.

עובד קדמי: תוספת רביעית לפי תקנה 3 זה טופס הבקשה לחידוש האישור, והפרטים פה הם קצת יותר מצומצמים.

שרון מאיר: נתקן בהתאמה.

לאה ורון: גם פה – "הדובר שפה זרה" וכולי.

חמד עמאר: מבחינתי, הם לפי אותו הסכם.

לאה ורון: נמחקו בתוספת השלישית.

חמד עמאר: להתאים את זה לפי הקודם.

חמד עמאר: בעד התוספת הרביעית – פה אחד

חמד עמאר: אני מאשר את התוספת הרביעית, בהתאם לשינויים.

חמד עמאר: תוספת חמישית?

אתי בנדלר: אמות המידה.

עובד קדמי: תוספת חמישית – "אמות המידה לקבלת אישור לבית עסק" לפי תקנה 4(א).

עובד קדמי: להזכיר, שתקנה 4(א) אומרת, ש"אישור לבית עסק או חידושו, יינתן למבקש אם מילא אחר כל אלה: (1) עמד באמות המידה שבתוספת החמישית".

עובד קדמי: מה הן אמות המידה?

אתי בנדלר: מדוע מוכרח שהוא יהיה "במקום ציבורי"?

אתי בנדלר: אולי מספיק שהוא "נגיש לקהל"?

עובד קדמי: אני אסביר.

עובד קדמי: קיבלנו בקשה מאדם שמכר בבני-ברק, וכשהלכנו לראות איפה זה, הסתבר שזה בחדר הילדים, פינה קטנה, באיזה ארון, והוא שולח את זה בדואר.

עובד קדמי: הוא אומר: מה, איפה כתוב שאני צריך לעשות את זה פה ופה וכן הלאה?

עובד קדמי: מותר לי גם מכאן לנהל את העסק שלי.

עובד קדמי: תנו לי את הפטורים.

חמד עמאר: כן, אבל לפי הדרישות שלכם הוא לא יכול לקבל את האישור.

עובד קדמי: עכשיו הוא לא יכול.

אתי בנדלר: יש עניין של "נגיש לקהל", אני מקבלת את זה, אתה צודק.

אתי בנדלר: אני שואלת למה זה צריך להיות "במקום ציבורי"?

עובד קדמי: יכול להיות "נגיש לקהל" גם בבית?

אתי בנדלר: כן, יכול להיות שיש אישור לבית עסק בסטודיו שהוא צמוד לבית.

אתי בנדלר: יש הרבה מאוד תכשיטנים שעובדים בצורה כזאת.

עובד קדמי: אז הוא "נגיש לקהל".

אתי בנדלר: "נגיש לקהל" – בסדר, אני מציעה להשאיר, אבל לא מקום ציבורי.

עובד קדמי: רצינו להדגיש שזה לא יהיה בבית.

עובד קדמי: תגידי לי את איך אני יכול להדגיש את זה, כדי שהוא לא יעשה את זה בביתו, ויגיד: אני פתוח לקהל, שמתי פתק למטה, מי שרוצה לקנות אצלי כך וכך, תכשיטים ויהלומים, יעלה לגברת כך וכך.

לאה ורון: יש ביפו, שכחתי את שמה של האומנית המפורסמת, שהגלריה שלה בתוך הבית.

יעל מזרחי: זה מרכז מבקרים, זה משהו אחר.

עובד קדמי: אבל זה "נגיש לקהל".

שרון מאיר: אבל את עדיין יכולה לבוא ולפתוח את הדלת בעצמך.

אתי בנדלר: "נגיש לקהל" תשאיר, אבל השאלה היא למה "מקום ציבורי"?

עובד קדמי: ברגע שהוא פתח את זה ושם שלט, זה הופך להיות ציבורי, זה לא בבית שלו, הוא לא גר שם.

אתי בנדלר: זה לא נחשב למקום ציבורי.

תמר קלהורה: עובד, בדוגמה שלך, יש לו בכלל רישיון עסק?

עובד קדמי: אם זה לתכשיטים, אז אין לו, אבל אם זה למשהו אחר?

תמר קלהורה: אבל השאלה אם בכלל יש לו רישיון עסק מהרשות המקומית.

עובד קדמי: אני אומר לך, אנחנו נתקלנו בדבר הזה.

שרון מאיר: יש הרבה עסקים שלא זקוקים אפילו לרישיון.

עובד קדמי: הוא לא זקוק לרישיון עסק, והוא מכר.

תמר קלהורה: אני מבינה את זה, אבל אפשר לחשוב על כל מיני דוגמאות, על כל מיני חוות שמוכרות ספינות או מוכרות מזכרות.

חמד עמאר: ברגע שרשום לך: "נגיש לקהל", למה אני צריך "במקום ציבורי"?

חמד עמאר: אם הוא בבית, אין לו את הדברים שאתם דורשים בשביל לקבל את האישור, אז הוא לא יכול לקבל את האישור.

חמד עמאר: אני חושב שצריך למחוק "מקום ציבורי".

אתי בנדלר: אז אתה מחליט, אדוני, למחוק את "במקום ציבורי"?

חמד עמאר: כן.

עובד קדמי: אז אני חוזר רק ל-2: בית העסק נמצא במקום נגיש לקהל.

עובד קדמי: במקום נגיש לקהל – זאת אומרת, לא שהוא נגיש, אלא במקום נגיש לקהל.

אתי בנדלר: תראו, אני הייתי מחוקקת חוק כללי, שכל חלונות הראווה במדינת ישראל יהיו נאים, אבל אני חושבת שזה מאוד בעייתי, כי אתה מדבר כאן על אמת מידה, ומדובר על משהו מאוד סובייקטיבי.

אתי בנדלר: אני מדברת באמת עכשיו, לא לצחוק, מה שנאה בעיני האחד איננו נאה בעיני האחר.

אתי בנדלר: אז כשמדברים על "מסודר" ניחא, עוד אפשר לבלוע את זה, אבל אני חושבת שחלון ראווה "נאה" זו אמת מידה אולי קצת - - -

יעל מזרחי: כבר נתקלתי במקומות שחלון הראווה היה מגובב בדברים.

אתי בנדלר: אז הוא לא מסודר.

יעל מזרחי: והוא טען שזה נאה.

חמד עמאר: הוא יכול לטעון.

חמד עמאר: בשביל זה צריך "מסודר".

חמד עמאר: למחוק את המילה "נאה".

עובד קדמי: הגברת בנדלר מעירה, שיהיה "מסודר".

חמד עמאר: כי "נאה", זה כל אחד לפי דעתו.

שרון מאיר: "נאה" זה סובייקטיבי, "מסודר" זה אובייקטיבי.

עובד קדמי: אם זה בערימה כזאת, זה לא מסודר.

חמד עמאר: "מסודר", בסדר.

חמד עמאר: 4.

אתי בנדלר: הצגת מחירים בשקלים חדשים לפי חוק הגנת הצרכן, לא "כמתחייב".

אתי בנדלר: כי זה נקבע בתקנות – הצגת מחירים לתיירים, וחנויות תיירים וכולי.

עובד קדמי: סליחה, את ב-6?

אתי בנדלר: ב-6: הצגת מחירים בשקלים חדשים לפי חוק הגנת הצרכן.

עובד קדמי: במקום "כמתחייב ב" – לפי.

לאה ורון: מה זה סעיף 9, אחרי שמחקנו את השאלות בטופס?

אתי בנדלר: צריכים למחוק גם את 9, את צודקת.

עובד קדמי: רגע, עוד לא הגענו.

עובד קדמי: אוקיי, אז 7 ו-8 זה בסדר.

עובד קדמי: 9 – למחוק.

אתי בנדלר: בהנחה שאתם בודקים את זה באמת.

אתי בנדלר: גם יחס אדיב ללקוחות, נו בסדר.

עובד קדמי: אנחנו עושים את הבדיקות המדגמיות שלנו, אין מה לעשות.

עובד קדמי: בדרך כלל, אנחנו לא שוללים אוטומטית את ההיתר.

עובד קדמי: קודם כל מזהירים, מעירים, כותבים.

אתי בנדלר: מצוין.

חמד עמאר: בואו נתקדם.

אתי בנדלר: לי אין הערות נוספות לתוספת הזו.

אתי בנדלר: בעד התוספת החמישית – פה אחד

חמד עמאר: אני מאשר את התוספת החמישית, בהתאם לשינויים.

חמד עמאר: תוספת שישית?

עובד קדמי: התוספת השישית היא לפי תקנה 5 – בקשת ערר על החלטתו של הממונה.

עובד קדמי: היא מוגשת לשר התיירות.

עובד קדמי: שם מפרטים את הפרטים האישיים, פרטי בית העסק והנימוקים של הערר כדי שזה יהיה מסודר, בטופס.

אתי בנדלר: בסדר גמור, רק תבדקו את נושא עצם הגשת הערר על סוגי החלטות מסוימות, כפי שביקשנו קודם.

עובד קדמי: כן.

אתי בנדלר: ודבר נוסף אני מבקשת, שכל הטפסים יהיו זמינים להורדה באתר האינטרנט של המשרד.

עובד קדמי: וודאי, וודאי.

עובד קדמי: בעד התוספת השישית – פה אחד

חמד עמאר: אני מאשר את התוספת השישית.

עובד קדמי: וכמובן, לשנות את הכותרת של תשע"ב-2011.

אתי בנדלר: ולמסור את ברכותינו לשר התיירות, סטס מיסז'ניקוב.

חמד עמאר: תודה רבה לכולם.