הוועדה לקידום מעמד האישה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 106, 2011-10-31 12:00

ציפי חוטובלי: שלום לכולם, אני שמחה לפתוח את הישיבה הראשונה של מושב החורף הזה, של הוועדה לקידום מעמד האישה, בנושא המאוד חשוב של בינוי מעונות היום.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לומר לכם שהוועדה לקידום מעמד האישה רואה בזה את מאבק הדגל שלה – את הרחבת היצע המעונות שעובר דרך בינוי של מעונות יום נוספים.

ציפי חוטובלי: לצערנו הרב, בשנתיים האחרונות לא הוקם ולו מעון יום אחד במדינת ישראל.

ציפי חוטובלי: אנחנו רואים את זה ככשל חמור של השיטה.

ציפי חוטובלי: לא מעניינים אותנו התירוצים, אנחנו בעיקר רוצים לדעת איך אנחנו יכולים למנוע את המצב הזה, ולראות שעוד בקדנציה הנוכחית, שאמנם אנחנו מאחלים לממשלה שתאריך ימים, נזכה לראות מעונות יום.

ציפי חוטובלי: אני זוכרת ששר האוצר אמר לי שאזכה "לגזור סרטים" בכניסה למעונות יום – אני עוד מחכה לסרטים ולמעונות.

קריאה: סרטים כבר יש.

ציפי חוטובלי: סרטים כבר יש, זה בערך הדבר היחיד שהספיקו להכין.

ציפי חוטובלי: אני רוצה להודות לחברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי שנמצאת כאן, אני רוצה להודות לכל מי שנמצא.

ציפי חוטובלי: לפני שנתחיל עם השאלות, קודם כל סקירה – גברת תמר אלמוג, תני לנו סקירה איפה הדברים עומדים מבחינת בינוי.

תמר אלמוג: ועדת התמיכות סיימה את הבדיקה שלה ואת ההחלטות.

תמר אלמוג: נמצאו בקשות תקינות, בקשות שנפסלו, ובקשות שעדיין נדונו בוועדת חריגים.

תמר אלמוג: הבקשות התקינות – כל מי שהבקשה שלו אושרה קיבל מכתב הודעה על כך.

תמר אלמוג: לגופים אחרים, שזה רשויות מקומיות, הסכום הכולל מסתכם ב-82.730 מיליון.

תמר אלמוג: סכום ההקצאה לרשויות משתנה לפי הדירוג והניקוד שקיבלה כל רשות.

תמר אלמוג: הסכום המינימלי היה 730,000 ומשהו, לעומת מקסימום 2.3 מיליון, למי שהיה זכאי לקבל את המקסימום הזה.

תמר אלמוג: לגבי רשויות מקומיות - יש עוד מספר בקשות בהמתנה להחלטת ועדת חריגים.

קריאה: כמה בקשות היו?

תמר אלמוג: סך הבקשות: 230, 82 נפסלו.

ציפי חוטובלי: גברת תמר אלמוג, אני רוצה להבין כי אלה נתונים חשובים: כמה בקשות הוגשו וכמה אושרו?

ציפי חוטובלי: אולי יושב-ראש ועדת התמיכות ייתן לנו את הנתון הזה?

משה טומשובר: נכון לרגע זה הוגשו 55 בקשות, 109 נפסלו, 63 ממתינות להשלמות, ו-3 ממתינות להחלטת ועדת חריגים.

ציפי חוטובלי: אלה שנפסלו – למה הן נפסלו?

משה טומשובר: מחוסר מסמכים בהתאם לתבחינים, כגון: נסח רישום, הפקעות למיניהן, אישור זכויות, וכל הנדרש בתבחינים.

ציפי חוטובלי: הבנתי, זה חלק מהבעיה שדיברנו עליה אז – שהרבה מאוד מקומות שיכולים לקבל, בסוף בגלל עניינים טכניים, אני זוכרת שהיה עניין של נסח רישום מקורי ולא צילום.

ציפי חוטובלי: כל מיני דברים מגוחכים כאלה.

משה טומשובר: לא דובר על צילום, אלא דובר על נסח מקורי, קרי: לא מהאינטרנט.

משה טומשובר: אפשר לקחת נסח מקורי ולצלם אותו.

ציפי חוטובלי: אני אומרת שוב: אז מה ההבדל?

ציפי חוטובלי: אני לא מבינה כל-כך למה לפסול.

משה טומשובר: אני לא יודע, משום שלא אני כתבתי את התבחינים.

ציפי חוטובלי: השאלה החשובה שלי היא: מתוך אותן 109 פסילות, כמה פסילות הן מהותיות?

ציפי חוטובלי: למשל: אנשים שלא יכולים לבנות מעון.

ציפי חוטובלי: וכמה מהן פסילות טכניות מהסוג שדיברת עליהן – כמו נסח שמגיע מהאינטרנט ולא נסח מקורי?

משה טומשובר: 109 הפסילות הן פסילות מהותיות.

משה טומשובר: לבעלי נסח לא מקורי, אלא מהאינטרנט – ניתנה להם אפשרות להשלמה, וכאלה יש בסך-הכל 63 כרגע.

ציפי חוטובלי: הבנתי.

ולריה סייגלשיפר: סליחה, אפשר לחלק בין ה-55?

ציפי חוטובלי: קודם כל, גברת ולריה סייגלשיפר יקרה, אי-אפשר להתפרץ.

ציפי חוטובלי: אני מזכירה את כללי הדיון פה.

ולריה סייגלשיפר: סליחה, אני מצטערת.

ציפי חוטובלי: קודם כל, אנחנו רוצים להבין כמה מעונות יום אושרו בסופו של דבר.

ציפי חוטובלי: אם הוא אומר שאושרו 55 בקשות, זה אומר שאתם, כרגע, צופים 55 מעונות יום שייבנו?

תמר אלמוג: לא מדויק.

ציפי חוטובלי: אז תעמידי את הדברים על דיוקם.

תמר אלמוג: אין לי כאן את הפירוט של כל ה-55, אבל אני רוצה להגיד שחלק ביקשו לבנות מעון של 3 כיתות, חלק ביקשו מעון של כיתה אחת.

תמר אלמוג: ולכן כשאומרים: 55 בקשות אושרו, זה לא אומר 55 מעונות של 3 כיתות לכל מעון.

ציפי חוטובלי: אז כמה כיתות אושרו?

תמר אלמוג: הרוב, כמו שאני זוכרת, זה 3 כיתות.

ציפי חוטובלי: במילים אחרות זה 55 כפול 3?

תמר אלמוג: לא.

ציפי חוטובלי: אז כמה כיתות?

ציפי חוטובלי: אני צריכה לדעת.

תמר אלמוג: יש לך את הפירוט של הכיתות, מר משה טומשובר?

ציפי חוטובלי: מר משה טומשובר, יש לך את הפירוט?

משה טומשובר: אני מסכם.

מרצדס צרפתי: זה יוצא בערך 220 כיתות.

ציפי חוטובלי: 220 כיתות?

אליעזר שוורץ: לא, זה הכל, כולל גופים ציבוריים ו - - -

אורלי לוטן: 220 כיתות זה אם יחלקו את כל ה-200 מיליון?

מרצדס צרפתי: כן, כל ה-200 מיליון עומדים לצאת השנה.

מרצדס צרפתי: כ-55 מעונות כבר אושרו, יש עוד כמעט 100 מעונות שעומדים להיות מאושרים כבר ביום ראשון, כי נתנו להם עוד הזמנות להשלים עוד מסמכים.

מרצדס צרפתי: כך שגם אם הנסח לא מקורי או שהוא צילום, לא נפסול אותם על זה.

מרצדס צרפתי: כל ה-200 מיליון עומדים לצאת, כל התחשיב שנעשה הוא על 200 מיליון.

טליה לבני: ה-200 מיליון מתוכננים ל-200 כיתות?

מרצדס צרפתי: ליותר מזה, לא בערך - - -

טליה לבני: את צודקת, זה בערך מיליון לכיתה: 3 מיליון זה מעון של 3 כיתות.

טליה לבני: זה פחות או יותר מיליון לכיתה.

ציפי חוטובלי: בכמה ילדים מדובר?

ציפי חוטובלי: כמה ילדים יש בכיתה?

תמר אלמוג: בכל מעון בערך 75 ילדים.

ציפי חוטובלי: כמה יש בכיתה?

תמר אלמוג: זה משתנה: בכיתה של תינוקות יש פחות, בכיתה של בוגרים יש יותר.

ציפי חוטובלי: 15 בכיתה של תינוקות ו-20 בכיתה של בוגרים?

תמר אלמוג: בין 15 ל-27 ילדים.

טליה לבני: בממוצע 22 ילדים.

ציפי חוטובלי: אז אנחנו מדברים על עוד 1,500 ילדים שיהיה להם מקום.

מרצדס צרפתי: למה?

מרצדס צרפתי: 230 כיתות כפול 20 ילדים?

אורלי לוטן: 6,000 ילדים בערך.

אורלי לוטן: זה פחות מהגידול של אוכלוסיית הילדים בגילאי 0-3 במהלך 5 השנים, מאישור התוכנית הממשלתית עד מועד בניית המעון הראשון.

ציפי חוטובלי: במילים אחרות, לא רק שזה לא ירחיב, למעשה, זה רק ישמור על הסטטוס קוו של מספר הילדים יחסית לאוכלוסייה.

ציפי חוטובלי: זה מה שזה אומר?

קריאה: גם לא.

אורלי לוטן: בערך כן, כל שנה נוספים 4,000 ילדים בקבוצת הגיל החדשה, 5 שנים, 20,000 ילדים – 6,000 מקומות נוספים שנוצרו כרגע.

טליה לבני: אנחנו נמצאים בתוכנית 100 השנה למעונות לגיל הרך.

מרצדס צרפתי: וכל שנה נאשר 6,000 ילדים כאלה - - -

אליעזר שוורץ: אבל אנחנו ב"דיליי" של 3 שנים.

ציפי חוטובלי: הנקודה היא שכרגע התוכנית הזו פועלת רק כדי לשמר את הקיים.

ציפי חוטובלי: גם בתוך שימור הקיים אתם רואים את זה כתהליך חד-פעמי, איך אתם מכניסים את זה לתוכנית עבודה רב-שנתית?

מרצדס צרפתי: למה תהליך חד-פעמי?

ציפי חוטובלי: אני לא רואה איך זה נכנס כתהליך מובנה.

מרצדס צרפתי: כרגע זה לתקן את המבחנים הקיימים כדי להנגיש אותם עוד יותר להגשה.

מרצדס צרפתי: בשבועות הקרובות ייצאו המבחנים הבאים.

ציפי חוטובלי: סדר בדיון: אני רוצה לתת לאנשי הממ"מ (מרכז המחקר והמידע) להעיר את ההערות שלהם.

אליעזר שוורץ: מדובר פה על צירוף מקרים בו נשארו עודפים תקציביים מהצהרונים ואז בנו את המעונות.

אליעזר שוורץ: אחרת היינו בונים ב-60 מיליון בלבד, וזה לא היה מתקרב למספרים שאנחנו מדברים עליהם כרגע.

מרצדס צרפתי: אז אם כבר, היינו בונים ב-100 מיליון בלבד, והמשרד יכול לנצל את העודפים התקציביים שלו לטובת המטרות אותן הוא רואה כמטרות ראויות, כמו הגדלת היצע מעונות היום.

אליעזר שוורץ: זאת בדיוק השאלה.

מרצדס צרפתי: בשנה הבאה אנחנו מקווים להגדיל את בסיס התקציב שמיועד, בבסיס שלו, לבינוי מעונות יום.

מרצדס צרפתי: המשרד נערך להוציא את המבחנים ל-2012 בימים הקרובים.

מרצדס צרפתי: יחד עם מסקנות ועדת טרכטנברג יכול להיות שנצליח להוציא עוד כספים שייועדו לבינוי של מעונות יום חדשים, כדי שזה ייכנס לתהליך השגרתי של משרד התמ"ת.

אליעזר שוורץ: הנתון היה מאוד פשוט: אם בכל שנה נבנה בהיקף של 200 מיליון ש"ח, אנחנו נעמוד בגידול הטבעי פחות או יותר.

אליעזר שוורץ: השאלה היא אם זה משהו הגיוני שיקרה מבחינת משרד התמ"ת בשנים הקרובות, בלי לקחת בחשבון את מסקנות ועדת טרכטנברג כרגע.

מרצדס צרפתי: כרגע זה הגיוני ומשרד התמ"ת עובד כדי לגייס תקציבים נוספים לטובת מעונות יום, בלי קשר למסקנות ועדת טרכטנברג, לא רק כדי להדביק את הפער אלא גם כדי להקטין אותו.

ציפי חוטובלי: אבל "המשרד עובד כדי לגייס" זו לא תוכנית עבודה, אנחנו צריכים לשמוע מספרים.

רותי הורניק: בלי מסקנות ועדת טרכטנברג מר אליעזר שוורץ מדבר על 200 מיליון כל שנה?

רותי הורניק: מסקנות ועדת טרכטנברג יוסיפו עוד 200 מיליון, משרד התמ"ת מדבר על 400 מיליון כל שנה – מעולה, אבל אני חושבת שאת אופטימית מדי.

אליעזר שוורץ: בסוף זה ייפגש, זה לא יקרה, הם ייפגשו ברגע שפרופסור טרכטנברג יבוא.

קריאה: אולי זה 200 מיליון יחד עם מסקנות ועדת טרכטנברג.

אליעזר שוורץ: השאלה היותר קשה היא אם זה יקרה כל שנה.

ציפי חוטובלי: לפני שנפתח את זה לדיון, יש כאן ארגוני נשים שרוצים לשאול שאלות, אבל קודם כל אני רוצה להבין את התהליך.

ציפי חוטובלי: הגענו לפריצת הדרך המשמעותית, שסוף-סוף אושרו 155 בקשות ביום ראשון.

ציפי חוטובלי: בהסתכלות של שנתיים, כמה זמן ייקח להשלים את בינוי הכיתות שמדובר בהן?

קריאה: 10 שנים.

ציפי חוטובלי: למה 10 שנים?

מרעי נדים: שנתיים.

ציפי חוטובלי: גברת תמר אלמוג, מהם השלבים הבאים בתהליך?

תמר אלמוג: בשלב הבא אנחנו ממציאים התחייבות חשב לכל רשות שקיבלה אישור תמיכה, ומרגע זה ואילך הכדור נמצא במגרש של הרשות המקומית.

תמר אלמוג: הווי אומר: ברגע שהרשות מסיימת את שלב התכנון היא מקבלת את הפעימה הראשונה של התמיכה, כשהיא מסיימת את שלב השלד היא מקבלת את הפעימה השנייה של התמיכה, וכך הלאה עד שבגמר הבנייה תושלם התמיכה.

ירון מלך: חצי שנה תכנון, חצי שנה אישורים במקרה הטוב.

קריאה: יש וד"לים.

ירון מלך: תוך שנה אפשר להתחיל בנייה, בנייה אורכת בין שנה ל-18 חודשים, כך שאנחנו מדברים על שנתיים עד שנתיים וחצי.

טליה לבני: אנחנו בונים בשנה.

ירון מלך: בין שנתיים לשנתיים וחצי יחתכו את הסרטים.

תמר אלמוג: ההיגיון הוא נכון, בין שנתיים לשלוש שנים ייבנו המעונות.

ציפי חוטובלי: אני אמרתי בוועדה כמה פעמים: דובר על חוק וד"לים, אם יש היום תוכניות בנייה שיכולות באופן פיזי-טכני לבנות מבנה תוך 4-5 חודשים, אין שום סיבה שייקח יותר משנה לבנות מעון יום במדינת ישראל.

ציפי חוטובלי: אם עשו כאן חקיקת וד"לים, אז יעשו חקיקת בזק לבינוי מעונות יום – אנחנו צריכים לעשות את זה.

תמר אלמוג: אישור התוכנית נמשך חצי שנה, אז הם לא יכולים לבנות בשנה.

ציפי חוטובלי: אז הפרוצדורה עקומה, גברת תמר אלמוג.

ציפי חוטובלי: לא יכול להיות שאישור תוכנית יימשך חצי שנה, זה לא כור אטומי, זה מעון יום לילדים.

תמר אלמוג: זה לא קשור למשרד התמ"ת.

ציפי חוטובלי: למי זה קשור?

תמר אלמוג: הרשות המקומית צריכה לפעול לפי חוק תכנון ובנייה, לפי משרד הפנים.

ציפי חוטובלי: בסדר, שר הפנים יהיה מעורב בעניין הזה.

ציפי חוטובלי: גברת אורלי לוטן, בבקשה.

אורלי לוטן: במהלך השנה וחצי האחרונות עלו כל מיני בעיות בהתנהלות של המבחנים, בעיקר במה שנוגע לסוגיית הקרקע.

אורלי לוטן: אני יודעת שאנחנו לא מצליחים להבין עד הסוף את הבעיות – אנחנו לא מהתחום, אבל הבנו שעל חלק מהבעיות משרד התמ"ת הצביע כבר בשלב הטיוטה של המבחנים.

אורלי לוטן: חלקן נפתרו מול החשב הכללי, חלקן לא, ולחלקן ניתן מענה בוועדת החריגים.

אורלי לוטן: השאלה היא איך אפשר, בעבודה בין התמ"ת לחשב הכללי, לנסות ולתקן חלק מהקשיים האלה לקראת מבחני התמיכה הבאים שאולי יפורסמו, כדי למנוע מצב שבו רוב הבקשות נפסלות.

אורלי לוטן: כרגע התקציב מנוצל אבל יותר מ-50% מהבקשות נפסלו, אז איך אפשר להתמודד עם זה בפעם הבאה?

תמר אלמוג: אני מוכנה להביע את העמדה שלי ולומר:

תמר אלמוג: אם אנחנו לוקחים את המבחנים כפי שהם ומפרסמים אותם, אנחנו יכולים להתחייב על לוח זמנים לפיו בסוף נובמבר זה באוויר ואנשים יכולים להגיש בקשות.

תמר אלמוג: אם נכנסים למסלול בדיקה מחודשת של המבחנים, אני לא יכולה להתחייב על שום לוח זמנים – זה יכול לקחת חודש, שנה וגם יותר.

תמר אלמוג: התנסינו בזה וזה לא פשוט.

ציפי חוטובלי: זה לא עונה לשאלה של גברת אורלי לוטן.

אורלי לוטן: היא אומרת שאם ירצו לתקן את המבחנים זה יידחה בשנה.

תמר אלמוג: גברת אורלי לוטן אמרה: תעשו הערכת מצב, תראו למה נפסלו מי שנפסלו, ותבדקו מה ניתן לתקן במבחנים.

תמר אלמוג: אז אני אומרת: האויב של הטוב זה הטוב מאוד, אפשר לעשות הכל אבל זה עניין של לוחות זמנים.

אליעזר שוורץ: הגיע הזמן ללמוד מטעויות, דוח מבקר המדינה הצביע על זה לפני כמה שנים, ניסו ללמוד, לא הספיקו לתקן את כל הטעויות.

אליעזר שוורץ: זו לא חוכמה להגיד בכל שנה שאותם אנשים ייפסלו אוטומטית.

אליעזר שוורץ: אם יש בעיות מהותיות צריך לפתור אותן ושווה לחכות, אבל להגביל את הזמן ולא לחכות שנתיים.

ציפי חוטובלי: אדוני, חשב משרד התמ"ת, בבקשה.

עמוס שקדי: אתה צודק.

עמוס שקדי: ברגע שוועדת החריגים תסיים את הדיון שלה ונראה מה היקף המענה שניתן דרך ועדת החריגים, אני חושב שמשרד התמ"ת והחשב הכללי נצטרך לראות אם יש בעיות ונצטרך לתת להן מענה.

עמוס שקדי: כרגע התהליך מצוי באמצע הדרך אבל הוא חייב להסתיים תוך חודשיים, מכיוון שאנחנו צריכים לנצל את התקציב של השנה.

עמוס שקדי: אני מניח שזה לא צריך להימשך פרק זמן ארוך עד שנוכל להסיק מסקנות באופן מסודר יותר.

ציפי חוטובלי: במילים אחרות, אתה מוכן לזה שבינואר הקרוב נקיים דיון או פגישה עם המנכ"ל והשר בהם נדבר על הסקת המסקנות מהתהליך שהביא - - - לקוי.

עמוס שקדי: דבר ראשון, בכל פעם שמזמינים אותי אני מגיע.

ציפי חוטובלי: אני מדברת על לוחות הזמנים.

עמוס שקדי: מבחינת לוחות זמנים זה - - - של משרד התמ"ת, לא של חשבות אישית.

עמוס שקדי: אני מניח שעד ינואר יהיה פרק זמן סביר לראות מה התוצאה של התהליך שיסתיים.

ציפי חוטובלי: אז דבר אחד ברור: אין צורך לחכות עד ינואר כדי לשמוע מכם כבר עכשיו למה נפסלו מי שנפסלו – איפה בעצם נמצאות הבעיות?

דב סלמן: כבר ביום ראשון מתכנסת ועדת חריגים.

ציפי חוטובלי: גברת טליה לבני, בבקשה.

טליה לבני: אושרו 55 מתוך 230 בקשות שהוגשו, כלומר 25%.

אורלי לוטן: זה לא מדויק.

טליה לבני: אני קוראת מדף לא שלי, בו כתוב גם שנתבקשו השלמות לעוד 63 בקשות.

טליה לבני: נקווה שיאושרו כולן, אז יהיו לנו 100 מעונות.

טליה לבני: בדוח טרכטנברג אין כל התייחסות לחינוך חינם לגיל הרך אלא לגיל שלוש ומעלה, אבל יש בו התייחסות לבניית מעונות.

טליה לבני: אני חושבת שהוועדה הזאת, בראשותך ובמעקב שלך ושל חברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי במשך שנתיים וחצי, יכולה לראות שדוח טרכטנברג מצפה שהמענה לגידול במספר הילדים יגיע מהשוק הפרטי – אני לא מאמינה בזה.

ציפי חוטובלי: איך הסקת את זה?

טליה לבני: כתוב בדוח: "נקדם את חוק הפיקוח", אז ייתנו תמיכות בשיפוצים למעונות פרטיים ואז אולי הם יסכימו להיות בפיקוח – אני לא מאמינה בזה.

טליה לבני: אבל זה דיון לא לוועדה הזאת ואני מזמינה אותך להשתתף בדיון שיתקיים בנושא חוק הפיקוח, משום שהכל קשור בכל.

ציפי חוטובלי: אני מסכימה איתך שהכל קשור, אבל בכל זאת נדבר לגופו של עניין.

טליה לבני: בכוונה הקדמתי ואמרתי שלא יבוא מענה ושמדובר ב-100,000 ילדים לא מסובסדים וללא מענה מבחינת מערכת המעונות הציבורית.

טליה לבני: אם אמרנו שבכיתה יש 20 ילדים בממוצע, תעשו חשבון כמה כיתות צריך וכמה מעונות צריך.

טליה לבני: אני חושבת שלא צריך לפרוש את זה על פני 5 שנים אלא להחליט על ועדה מיוחדת, על מבצע, על בנייה.

טליה לבני: אם נתחיל עכשיו ב-1,000 מעונות נסיים את בנייתן בעוד 3-4 שנים, אבל אם נחכה ובכל שנה נבנה ב-200 מיליון - - -

ציפי חוטובלי: לפי הערכה שלך חסרים היום במדינת ישראל 1,000 מעונות?

טליה לבני: אני חושבת שחסרים יותר.

ציפי חוטובלי: במילים אחרות, 55 או 150 מעונות זה טיפה בים, זה 10%.

טליה לבני: כן, אבל אל"ף אני מברכת על ה"פיילוט" של להתחיל לשמן את הגלגלים ולראות איפה הטעויות.

טליה לבני: אני רוצה לציין שני "באגים" שאני רואה אותם כראשיים: נעמ"ת מפעילה מעונות במשך 30-40 שנה, וכאשר אני בודקת אם ניתן לעשות תוכנית הסבה מסתבר לי שהזכויות לא מוסדרות.

ציפי חוטובלי: מה זו תוכנית הסבה?

טליה לבני: הסבה זה לשפץ מעון, להתאים אותו לסטנדרטים החדשים, לשדרג אותו, להרחיב אותו, לעשות איזושהי פעולת מבנה.

טליה לבני: אני לא יכולה לעשות את זה כי אין לי הסדרה בקרקע.

טליה לבני: אז 30 שנה המעון בלי חוזה, בלי אישור, בלי זכויות הסדרה בקרקע, אבל הכל טוב – הילדים מקבלים מענה, החינוך טוב, הרשות מרוצה, והארגונים מרוצים.

טליה לבני: אם אנחנו רוצים לשפר את המענה, לעשות הסבה ולהרחיב, אנחנו צריכים לא רק טאבו אורגינלי אלא מתחילים לבדוק איפה הזכויות.

טליה לבני: אני לא רוצה לבדוק.

טליה לבני: אם רשות מקומית מגישה בקשה לוועדה – מה יקרה?

טליה לבני: זו רשות מקומית, היא תבנה על קרקע לא נכונה?

טליה לבני: אם ארגון מבקש להרחיב או להסב על קרקע שכבר קיים בה מעון, אני חושבת שצריכים להיות גמישים בעניין.

טליה לבני: גברת תמר אלמוג, צריך לשנות את התבחינים באופן שהרבה יותר ארגונים יוכלו להשתתף.

ציפי חוטובלי: איפה את רוצה שישנו את התבחינים?

ציפי חוטובלי: אני רוצה שתשימי את האצבע על המקום הזה.

טליה לבני: אני רוצה שיהיה שוויון גם מבחינת ההשתתפות בין רשות לארגון.

טליה לבני: כי אם למשל הגשתי בקשה ל-5 מעונות, זה אחרי שעשיתי הערכה שלא אוכל להשקיע יותר מ-10 מיליון באותה שנה לבניית מעונות.

טליה לבני: אבל אם ארגון היה מקבל לא רק 50% אלא 85%, כמו שמקבלת רשות, הייתי מגישה בקשה ליותר מעונות.

ציפי חוטובלי: אם אני מבינה נכון זה תלוי ברשות.

טליה לבני: לא, ארגון מקבל רק 50%, יש קריטריונים אחרים להשתתפות.

טליה לבני: השאלה טמונה ביחס לנושא: כאשר "אונסים" את משרד האוצר ומשרד התמ"ת לעניין הבנייה אז ההתייחסות היא אחרת – אז משתדלים למצוא בכל חסם קיר ולהיאחז בו.

טליה לבני: אבל אם כולם משתפים פעולה ואומרים: נלך קדימה, יש לפנינו משימה של בניית 1,000 מעונות, אנחנו רוצים לעשות את זה כמה שיותר מהר, נחפש ונמצא את הדרכים – אז ההתייחסות צריכה להיות שונה.

ציפי חוטובלי: בקיצור, אם רוצים – מוצאים וכאן לא רוצים.

ציפי חוטובלי: זה מה שאת אומרת?

טליה לבני: בדיוק.

ציפי חוטובלי: הכל מתנהל פה בעצלתיים, בואי נגיד את האמת.

טליה לבני: לא, אני שמחה שמשהו מתחיל, אבל גברת תמר אלמוג אמרה נכון שאם היא תנסה לעשות שינוי בתבחינים ולעבור על הדברים עם הייעוץ המשפטי, היא לא תסיים גם לא בעוד שנה וחצי, כי כל גורם מנסה לשים מקלות בגלגלים.

טליה לבני: אל"ף, אני מברכת אותך על ישיבות המעקב שאת עורכת כי זה מאוד-מאוד חשוב, ואני רוצה לברך גם את משרד התמ"ת ואת משרד האוצר על שבפעם הראשונה, בהיסטוריה שאני זוכרת, פרסמו היום תעריף לפיו המדינה לקחה על עצמה את סבסוד דרגות 1-10 במלואן, ולא ייקרה את זה להורים.

טליה לבני: אני ציפיתי שזה יכלול גם את דרגות 11-12, אבל זה צעד גדול בכיוון הנכון.

ציפי חוטובלי: קודם כל, אני שומעת על זה לראשונה עכשיו.

ציפי חוטובלי: מתי פרסמו את זה?

טליה לבני: לא פרסמו את זה עדיין, היום הודיעו ומחר יפרסמו.

טליה לבני: אני מיידעת אותך, כי מגיעות להם ברכות על שהם היו קשובים למחאה.

יעל שמרגד: אני רוצה לעדכן אותך, שזה מה-1 בנובמבר, ופה הם "דופקים" אותנו חודשיים – עד שיש לנו הסכם חתום עם התמ"ת להעלות את התעריף מה-1 ל - - -

טליה לבני: גברת יעל שמרגד, עיזבי, נראה אחר-כך, אני רוצה לברך.

טליה לבני: לקחו על עצמם, לא ייקרו להורים, אני מברכת והגישה מוצאת חן בעיני מאוד.

ציפי חוטובלי: אני מודה לך על כל ההערות – הן תמיד הערות חכמות.

ציפי חוטובלי: יש לך עוד הערה?

טליה לבני: אני מציעה לקבוע יעד של 1,000 מעונות ולהקים צוות בין-משרדי שיטפל מהר בבנייתם.

ציפי חוטובלי: צוות שיכלול את משרד הפנים ואת משרד התמ"ת או את משרד השיכון?

טליה לבני: אני לא יודעת, שיציעו מי צריך ואם אין ברירה שייתנו את זה לצה"ל.

טליה לבני: ..

טליה לבני: אני צריכה מישהו שייבנה 1,000 מעונות.

יעל שמרגד: צודקת.

טליה לבני: אני יודעת שאגף בינוי במשרד הביטחון יודע לבנות 1,000 מעונות.

טליה לבני: ..

אורלי לוטן: הם בונים עכשיו מעונות בדרום?

אליעזר שוורץ: בעוטף עזה הם לא בנו...

טליה לבני: יותר מזה, לגייס את כל כספי מפעל הפיס לבניית מעונות.

טליה לבני: עד היום כספי מפעל הפיס היו מגויסים לבניית כיתות, ויכול להיות שמשרד החינוך או הממשלה ירצו לגייס את כספי מפעל הפיס לבניית גנים לגילאי 3-4 – גם שם נדרשת בנייה.

ציפי חוטובלי: זאת נקודה מצוינת.

דב סלמן: אני רוצה לעדכן: לשר התמ"ת יש פגישה ביום חמישי הקרוב עם יושב-ראש מפעל הפיס בנושא מעונות.

טליה לבני: מאה אחוז.

טליה לבני: כשאני פגשתי את יושב-ראש מפעל הפיס לפני כמה שנים, הוא אמר לי: אנחנו מגויסים לטובת כיתות לימוד.

תמר אלמוג: כי הדרישה של הרשות היא לכיתות לימוד.

טליה לבני: אז עכשיו יש לנו יעד – הנושא של 1,000 מעונות צריך להיות ברמה של יעד לאומי.

טליה לבני: אז מגייסים את כל המשאבים, את כל הגופים - - -

ציפי חוטובלי: אני מסכימה איתך, אולי זה מה שהמבקר דיבר עליו, ודוח טרכטנברג, כולם יחד מדברים על זה שהכשל המרכזי בסיפור המעונות זה חוסר מעונות.

ציפי חוטובלי: אני מודה לך על הדברים האלה.

ציפי חוטובלי: כן, בבקשה.

וג'יה סולימאן: אני וג'יה סולימאן, ראש המועצה המקומית משהד.

וג'יה סולימאן: כראש מועצה באתי לדיון מאחר וראיתי צורך ודבר נחוץ אצלי בכפר, לבקשה שלנו עוד אין תשובה.

וג'יה סולימאן: אני מצדיק את הגברת הנכבדה, טליה לבני, על מה שאמרה בעניין הרישום והזכויות על מקרקעין, ואני מעביר את רשות הדיבור למקדם הפרויקט בכפר שיסביר את הבעיה ואת העניין.

מוחמד מרעי: שמי מרעי מוחמד, מועצה מקומית משהד, אני מקדם את הפרויקט הזה כאתגר ויש לנו הרבה מה להגיד ליושבת-הראש, לחברי הוועדה והנוכחים.

ציפי חוטובלי: נשמח שתגיד אותם.

מוחמד מרעי: קודם כל, הערת ביניים לא לנושא שאליו באתי:

מוחמד מרעי: מציפים אותנו בשבוע האחרון 3 קבלנים להקים ולפתוח מעונות יום פרטיים אפילו לחדר אחד, וזה אבסורד – אי-אפשר לסבול את זה.

דב סלמן: לא הבנו.

מוחמד מרעי: באו אלי 3 קבלנים שרוצים לפתוח מעונות יום.

תמר אלמוג: יזמים פרטיים.

מוחמד מרעי: כן, וזה מאוד מתנגש עם התפיסה העקרונית שאסור להשאיר דברים כאלה בשליטתם של אנשים פרטיים, עם כל הכבוד שאני רוחש להם ועם כל מה שהם יכולים להבטיח.

מוחמד מרעי: אבל זה נושא מאוד כאוב, כי אחד הדברים שאני גיליתי, שרציתי והעליתי את הרעיון בפני המועצה – עשינו תוכנית כלכלית וראינו שלא קל להחזיק מעון יום מוצלח מבחינת כדאיות כלכלית, ואני לא רוצה שהמועצה שלי תשקע בבוץ, למרות שכבר היום היא שקועה בבוץ.

מוחמד מרעי: למדתי הרבה דברים על איך אנשים פרטיים עשו את זה: הם משלמים חצי משכר מינימום.

ציפי חוטובלי: מה שלא חוקי אנחנו לא - - -

מוחמד מרעי: אני יודע שאף-אחד מכאן לא נותן ולא ייתן יד לזה.

מוחמד מרעי: זו היתה הערת ביניים.

מוחמד מרעי: דבר שני, הזכירו כאן 3 בקשות שהעבירו לועדת החריגים.

מוחמד מרעי: משהד – הכפר שלי, הוא בין 3 הכפרים שהעבירו לוועדת החריגים, ואני "תקוע" עם - - - כי ב-27 בחודש זה קיבלתי מהבודק מטעם משרד התמ"ת תשובה שחסרים לי שני דברים: אחד השלמתי ועם השני אני "תקוע", ואני חושב שזו בעיה של המדינה ולא שלי.

מרעי נדים: מה הבעיה?

מוחמד מרעי: הבעיה היא זכויות על הרקע.

מוחמד מרעי: מועצה מקומית משהד – יש לה היסטורית שטח גורן בגודל 7 ומשהו דונם שעד היום לא הצליחה לעשות הסדר בעניינו.

מוחמד מרעי: צירפתי לוועדה מכתב מהמרכז למיפוי ישראל ובו כתוב:

מוחמד מרעי: השטח הנ"ל נמצא בהליך הסדר ונמדד על-ידי המרכז למיפוי ישראל – מרחב גליל.

מוחמד מרעי: המפות הועברו לפקיד ההסדר בשנת 2005, ובמשך 6 שנים לא מצליחים לסיים לטפל בבקשה שלנו.

טליה לבני: גם רשויות מאוד-מאוד ותיקות לא מצליחות.

מוחמד מרעי: אני רוצה להפנות את הדברים האלה לגברת תמר אלמוג, בהמשך לדברים שאמרה הגברת טליה לבני – שצריכים להגמיש את התבחינים ואת התהליכים האלה.

מוחמד מרעי: תוכנית המתאר של הקרקע שאני מייעד לפרויקט הזה צבועה בצבע כתום, כלומר לצרכי ציבור, אף-אחד לא יכול לשנות את זה, ואין סיכוי לאף אדם פרטי לטעון שיש לו חזקה על הקרקע.

מוחמד מרעי: הוועדה לתכנון ובנייה נותנת לי היתר אבל גם זה לא משכנע את ועדת התבחינים.

ציפי חוטובלי: יש כאן את חשב משרד התמ"ת שאולי יענה לשאלה שלך.

עמוס שקדי: למרות שאני חשב המשרד, יש ועדת תמיכות שדנה בזה ואני לא יודע לדון ספציפית בבקשה כזו או אחרת.

עמוס שקדי: אני מניח שהדברים של האדון הנכבד, מר מוחמד מרעי, הובאו לוועדה והיא תדון בהם.

תמר אלמוג: דיון בוועדת חריגים.

עמוס שקדי: אני לא יודע אם זה עלה לוועדת חריגים או לא, אחרי שנתיים בהן המשרד רצה ולא הצליח "להוציא" כסף על בנייה.

ציפי חוטובלי: אתם נורא מוכשרים ונורא קל "להוציא" כסף – זה הדבר הכי קל בעולם.

ציפי חוטובלי: הבעיה מתחילה כשאין כסף, אם יש כסף אני אתן לך עצות מפה ועד להודעה חדשה איך "להוציא" אותו.

טליה לבני: אצלו הבעיה הפוכה – יש לו כסף והוא לא יכול "להוציא".

עמוס שקדי: אחרי שהבנו שיש בעיה, גם בעקבות דוח מבקר מדינה, התקיימה ישיבה אצל מייק בלאט – המשנה ליועץ המשפטי לממשלה.

עמוס שקדי: אחת מתוצאות הישיבה שבאה לתת מענה לבעיות במקרקעין, ומכיוון שבכל רשות יש נסיבות שונות ובעיות כאלה ואחרות ואי-אפשר לכלול את הכל מראש, הוקמה אותה ועדת חריגים.

עמוס שקדי: הדברים האלה צריכים לידון בוועדת חריגים ולהיבחן פרטנית בהתאם לנסיבות.

עמוס שקדי: אני לא יודע לענות פה "בשליפה", מה גם שזה לא בסמכות שלי.

עמוס שקדי: הבקשה הספציפית של מר מוחמד מרעי נבדקת בוועדת חריגים בגלל שאנחנו לא יודעים לצפות מראש את כל אחת מסוגי הנסיבות השונות הנוגעות למקרקעין, ולצערנו הרב יש הרבה אפשרויות.

וג'יה סולימאן: אני רוצה לציין רק דבר אחד – כבר קיבלנו איתות מסוים על פסילת הבקשה.

מוחמד מרעי: גברתי יושבת הראש, במשהד יש צורך מאוד-מאוד אמיתי כי לכל הכפרים מסביב יש מעונות יום ובמשהד אין בכלל.

מוחמד מרעי: במקביל, אנחנו בוועדה מחוזית מבחינת ייעוץ שטח של 780 דונם לתעסוקה, והמון נשים רוצות לצאת לעבודה – אין משפחה היום שמסתפקת במשכורת אחת.

ציפי חוטובלי: אני מסכימה איתך.

מוחמד מרעי: אנחנו בעד זה, אנחנו רוצים לקבל את ההזדמנות הזו ומבקשים לעשות את הדרישה הזו יותר נסבלת – שאפשר לחיות איתה.

ציפי חוטובלי: אנחנו כל-כך מסכימים ומזדהים עם מה שאתה אומר – בשביל זה אנחנו מקיימים את ישיבות המעקב האלה.

ציפי חוטובלי: לצערנו הרב, ואני לא יודעת למה לא הגיעו יותר ראשי מועצות, הבעיה שלכם איננה בעיה רק שלכם – היא בעיה שקיימת בכל חלקי הארץ.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לאפשר למר מרעי נדים.

מרעי נדים: אני מהנדס מועצה מקומית בית-ג'ן.

מרעי נדים: לא קיבלנו תשובה אם הבקשה שלנו אושרה – עמדנו בכל הקריטריונים והגשנו נסח טאבו מקורי.

מרעי נדים: יש לי הצעה לשיפור העניין ולהגמשת הדרישות: בהרבה כפרים באזור, ובמיוחד במועצה מקומית בית ג'ן, אין אדמות מינהל וכל האדמות בתחום תוכנית המיתאר בנויות ברובן, אבל נשארו מעט ובשביל הבקשה הזו יש לנו אדמות והגשנו אותה כראוי.

מרעי נדים: עלות בניית מעון יום על שטח של 125 מ"ר היא 800,000 שקל עד מיליון שקל כולל הפיתוח.

טליה לבני: אתה מדבר על 3 כיתות?

מרעי נדים: לא, אני מדבר על כיתה אחת – 125 מ"ר זה סביר.

מרעי נדים: אני טועה?

אליעזר שוורץ: לא, זה זול מדי.

מרעי נדים: זה זול?

מרעי נדים: ככה אני בונה בבית ג'ן.

ירון מלך: חשבנו שאולי אתה בונה מעון של 3 כיתות במיליון שקל – רצינו להבין.

מרעי נדים: לא, 3 כיתות זה 3 מיליון שקל.

מרעי נדים: יש בכפרים הרבה בתים טובים באזורים מאוכלסים שניתן לרכוש אותם.

ציפי חוטובלי: בתים ריקים?

מרעי נדים: כן, בתים שאנשים מעוניינים למכור ב-500-600 אלף שקל, ושניתן לרכוש להסב למעון יום.

תמר אלמוג: אפשר לקבל סיוע להסבה.

מרעי נדים: השאלה שלי היא אם ניתן, כפי שעושה משרד הרווחה, לקבל מימון לרכישת מבנה כזה ולהסבתו.

מרעי נדים: רבותי, זה רעיון שיכול לפתור הרבה בעיות בכפרים שאין בהם קרקעות.

טליה לבני: זה רעיון.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שזה רעיון טוב, כי מדובר בבתים שברור שאין בעיה עם הקרקע שלהם.

ציפי חוטובלי: כמה עולה להסב בית למעון?

קריאה: אם זה בית פרטי הוא יידרש - - -

קריאה: זה תלוי בגודל - - -

מרעי נדים: רבותי, אני יכול לענות בתור מהנדס שמבין בחוק התכנון והבנייה.

מרעי נדים: אם קונים בית פרטי עם ייעוד קרקע למגורים, ניתן להגיש בקשה לוועדת התכנון לשימוש חורג וזה מיידי – תוך 3 חודשים ניתן לקבל היתר בנייה ותמיד ניתן לחדש אותו.

מרעי נדים: יש לנו ניסיון בעניין הזה עם משרד הרווחה, לדוגמה: רצינו לבנות מעון יום גדול במיוחד, בגודל 250 מ"ר, ולא היתה לנו קרקע בגודל המתאים.

מרעי נדים: נתנו לנו הסבה לרכישה ונתנו הרשאה מהחשב לרכישת המבנה.

מרעי נדים: רכשנו את המבנה, אנחנו מכינים ומשפצים אותו בימים אלה, וזה עלה למשרד הרווחה פחות מבנייה חדשה.

מרעי נדים: רבותי, תבדקו את הסוגייה הזו.

ציפי חוטובלי: אני בעד הרעיון הזה.

מרעי נדים: סליחה, רק עוד שאלה אחת:

מרעי נדים: מתי מקבלים יישובים שאושרה להם תמיכה את ההרשאות להתחלת בנייה?

תמר אלמוג: מי שאושרה לו התמיכה צפוי לקבל בקרוב התחייבות חשב.

תמר אלמוג: אז הרשות יכולה להתחיל עם התכנון, וכשהיא מסיימת שלב היא מקבלת את הכסף עבור אותו שלב.

ציפי חוטובלי: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לגברת ולריה סייגלשיפר.

ציפי חוטובלי: הדיון היום יימשך עד 13:10, אני לא אוכל לחרוג מזה, אז אם אפשר בתמצות.

ולריה סייגלשיפר: רציתי לשאול כמה שאלות הבהרה: נאמר שאושרו 55 בקשות ושמדובר בכיתות ולא במעונות.

תמר אלמוג: 55 בקשות אושרו: ברובן מדובר במעון של 3 כיתות, והיתר מעון של 1-2 כיתות.

ולריה סייגלשיפר: והן כולן בקשות של רשויות מקומיות או גם של ארגונים?

דב סלמן: גם וגם.

ציפי חוטובלי: גברת ולריה סייגלשיפר, את מבקשת לדעת את היחס בין בקשות של רשויות מקומיות לארגונים?

ולריה סייגלשיפר: כן, והייתי רוצה לדעת אם יש לכם רשימת יישובים.

ציפי חוטובלי: זה חשוב.

תמר אלמוג: מר משה טומשובר, מותר להצהיר?

טליה לבני: בעיתון "היום" הופיע שתל אביב קיבלה סוף-סוף ובשמחה גדולה, אבל היא צריכה לפחות 50 - - -

ציפי חוטובלי: אני רוצה, בבקשה, את רשימת היישובים – לא רק להקריא, להביא לי אותה.

תמר אלמוג: בית אל, אבו בסמה, כפר קרע, אלפי מנשה, קרית עקרון, לביא, עמק המעיינות, נתניה - - -

ציפי חוטובלי: אני רוצה את הרשימה היום.

ציפי חוטובלי: תשלחו אותה לצילום, בבקשה.

תמר אלמוג: מר משה טומשובר, תוכל לבדוק, בבקשה, אם זו הרשימה המעודכנת.

טליה לבני: הדבר החשוב הוא שבסוף נובמבר יוצאת קריאה חדשה לעוד 100 מיליון שקלים, תעשו את זה 200 מיליון כי חבל על הזמן.

טליה לבני: רשמת, מר עמוס שקדי?

עמוס שקדי: לא, דווקא מבחינת הכסף זה לא - - -

ציפי חוטובלי: יופי, יש לנו גם פירוט של ארגונים מול רשויות.

ולריה סייגלשיפר: 55 הבקשות שאושרו מקושרות ל-220 מיליון ש"ח שייצאו השנה לבנייה?

אליעזר שוורץ: אם יאשרו את כל החריגים זה יהיה 200 מיליון.

ולריה סייגלשיפר: אז בינתיים 55 הבקשות מקושרות לפחות מ-220 מיליון?

תמר אלמוג: בינתיים יש 81 מיליון עבור הבקשות התקינות, 63 מיליון עבור הבקשות שנמצאות בשלב השלמת מסמכים, ועוד 37 מיליון עבור בקשות שממתינות לאישור ועדת חריגים.

ולריה סייגלשיפר: האם תהיה העלאה של שכר הלימוד ומה תהיה חלוקת המימון בין הממשלה להורים?

ציפי חוטובלי: מר רן רידניק, אתה רוצה להשיב?

רן רידניק: אני חושב שהשרים אמורים לפרסם היום או מחר הודעה על עדכון התעריף, וראוי שניתן להם את הכבוד להודיע.

רן רידניק: זה לא הדיון כרגע.

אורלי לוטן: מר רן רידניק, אם תהיה הקפאה של שכר הלימוד לדרגות 1-10 כמו שגברת טליה לבני אומרת – זה ביחס לפברואר 2011 או לספטמבר 2010?

אורלי לוטן: שכר הלימוד עלה בפברואר 2011 העלאה שהיתה אמורה להיות זמנית, לחצי שנה, והיתה אמורה להסתיים באוגוסט 2011 – זה המשיך אוטומטית לספטמבר?

רן רידניק: ומה עם העמקת הסבסוד שהיתה אמורה להיות זמנית בפברואר?

רן רידניק: אבל זה נושא אחר, אני מציע לקיים דיון בנושא לאחר שהשרים יפרסמו הודעה.

ציפי חוטובלי: מר רן רידניק, רצית לדבר מהותית?

רן רידניק: לפי התקנה הרלוונטית לבינוי לאחר ביצוע שינוי פנימי מלפני כחודש – יש כרגע 208 מיליון שקלים.

תמר אלמוג: זה היה 234 מיליון.

ציפי חוטובלי: כן, לאן נעלמו 20 מיליון?

רן רידניק: בואו נפריד בין נושאים:

רן רידניק: כרגע יש בתקנה הרלוונטית לבינוי לאחר ביצוע שינויים פנימיים, כפי שדיברנו מספר פעמים בוועדה - - -

יעל שמרגד: מה זה שינויים פנימיים?

רן רידניק: שינויים פנימיים: הסטות תקציביות שביצע משרד התמ"ת שביוזמתו ובאדיבותו החליט להסיט לכך כסף ומשאבים ממקומות אחרים.

רן רידניק: אז מתוך 208 מיליון שקלים יבוצעו בוודאות 8 מיליון, ומדברים על עוד 190 מיליון – זו תחזית הביצוע העתידית.

ציפי חוטובלי: כמה "הוציאו" בוודאות?

רן רידניק: עוד 8 מיליון שקלים מתוך זה יבוצעו בוודאות על - - - של העבר.

רן רידניק: תחזית הביצוע שאני מכיר - - - תמיכה קיימים היא כ-190 מיליון שקלים.

ציפי חוטובלי: 190 מיליון שקלים הם עבור 155 הבקשות שאושרו עכשיו?

רן רידניק: זו תחזית הביצוע, בכסף, שאני מכיר נכון לרגע זה.

ציפי חוטובלי: במילים אחרות, אתה מדבר על ניצול מלא - - -

רן רידניק: כרגע ההנחה היא ניצול מלא.

קריאה: זה של 2010, זה לא של 2011 או 2012.

אליעזר שוורץ: זה מצטבר.

ציפי חוטובלי: זה העודפים.

רן רידניק: יש עודפים של 30 מיליון שקלים, מעבר לכך, הרוב זה - - -.

רן רידניק: השנה - - - כ-120 מיליון שקלים לטובת העניין.

ציפי חוטובלי: התוספות האלו הן בעקבות דוח טרכטנברג?

קריאה: לא, זה הצהרונים.

ציפי חוטובלי: אה, זה כל הסיפור של הצהרונים וההעברות הפנימיות במשרד?

ציפי חוטובלי: הבנתי, הכל ברור עכשיו.

נעמי מורנו: נעמי מורנו מויצ"ו, אני רוצה להציג עוד בעיה שאני לא בטוחה שהיא מספיק מחודדת והיא הדרישות של הרשויות לדמי שכירות.

נעמי מורנו: אנחנו רואים לעתים מבנים שנבנו מתקציבים ציבוריים, ורק לאחרונה השתתפו כל הארגונים במפגש ספקים, תקציבי ציבור – לא מתפקידנו לבדוק מה מקורות המימון שלהם.

נעמי מורנו: ניגשנו למכרז ובפועל דורשים מאיתנו דמי שכירות גבוהים של 12,000 ש"ח לחודש כמינימום.

נעמי מורנו: תקציבים נוספים בגין תקינה, שזה מבורך, אבל אנחנו לא יכולים לגבות כסף נוסף מההורים.

נעמי מורנו: הייתי מבקשת שתהיה התייחסות מערכתית רצינית ואמירה ברורה בעניין הזה, כי כל עוד יש פיקוח הכולל פיקוח על מחירים ישנה חשיבות לכך שמבנים שנבנים מכספי ציבור לא "ישחקו" על שני המסלולים בו-זמנית.

טליה לבני: זו נקודה מאוד חשובה.

נעמי מורנו: אני רוצה לחדד את הנקודה ברשותך: אנחנו נתקלים בתופעה שבהן רשויות מקומיות שבונות מעונות מכספי ציבור, אני לא יודעת מה מקורות כספי הציבור וזה לא מתפקידנו לבדוק, דורשות דמי שכירות מהמציעים את ההצעות.

נעמי מורנו: בדרך כלל אלו גורמים שהם ללא כוונות רווח שמגיעים למפגש ספקים.

נעמי מורנו: יש על הפרק סוגייה של מכרז פתוח כזה, וזה משהו שהדעת לא סובלת מכיוון שאנחנו גם מוגבלים מבחינת התעריף, גם צריכים לעמוד בסטנדרטים, וגם להקצות תקציב שלא קיים.

נעמי מורנו: איך זה יכול לבוא לידי ביטוי?

נעמי מורנו: בהורדת השירות או בכך שגורמים רציניים לא ייגשו למכרזים כאלה, וזה מה שאנחנו עושים.

נעמי מורנו: אני חושבת שהארגונים – הגורמים המפוקחים, באופן גורף, לא ניגשים למכרזים כי אין אפשרות כזאת.

נעמי מורנו: זה דבר שצריך להעלות לדיון, כי מדברים על תמיכה מערכתית-ציבורית, ואנחנו לא אמורים להתחנן לרשות אם אנחנו רוצים או לא רוצים ואם אנחנו יכולים או לא יכולים.

נעמי מורנו: זה לא המקום המתאים לקיים את הדיון הזה, אני מבקשת שזה יקבל התייחסות ראויה בפורום הרלוונטי – אני לא יודעת מהו.

ציפי חוטובלי: אני מסכימה איתך.

נעמי מורנו: נקודה נוספת שלא עלתה היא מעונות במקומות עבודה, השר הזכיר את זה.

ציפי חוטובלי: יש לנו הצעת חוק בנושא.

נעמי מורנו: אנחנו מפעילים מעונות במקומות עבודה עם ביקוש מאוד גדול, בעיקר בבתי-חולים, באוניברסיטאות, במתחמי עבודה.

נעמי מורנו: כאן צריכה להיות ראייה מערכתית, כי יש פה שותף משמעותי מאוד והוא מקום העבודה שיש לו מתקנים.

נעמי מורנו: לדוגמה: פתחנו עכשיו מעון חדש במקום עבודה שהעמיד בעצמו את המתקן, ואנחנו שיפצנו, כלומר: יש אפשרות לאגם משאבים גם ממעסיקים.

נעמי מורנו: זו נקודה חשובה והצעת חוק זה מצוין.

נעמי מורנו: אני מעלה דברים שמתוך הניסיון שלי עובדים ונכונים.

נעמי מורנו: במקומות העבודה שאנחנו עובדים בהם מבקשים מאיתנו לפתוח עוד ועוד כיתות – הביקוש הוא אינדיקציה, ומדובר במעונות מפוקחים על כל המשתמע מכך.

נעמי מורנו: ודבר אחרון, בעניין ההשתפות של הגורמים המפעילים – הרשויות והארגונים – בעלויות הבנייה.

נעמי מורנו: מה שקורה בפועל הוא שרשויות עשירות יותר או ארגונים מבוססים יורת יכולים להרשות לעצמם לבנות, ולרשויות מוחלשות יש קושי לגייס את המשאבים.

נעמי מורנו: לא רק עמידה בקריטריונים אבל לגייס את המשאבים, ועדיין יש רשויות ומגזרים שאין להם יכולת לבנות מעונות כי נדרשת השתתפות שהיא גבוהה באופן מוחלט עבורם.

קריאה: ראה: שדרות.

נעמי מורנו: יש דוגמה בולטת בשדרות של סדרת מעונות שעמדה ריקה, הוונדליזם השתולל שם, ובסופו של דבר ארגונים חזקים יותר לקחו על עצמם מכספם ומתרומותיהם - - -

ציפי חוטובלי: למה המעונות עמדו ריקים?

נעמי מורנו: כי המעונות לא הגיעו לידי השלמה, הם היו אמורים לקבל תקציב מסוים שלא נתקבל, ובינתיים התייחסו לארגונים שהביעו עניין.

נעמי מורנו: המבנים עמדו ריקים, תהליך הוונדליזם הטבעי פרח, ובסופו של יום מצאנו את עצמנו עם מעון שאנחנו מחויבים להפעיל כי היתה התקשרות ראשונית מול ציפייה שתהיה השלמה.

נעמי מורנו: לקחנו על עצמנו אחריות וגייסנו תקציבים של מאות אלפי שקלים, ועשו את זה ארגונים נוספים, רק כדי לעצור את הידרדרות המבנים.

טליה לבני: ומדובר במבנים ממוגנים.

ציפי חוטובלי: אני מוכרחה להגיד שאני המומה מהסיפור הזה ולא הכרתי אותו.

נעמי מורנו: אלו 3 הנקודות שרציתי להעלות, תודה.

תמר אלמוג: הערה לגבי המעונות בשדרות: מדובר ב-8 מעונות יום שנבנו כמבנים ממוגני ירי על-ידי משרד הביטחון.

תמר אלמוג: התקציב ממשרד הביטחון לא הספיק להשלמת הבנייה, והרשות המקומית לא יכלה להשלים את הבנייה ממקורותיה.

תמר אלמוג: בינואר 2010 עברה החלטת ממשלה לפיה משרד התמ"ת נדרש להקצות מיליון וחצי שקלים נוספים לעירייה לצורך השלמת הבנייה בגלל הוונדליזם.

ציפי חוטובלי: אבל הבעיה נותרה בעינה?

טליה לבני: זה לא קרה ואנחנו משלימים את הכסף – אין ברירה.

ליזה ריבקין: המפעיל לקח על עצמו לעשות את הכל.

ציפי חוטובלי: מה קורה עם המעונות האלה היום?

ציפי חוטובלי: התהליך הושלם?

תמר אלמוג: עדיין לא.

קריאה: אנחנו בבנייה.

עמוס שקדי: אני אומר את זה בזהירות, למיטב זכרוני, לפחות במבחני התמיכה הדרישה מהרשות המקומית היא - - - מאותם מבנים שהמדינה מימנה.

עמוס שקדי: - - -

ציפי חוטובלי: האם מדובר במעשה אסור?

ציפי חוטובלי: האם הרשות המקומית מנצלת כאן משהו?

עמוס שקדי: אני לא יודע להגיד, נאמרה כאן גם אמירה רחבה מאוד על כספי ציבור שאני לא יודע מהם.

עמוס שקדי: אני מדבר על תקציב שאנחנו נותנים, למיטב זכרוני ואני מקווה שאני לא טועה – אחת מההתניות למבחני תמיכה היא שאם אנחנו מימנו את הבנייה, הרשות המקומית לא תיגבה שכר דירה בגין אותו גן.

ציפי חוטובלי: מר רן מלמד, בבקשה.

רן מלמד: שמי רן מלמד, אני סמנכ"ל עמותת "ידיד".

רן מלמד: אני חושב שמדובר בסוג של פרויקט לאומי שחייבים לקדם, בין השאר, כי הוא מנוף אדיר לתעסוקה.

רן מלמד: 1,000 גני ילדים שצריך כוח-אדם להפעיל אותם – זה מנוף לתעסוקה, אבל צריך לייצר סל פתרונות גמיש מספיק שיתאים לצרכים שונים, ואני אתן 2 דוגמאות למה ניתן לעשות.

רן מלמד: יש היום בערים מסוימות בארץ באחזקת ממשלת ישראל למעלה מ-6,000 מבנים בידי רשות הפיתוח.

רן מלמד: חלק גדול מהמבנים האלה מוצע אט-אט למכירה ליזמים פרטיים שהופכים אותם למלונות בוטיק, לוילות, לדירות יוקרה.

רן מלמד: המבנים האלה יכולים להינתן ללא מכרז במכירה או בהשכרה לארגונים חברתיים או מלכ"רים לצורך שימוש חברתי או אחר.

רן מלמד: אני חושב שמתוך אותם 6,000 מבנים, לפחות בחלק מהיישובים – כמו למשל: תל אביב-יפו, עכו, אשקלון, ירושלים – אפשר לבדוק ולדרוש שחלק מהמבנים האלה - - -

יעל שמרגד: למי יש רישום על הנכסים האלה?

רן מלמד: לרשות הפיתוח, מינהל מקרקעי ישראל, ומי שמנהל אותם בשבילם היא חברת "עמידר".

רן מלמד: האופציה השנייה שצריך להביא בחשבון בעיקר כשמדברים על מבנים של כיתות בודדות, ולא של 3 כיתות, היא בנייני קומות על עמודים.

רן מלמד: אחת הבעיות בבניינים כאלה היא שהם לא מחוזקים מפני רעידות אדמה, כחלק מהרעיון לחזק אותם אפשר בהחלט לעשות איגום משאבים, ובדירות כאלה לבנות גני-ילדים ומעונות.

רן מלמד: צריך לזכור שהאוכלוסייה שמתגוררת למעלה יכולה להיות אותה אוכלוסייה שתעבוד באותם מעונות.

ציפי חוטובלי: מה אתה מציע לגבי אותם מבנים?

ציפי חוטובלי: לא הבנתי.

רן מלמד: לייעד חלק מהבניינים במסגרת תמ"א 38 ולהפוך אותם למעונות.

ציפי חוטובלי: והדבר השלישי?

רן מלמד: הדבר השלישי זה לעשות תיקון בתוספת לחוק הווד"לים.

רן מלמד: חלק גדול מהדברים שדיברנו עליהם פה מראים שהבירוקרטיה עדיין מעכבת את הכל.

רן מלמד: בהחלט אפשר, ואנחנו מוכנים ב"ידיד" – אם תרצו, להכין את הצעת החוק לתיקון חוק הווד"לים ולהגיש לכם אותם.

ציפי חוטובלי: כן, בהחלט.

ציפי חוטובלי: הנה כבר יצא לנו משהו טוב – לקחת על עצמך את תיקון חוק הווד"לים בסיפור מעונות היום.

טליה לבני: תוכל לייעץ לנו בעניין 6,000 המבנים.

רן מלמד: אני אשמח לשבת איתך, גברת טליה לבני, ונעביר את זה ביחד.

טליה לבני: מאה אחוז.

ציפי חוטובלי: הוד גדנקן, בבקשה.

הוד גדנקן: אני ממועצה אזורית חבל יבנה, אני מנהל אגף החינוך בחבל יבנה במועצה האזורית והמתנ"ס.

הוד גדנקן: אני רוצה להתייחס לשתי נקודות.

הוד גדנקן: בסבב הקודם של הגשת הבקשות לא הגשנו בקשה בסופו של דבר בגלל תנאי קרקע שמנעו מאיתנו, כמועצה, לגשת למכרז ומדובר בשני מקומות שרצינו לבנות בהם.

הוד גדנקן: במקום אחד הצלחנו להתגבר ואנחנו ערוכים לקראת המכרז הבא שאני מקווה שייצא בקרוב.

הוד גדנקן: אני קורא לוועדה לעשות הכל כדי שהתאריכים יהיו ברורים וכמה שיותר מהר, כי אנחנו מוכנים עם החומר.

דב סלמן: המכרז הבא יפורסם בסוף נובמבר - תחילת דצמבר.

הוד גדנקן: בעזרת השם, השאלה היא מתי נקבל את האישורים כי לפחות לגבי מקום אחד אנחנו עם תוכניות, אבל אם נתחיל לבנות או נתקדם – נאבד את הזכות וזו בעיה.

טליה לבני: לפי התבחינים זה צריך להיות חדש, שעוד לא התחלת לבנות.

יעל שמרגד: גם זה אבסורד.

עמוס שקדי: זה לא אבסורד.

עמוס שקדי: הדוגמה הכי טובה היא שדרות - - - ואז באים לוועדה ואומרים: תראו, הנה הוונדליזם חוגג.

עמוס שקדי: הרעיון הוא לעשות פעולה מסודרת.

ציפי חוטובלי: סליחה, לא נתתי למר הוד גדנקן להשלים את הדברים.

עמוס שקדי: אני מתנצל.

הוד גדנקן: מאחר ואנחנו מוגבלים בתחילת בנייה ואנחנו מוכנים להגשת הבקשה, אני בהחלט מצטרף לדברים של גברת תמר אלמוג ומבקש לא לדחות את המכרז הקרוב.

הוד גדנקן: יחד עם זה, במקום נוסף אנחנו עדיין "תקועים" עם בירוקרטיה של אישורי קרקע.

הוד גדנקן: אני חושב שצריך להתייחס לעניין באופן רב-שנתי – לפרסם ולהישאר בקיים, אבל לעשות מערכת שתיידע אותנו – הצרכנים, שאחת ל-5 חודשים או שנה או שנתיים, בהתאם למה שאנשי המשרדים ימצאו לנכון, על המועדים להגשת בקשות והתבחינים ישתפרו מפעם לפעם.

הוד גדנקן: אני קורא, מצד אחד, לא לעכב את פרסום המכרז הקרוב, ומצד שני, להתגמש בעניין הדרישות כי יש המון בעיות בנושא הקרקע, המסמכים והקושי להגיש אותם – זה לא פשוט גם כשרשות רוצה ונרתמת לנושא.

הוד גדנקן: בכותרת הדיון היה כתוב משהו על צהרונים, השאלה היא אם זה רלוונטי.

ציפי חוטובלי: זה הדבר הבא: הנקודה הסופית לדיון החשוב הזה ותודה לכל מי שכאן כי ההערות של כולכם מחכימות אותנו – גברת איטה עטיה, תני לנו, בבקשה, סקירה את מצב הצהרונים.

איטה עטייה: הגשת הבקשות החלה ב-1 ביוני והתאריך האחרון להגשת בקשות הוא היום, 31 באוקטובר.

איטה עטייה: עד לפני 10 דקות הוגשו 1,700 בקשות ויש עוד כ-20 ארגזים שאנחנו צריכים לפתוח.

איטה עטייה: אני מעריכה שנחצה את 2,000 הבקשות וכל מה שהוגש עד חצות הלילה – ייבדק.

איטה עטייה: בשנה שעברה אישרנו 1,500 בקשות, ואני מעריכה שהשנה נאשר 2,000 בקשות.

אורלי לוטן: כל מי שיימצא זכאי יקבל מתחילת השנה את הסבסוד, גם אם זה יאושר רק בנובמבר?

איטה עטייה: אני מקווה שהבדיקה לא תהיה ארוכה, וכל מי שהגיש בקשה עד היום יקבל סבסוד החל ב-1 בספטמבר.

טליה לבני: שם המשחק זה הגמישות.

איטה עטייה: זה כולל את כל ארגוני הנשים: כל ויצ"ו וכל נעמ"ת הגישו וכולם קיבלו, תודה לאל.

טליה לבני: כלומר: ילדים מעל גיל 3 – אם במקרה התקבלו על בסיס מקום פנוי – זו תהיה השנה הראשונה שהם יוכלו להיות זכאים לסבסוד של 500 שקלים.

איטה עטייה: בנעמ"ת זו תהיה שנה ראשונה, בויצ"ו זו השנה השלישית.

אליעזר שוורץ: משרד התמ"ת דיבר על סקר לגבי הצהרונים – השאלה היא מה הפוטנציאל בשוק: אם 2,000 הבקשות יאושרו מתוך כמה – כי התקציב עדיין לא ינוצל לכאורה בשנה הבאה.

איטה עטייה: הכסף ישנו, כל מי שרוצה מגיש ואנחנו לא מונעים מאף-אחד להגיש – אז למה לא מגישים?

טליה לבני: כל כסף שיישאר יעבור לבינוי.

איטה עטייה: אל"ף, זה עובר לבינוי, הורדנו לכם 100 מיליון שקל.

ציפי חוטובלי: יש צורך גדול בצהרונים, אז מה מונע מאנשים להגיש בקשות?

איטה עטייה: ראשית, בחלק המקומות יש יוח"א (יום חינוך ארוך), בעיקר במגזר הלא יהודי בצפון ובאשכולות 1-4 יש הרבה מאוד מסגרות שיש להן יו"חא – אז הם לא יכולים להגיש כי אין כסף.

איטה עטייה: בחלק מהמקומות יש "אופק חדש", ולא תמיד הם מעוניינים להאריך את יום הלימודים עד לשעה ארבע וחצי.

איטה עטייה: מעבר לזה, זה שירות חדש שייקח זמן עד שיכירו אותו.

אורלי לוטן: אבל הצהרון עובד בכל מקרה – אני לא מבינה את הגישה.

איטה עטייה: יש מקומות בהם לא רוצים שהילד יישאר עד ארבע וחצי.

אורלי לוטן: תהיה הרחבה – רואים את זה מהנתונים, והם עדיין מלמדים על זה שלא כל התקציב ינוצל.

אורלי לוטן: כשמסתכלים על הרשימה שהעברת באתר, אפשר לראות מגזרים מסוימים - - -

איטה עטייה: הרשימה היא חלקית.

אורלי לוטן: אני יודעת שהרשימה חלקית, והיא לא מייצגת את כל הקבוצות באוכלוסייה.

אורלי לוטן: היא לא מייצגת את מי שאוהבים לכנות "מעמד ביניים", כרגע יש בו בעיקר קבוצות אוכלוסייה מסוימות ואת מעונות היום – כלומר, זה לא מחלחל לכל הקבוצות.

אורלי לוטן: מעמד הביניים הוא לא קבוצת לחץ כמו בצהרונים החרדים בהם כל ההורים יכולים לקבל סבסוד, ושם מופעל לחץ על הצהרון להגיש בקשה.

אורלי לוטן: אפשר לראות שצהרונים בהם לא כל ההורים או לא רוב ההורים זכאים להכרה, יש נטיה קטנה יותר לפנות ולבקש סבסוד.

אורלי לוטן: השאלה היא איך מעודדים את זה?

אורלי לוטן: ואם נשארים עודפי תקציב, וכנראה שיישארו גם השנה, למה לא להרחיב את הסבסוד כבר השנה גם לאשכולות 8-10?

אורלי לוטן: כשבכל מקרה, הסבסוד להורים ניתן רק על בסיס מצב סוציו-אקונומי, ולכן הורה עני ביפו לא יכול לקבל סבסוד היום.

טליה לבני: את צודקת.

איטה עטייה: ההחלטה להרחיב את הסבסוד עד לאשכול 10 היא של מנכ"ל המשרד ולא שלי.

איטה עטייה: הוא החליט להרחיב את הסבסוד עד לאשכול 7 ולקחת את העודפים לבינוי.

איטה עטייה: זו החלטה אסטרטגית שהוא קיבל לשנתיים הקרובות, וזה לא מנדט שלי.

ציפי חוטובלי: אנחנו נפגשים עם מנכ"ל משרד התמ"ת ביום רביעי בבוקר, אנחנו נעלה את זה לדיון.

איטה עטייה: ניתן לראות בנתונים של השנה שעברה, שבאזורים 5, 6 ו-7 באשכולות 8-10 הוגשו פחות בקשות מאחר ויש בהם פחות זכאים.

איטה עטייה: הורה שאינו זכאי לא מעוניין למלא את הטפסים.

אורלי לוטן: אבל זה אבסורד: נוצר מצב בו את "תוקעת" את ההורה שלא זכאי בגלל שלצהרון שלו אין אינטרס לבקש סבסוד.

אורלי לוטן: יש כאן בעיה – בפועל זה לא עובד באשכולות 5-7.

איטה עטייה: אל"ף, זה עובד, את תראי שהשנה זה עובד כי זה הורחב גם לראשון לציון, פתח תקווה, מבשרת ציון, חבל יבנה ועוד.

איטה עטייה: חוץ מלפתוח את ידינו ולהזמין את כולם לבוא - - -

אליעזר שוורץ: באחת מהישיבות הקודמות עלתה הצעה להעביר את האחריות על הסבסוד לרשות המקומית, כמו בגני הילדים.

אליעזר שוורץ: כלומר, אם יש הורה ברשות שלא זכאית - - -

איטה עטייה: כן, אבל גני ילדים זה חוק חינוך חובה וצהרונים זה עניין וולונטרי.

אליעזר שוורץ: סוג הרעיונות שאנחנו מעלים עכשיו הם חשיבה מחודשת: אם דברים לא הצליחו, שווה לבדוק איך אפשר לשפר אותם לעתיד.

איטה עטייה: אל"ף, זה הצליח מאוד כי הביקוש הולך וגדל.

איטה עטייה: אם בפרויקט שקיים 5 שנים הגענו ל-2,500 צהרונים, אז אני חושבת שזו הצלחה גדולה מאוד.

איטה עטייה: בוא נסתכל על חצי הכוס המלאה.

ציפי חוטובלי: אני רוצה להודות לכל מי שהשתתף בדיון הזה.

ציפי חוטובלי: ביום רביעי בבוקר יש לנו פגישה עם מנכ"ל משרד התמ"ת, הדבר הכי חשוב הוא וד"לים לבניית מעונות ואנחנו נזרז את תהליך בינוי המעונות.