ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 899, 2011-11-22 10:30

משה גפני: אני פותח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: על סדר היום שינויים בתקציב לשנת 2011.

משה גפני: פניות מספר 621 ו-622 – משרד השיכון ומשרד הנגב והגליל.

משה גפני: אין רפרנט.

משה גפני: פנייה מספר 636 – רשות המסים

רוחמה אברהם-בלילא: אני מחדשת את בקשת אדוני.

משה גפני: אלה לא פניות מהיום.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מבקשת שנקבל את החומר לפני כן.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: נשב על זה.

משה גפני: למה אי אפשר כאן?

משה גפני: איך נעביר את זה?

משה גפני: בסדר, נדבר על זה.

משה גפני: פעם זה היה בתיבה אבל היום זה נמצא בחדר.

טמיר כהן: בתיבה לא היו פניות אלא רק הודעות.

רוחמה אברהם-בלילא: מה הבעיה לבקש מהאוצר להעביר את זה במייל?

טמיר כהן: אם תצליחי, אין בעיה.

אורי אריאל: אין שום בעיה אבל אין רצון.

טמיר כהן: בדיוק.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל יהיה רצון.

טמיר כהן: חבר הכנסת אריאל הוא בעל ניסיון.

אורי אריאל: ברגע שאתם תגידו להם שיותר לא מקבלים את הניירות האלה עבורם כורתים עוד מאה דונם עצים באמזונס, אתה תראה שזה יסתדר בדקות.

אורי אריאל: זה תלוי יותר בנו, קרי, בכם, ביושב ראש שמנהל ופחות בהם.

אורי אריאל: זה תלוי בכם.

אורי אריאל: אני מודה שאני לא הצלחתי בשנים האלה.

משה גפני: אני רוצה לעשות ניסיון, שאתה תהיה פעם יושב ראש הוועדה ותחליט מה אתה אומר למשרד האוצר ועל איזה דברים אתה אומר שאתה לא מביא אם הם לא יעשו א', ב' או ג'.

אורי אריאל: אם יש בקשה של רשות המסים, אני לא דן אם זה לא יגיע אלי במייל.

משה גפני: אני יכול לחשוב על מה שאמרת?

רוחמה אברהם-בלילא: בוודאי.

משה גפני: אתה יודע כמה דברים אני צריך להגיד להם שאני לא אביא את רשות המסים?

משה גפני: אני אתן לכם את הרשימה.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל זה ממוין אצלם.

אורי אריאל: תאמין לי שהם יכבדו אותך ואותנו יותר ולא פחות.

משה גפני: מבחינת הכבוד, זה לא הדיון.

אורי אריאל: לעניין העבודה.

משה גפני: פנייה מספר 636 – רשות המסים אין רפרנט.

משה גפני: פניות מספר 644 ו-645 – אין רפרנט.

רוחמה אברהם-בלילא: אף אחד לא בא.

רוחמה אברהם-בלילא: תראה איזה רצון של הוועדה ואין רפרנטים מהאוצר.

משה גפני: פניות מספר 646 עד 648 – משרד ראש הממשלה ו, חיזוק מבנים אין רפרנט.

משה גפני: רעידות אדמה.

אורי אריאל: אין רפרנט.

משה גפני: פנייה מספר 649 –

עמיחי פישר: התוכנית המדוברת היא בעקבות החלטת ממשלה מלפני שנה בנושא טיפוח מנהיגות ציונית.

עמיחי פישר: אנחנו זיהינו שבגילאי הבגרות המוקדמת, בשנות ה-20, קיימות לא מעט תוכניות הכשרה של מנהיגות צעירה בנושאים של חינוך בעיקר ופחות בנושאים שקשורים לציונות והגדרת זהותה של מדינת ישראל.

עמיחי פישר: אין לימוד של תכנים בתחום הזה.

עמיחי פישר: לשם כך הובאה החלטת ממשלה.

עמיחי פישר: בהחלטת הממשלה קמה ועדה מייעצת של אנשי אקדמיה ואנשי מעשה והחליטה על מתווה של תוכניות מנהיגות.

משה גפני: מה זאת אומרת מנהיגות?

משה גפני: אם אני רוצה להיות מנהיג ציוני, מה אני צריך לעשות?

עמיחי פישר: אני יכול להגיד מה אנחנו יכולים לעשות.

שי חרמש: להכיר שמותר למרוד במלכות, מותר לקדם פעמי משיח ומותר לקדם מדינה יהודית.

שי חרמש: על זה לא הסכמתם ב-1921 בוועידת אגודת ישראל.

שי חרמש: זאת התשובה.

שי חרמש: מנהיגיך הודיעו למה הם לא רוצים להיות ציונים ב-1921 בווינה, ועידת אגודת ישראל.

שי חרמש: שם הודעתם שאתם לא ציונים.

עמיחי פישר: אני אגיד מה אנחנו עושים.

משה גפני: אתם לא עושים מה שהוא עושה?

עמיחי פישר: יש כמה מודלים של תוכניות.

משה גפני: אני רוצה להיות מנהיג ציוני ואני רוצה להשתתף בפרויקט הזה, מה אני צריך לעשות.

עמיחי פישר: יש כמה מודלים של תוכניות, אם אלה תוכניות שכוללות פנימייה והן בדרך כלל תוכניות קצרות יותר של לימודים, אם אלה תוכניות של יום בשבוע לאורך השנה.

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: איזה פנימיות?

עמיחי פישר: אני אומר שיש כמה מודלים של תוכניות שקיימות בשוק להכשרת מנהיגות באופן כללי ולא רק בתחום הזה.

משה גפני: לא בתחום הציוני.

עמיחי פישר: כן.

עמיחי פישר: למדנו את המודלים שקיימים.

עמיחי פישר: חלקם מתקיימים יום בשבוע לאורך שנה, חלקם זה משהו יתר אינטנסיבי ובנינו את המודלים ומה שאנחנו עושים, אנחנו עושים מכרז לכל הגופים שרוצים להקים תוכנית כזאת עם התכנית האלה שעוסקים בציונות ובעצם לעשות תוכנית הכשרה.

עמיחי פישר: אנחנו בעצם רוצים לייצר כאן איזושהי חממה של גופים שמפעילים תוכניות.

משה גפני: אני מכללה שעוסקת בתחום של מנהיגות.

משה גפני: אני רוצה להשתתף בפרויקט שלכם.

משה גפני: מה אני צריך לעשות ומה אני מקבל?

עמיחי פישר: אתה צריך לבנות תוכנית בהתאם לתכנים מסוימים.

משה גפני: להביא את שי חרמש להרצות למשל על הרצל.

שי חרמש: זאת הדוגמה הטובה.

משה גפני: כמה כסף אני מקבל על זה ששי חרמש מרצה על הרצל?

עמיחי פישר: תוכנית מנהיגות עולה בסביבות חצי מיליון שקלים לשנה.

עמיחי פישר: אנחנו מממנים באופן מודולרי פחות משנה לשנה כדי שגופים גם ידעו להחזיק את עצמם.

עמיחי פישר: בהתחלה אנחנו מממנים שמונים אחוזים, בשנה השנייה אנחנו מממנים חמישים אחוזים, כדי לאשר למאגר להתחדש.

ציון פיניאן: כמה משתתפים בתוכנית?

עמיחי פישר: בתוכנית אחת יש בסביבות עשרים משתתפים.

ציון פיניאן: כמה תוכניות בשנה?

עמיחי פישר: בתקציב של עשרה מיליון שקלים אנחנו רוצים לעשות בסביבות עשרים תוכניות ואנחנו רוצים להגיע בין 400 ל-500 אנשים בשנה.

רוחמה אברהם-בלילא: ההחלטה הזאת היא אחת ההצעות שהייתה בחגיגות שנות ה-60, אותה הקצאת עשרה מיליון שקלים לפיתוח מנהיגות.

עמיחי פישר: זה לא של ה-60.

רוחמה אברהם-בלילא: לא?

עמיחי פישר: לא.

רוחמה אברהם-בלילא: כמה זמן עשרת המיליון האלה מתגלגלים?

עמיחי פישר: ההחלטה עברה ביולי לפני שנה וחצי.

רוחמה אברהם-בלילא: היא לא המשך של החלטה קודמת?

עמיחי פישר: לא.

עמיחי פישר: זאת החלטה שנוצרה בנפרד.

ציון פיניאן: את שואלת כמה זמן לוקח לנצל את עשרת מיליון השקלים.

עמיחי פישר: ברגע שיאושר לנו, אנחנו יכולים לצאת עכשיו למכרז ובעצם להתחייב על הכסף.

משה גפני: כמה אני אקבל על ההרצאה של שי חרמש?

משה גפני: לא אמרת לי.

משה גפני: לפי מה ייקבע מה הוא יקבל?

עמיחי פישר: תוכנית מנהיגות עולה בערך חצי מיליון.

משה גפני: זה בסדר, אבל אני מנהל המכללה שעוסקת במנהיגות.

שי חרמש: אני מודיע שאם זה אצלך, אני בא בהתנדבות.

משה גפני: אל תגיד לו את זה כי אני רוצה לקחת ממנו כסף.

משה גפני: כמה אני מקבל?

עמיחי פישר: תוכנית עולה חצי מיליון שקלים שנתי, אנחנו מממנים באופן מודולרי שנה ראשונה שמונים אחוזים ובשנה השנייה חמישים אחוזים.

משה גפני: לפי מה אתם יודעים איך אני עושה את הפעילות?

משה גפני: איך אתם בודקים אותי?

עמיחי פישר: אתה מגיש לנו תוכנית, יש מערך של בקרה על כל התוכנית.

משה גפני: איך אתם מבקרים את זה?

עמיחי פישר: אלה גם בקרים שמבקרים בתוך התוכניות עצמן, בתצפיות, בראיונות עם תלמידים.

משה גפני: זה תלוי במספר התלמידים שמופיעים בתוכנית?

משה גפני: יש הבדל מבחינת התקצוב שלכם אם יהיו חמישה תלמידים או חמישים תלמידים?

עמיחי פישר: אנחנו רוצים שהמספר יהיה בסביבות העשרים, אבל זה כמובן יכול להיות קצת יותר או פחות.

עמיחי פישר: התקצוב עובד בסופו של דבר לפי מספר התלמידים.

משה גפני: אני צריך שלתלמידים יהיה גוון מסוים?

משה גפני: זאת אומרת, כל אחד יכול להיכנס לזה?

עמיחי פישר: כל אחד יכול להיכנס לזה.

עמיחי פישר: כל גוף יכול להגיש הצעה לתוכנית.

משה גפני: אני מנהל המכללה צריך לתת לך רשימה של התלמידים.

עמיחי פישר: כן.

ציון פיניאן: יכולים להשתתף בזה גם מהמגזר?

עמיחי פישר: כן.

עמיחי פישר: אם הם רוצים להיכנס לתוכנית של מנהיגות ציונית וללמוד את התכנים האלה, שייכנסו.

משה גפני: מי?

עמיחי פישר: מהמגזר.

עמיחי פישר: מי שרוצה.

עמיחי פישר: כל אזרחי מדינת ישראל.

שי חרמש: תגיד לי, מה אתה רוצה מהרפרנט?

שי חרמש: עוד לא ירדתי לסוף דעתך.

אורי אריאל: מה הקריטריונים?

עמיחי פישר: זאת תוכנית שעיקרה לימודים ועיסוק בתכנים של ציונות.

עמיחי פישר: היא צריכה לשלב מעבר לתכנים גם איזושהי פעילות ציבורית כלשהי, פעילות התנדבותית או איזשהו אלמנט של עשייה, היא צריכה לעבוד בקבוצות, בקבוצה קבועה.

עמיחי פישר: אנחנו לא רוצים שמישהו יבוא להרצאה אלא אנחנו רוצים שהוא יעבור תוכנית והכשרה.

פניה קירשנבאום: מי מפעיל את התוכניות האלה?

עמיחי פישר: בארץ יש תוכניות דומות בתחומים אחרים והן לא מעטות.

עמיחי פישר: בארץ יש תוכניות דומות בעיקר בתחומים של חינוך, כמו תוכנית מנדל שיש לה דברים כאלה, לבינתחומי יש דברים כאלה, לעוד כל מיני מוסדות שהם לאו דווקא מוסדות אקדמיים יש דברים כאלה.

עמיחי פישר: יש תוכניות דומות.

עמיחי פישר: לא המצאנו מודל מאפס.

עמיחי פישר: את עולם התוכן אנחנו רצינו לחדד.

משה גפני: מאיפה לקחתם את זה?

משה גפני: מאיזה תוכניות?

עמיחי פישר: לא מתוכניות שלנו.

עמיחי פישר: למדנו את השוק.

עמיחי פישר: למדנו איזה תוכניות קיימות בארץ, תוכניות מנהיגות.

עמיחי פישר: זה מודל שהוא קיים בארץ והוא קיים בעולם.

משה גפני: יהיה סבסוד של משרדי הממשלה לתוכניות מנהיגות?

עמיחי פישר: חלק.

משה גפני: או שזאת פעם ראשונה שמסבסדים תוכנית מנהיגות?

עמיחי פישר: לא ירדתי לשיטת הסבסוד שלהם.

עמיחי פישר: ציינתי את מבנה התוכנית.

עמיחי פישר: זה תוכן שלנו חשוב לקדם ולכן אנחנו גם מסבסדים אותו.

רוחמה אברהם-בלילא: אין לי התנגדות.

רוחמה אברהם-בלילא: מצד שני, לקחת עשרה מיליון שקלים ולשים על משהו שהוא רק כוונה ואין משהו סגור.

משה גפני: לא, הוא אומר שיש.

עמיחי פישר: יש משהו מאוד סגור.

רוחמה אברהם-בלילא: בהיבט התכני אבל לא בהיבט של איך אתה מחלק כיום את הכסף.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו נמצאים בסוף שנת תקציב, בנובמבר 2011, ואיך עשרת מיליון השקלים האלה עומדים להיות מנוצלים?

עמיחי פישר: יש מכרז כתוב עם כל הקריטריונים של מכרז.

רוחמה אברהם-בלילא: מה זאת אומרת עם כל הקריטריונים של מכרז?

רוחמה אברהם-בלילא: אתה עכשיו עושה מעין קול קורא.

עמיחי פישר: נכון.

רוחמה אברהם-בלילא: וכל מי שניגש ונמצא מתאים, הוא מקבל.

רוחמה אברהם-בלילא: מראש אנחנו צריכים להעמיד לרשותו עשרה מיליון שקלים ולא בטוח שתנצלו אותם אלא מה שיקרה זה כמו שקרה אז עם עמותות הרווחה, כאשר הקצו להן כסף מראש, העמידו קריטריונים ואז הכסף שם נתקע באיזושהי קרן לא מנוצלת.

רוחמה אברהם-בלילא: אחר כך יבואו אלינו ויגידו שהוצאנו קול קורא, לא נמצא מתאים, בואו ניקח את התקציב.

רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שעשרה מיליון שקלים – כמי שמאוד רצתה שיהיו תוכניות כאלה במדינת ישראל משום שנתינת הכלים של הנהגה לפיתוח מנהיגות הם מאוד חסרים הן בהיבט הפוליטי והן בהיבט המוניציפאלי.

משה גפני: אז צריך לאפשר להם.

רוחמה אברהם-בלילא: וצריך לאפשר להם.

רוחמה אברהם-בלילא: השאלה הגדולה – ואני אומרת את זה כבר מלפני שלוש או ארבע שנים – שאותם עשרה מיליון לדעתי מתגלגלים.

רוחמה אברהם-בלילא: זאת אחת מהצעות מחליטים שאני הנחתי על שולחן הממשלה בשנת ה-60 למדינת ישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא יודעת לומר אם הוגשו לכאן עוד בקשות כאלה, כן או לא, אבל אני אומרת שמצד אחד יש רצון עז.

משה גפני: אני לא זוכר פנייה כזאת.

משה גפני: זאת פנייה ראשונה.

עמיחי פישר: שלנו?

עמיחי פישר: כן.

ציון פיניאן: אבל הוא אומר שאלה לא עשרת מיליון השקלים לצורך מה שאומרת רוחמה.

עמיחי פישר: נכון.

עמיחי פישר: אלה לא עשרת מיליון השקלים האלה.

ציון פיניאן: הוא אומר שנאשר לו את זה ואז הוא ינצל את כל הסכום במלואו.

שי חרמש: עזבו לרגע את הכסף ונדבר על התכנים.

משה גפני: מה זה עזבו את הכסף?

שי חרמש: יש לי סדר עדיפויות.

שי חרמש: הכסף אצלי בא כרגע בעדיפות שנייה.

ציון פיניאן: אבל איך תעשה את זה בלי הכסף?

שי חרמש: ציון, אני הולך לעזור לך ואתה מפריע לי.

שי חרמש: אתה לא מתבייש?

שי חרמש: יש היום בעיה אמיתית בהבנת הדור הצעיר במדינת ישראל את התכנים של מדינת ישראל/ציונות.

שי חרמש: כל דבר שיכול להיות כלי כדי לחזק היום את המודעות, את ההכרה ואת הלמידה, התכנים האלה הם תכנים קריטיים.

שי חרמש: אם ינצלו את זה או לא ינצלו, יש לנו תפקיד.

שי חרמש: נבוא בעוד חצי שנה ונראה.

משה גפני: אתה בעד הציונות.

שי חרמש: אם זה היה תלוי בי, הסכום לא היה עשרה מיליון שקלים אלא חמישים מיליון שקלים.

שי חרמש: אני אומר שניתן לעסק הזה לרוץ.

משה גפני: אם כן, לאשר את זה?

שי חרמש: יש לך ספק?

שי חרמש: אני כבר אומר שאני עושה את זה בהתנדבות.

שי חרמש: אם אתם צריכים אותי, אני בא בהתנדבות.

משה גפני: תורידו מעשרת המיליון מיליון שקלים כי הוא עושה את זה בהתנדבות.

שי חרמש: אני מודה ליושב ראש שמעריך אותי בסכומים כאלה.

ציון פיניאן: ההצעה שלו תהיה כינוס ועידת אגודת ישראל.

שי חרמש: אגב, על הוועידה אני מוכן לתת הרצאה אצלכם, איך פספסתם את ההזדמנות להיות תנועה ציונית.

ציון פיניאן: היום הם ציונים יותר מכמה ציונים כאן.

שי חרמש: אני מדבר על האידיאולוגיה כי גם לכם כבר אין את האידיאולוגיה ואתה יודע את זה.

שי חרמש: אני עוד בא ממקום עם אידיאולוגיה.

ציון פיניאן: אני חי אתם ואני יודע בדיוק מי הם.

שי חרמש: אני עוד בא עם אידיאולוגיה.

פניה קירשנבאום: אתה צריך לעבור לישראל ביתנו.

אורי אריאל: אדוני היושב ראש, אני יכול להציע לך הצעה?

אורי אריאל: תצביע כבר.

משה גפני: אנחנו מצביעים.

משה גפני: ה צ ב ע ה פנייה מספר 649 – אושרה פה אחד אני מגיש רביזיה.

משה גפני: אני מבקש ממך, אם אתה יכול עוד היום להעביר לי בכתב איך אתם מבקרים את זה כי זה משהו מאוד ייחודי.

משה גפני: בעיקר מה שחשוב לי לדעת איך אתם בודקים את המורים-המרצים ואיך אתם בודקים את התלמידים שאכן מה שאני, מנהל המכללה, מדווח לכם, זה אכן נכון ואני לא משקר אתכם.

אורי אריאל: אני מצרף את הרביזיה שלי.

משה גפני: רק על העניין הזה.

אורי אריאל: אני שם רביזיה שלי.

משה גפני: כשאני אסיר, גם אתה מסיר.

אורי אריאל: בעזרת השם.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אם תיתן לי את הפרטים האלה בעוד שעה, אני מסיר את הרביזיה בעוד שעה.

משה גפני: אבל תן לי את התשובות בכתב.

עמיחי פישר: בסדר.

משה גפני: שי, דרך אגב, אתה פשוט תקוע שם בקיבוץ שלך בשער הנגב ואתה לא יודע שמאז ועידת אגודת ישראל ההיא כבר התחוללו הרבה תמורות בעולם.

שי חרמש: לא ברמה האידיאולוגית.

משה גפני: מבחינה אידיאולוגית קרו כמה דברים שעדיף לא לדבר עליהם.

שי חרמש: סלח לי, המצע שלכם נשאר מצע של 1921.

משה גפני: פנייה מספר 652 - מרכבה

חן לב: זאת אותה פנייה בה דנו בשבוע שעבר.

חן לב: נמצאים כאן נציגים מפרויקט מרכבה - נמצא כאן מנהל פרויקט מרכבה – שישמחו לענות על השאלות.

משה גפני: מה שעצבן אותי בפנייה הקודמת זה שהישיבות מקבלות תקציב די זעום באופן יחסי למה שמקביל להן אבל עיכבו את העברת התקציב, זאת אומרת, לא שילמו למורים כי החליפו מחשב.

משה גפני: עניין אותי לדעת האם גם אפשר להחליף מחשב במשרד החינוך ולא משלמים משכורות למורים.

משה גפני: החליפו מחשב ושבוע עיכבו את הכסף.

משה גפני: אתה יכול להגיד לי מה זה?

משה גפני: אנחנו מוציאים כאן הון תועפות.

משה גפני: דרך אגב, מבינים במחשבים אומרים לי שלא בטוח שזה בכלל טוב ויש תקלות על ימין ועל שמאל.

משה גפני: אולי אני לא מודע לזה.

ראובן כהן: אני חושב שאתה לא מודע לזה.

ראובן כהן: אני חושב שאתה מדבר על האגף למוסדות תורניים.

טמיר כהן: אם אפשר שם ותפקיד לפרוטוקול.

ראובן כהן: שמי ראובן כהן, אני מהאגף החשב הכללי, אני מנהל פרויקט מרכבה מיומו הראשון, מסוף 2001 ועד ימים אלה.

ראובן כהן: אתה מדבר על מוסדות תורניים.

ראובן כהן: מרכבה עלתה במשרד הזה במרץ 2011 ושני זרמי התשלומים העיקריים שלהם הם התשלומים למוסדות תורניים וזרם אחר של תשלומים הם תשלומים לאברכים, כ-11 אלף אברכים.

ראובן כהן: עד כמה שאני יודע ועד כמה שאני בודק, אני גם בדקתי עכשיו עוד פעם כי העלית את הנושא בפעם הקודמת, כל התשלומים, גם למוסדות התורניים וגם לאברכים, כ-11 אלף, מבוצעים כסדרם פעמיים בחודש.

משה גפני: אני אומר לך שבגלל ההעברה של מחשב, זה התעכב שבוע ולא שילמו משכורות.

ראובן כהן: גם אני אומר לך.

משה גפני: אתה אומר לי כסדרם, אבל הם לא כסדרם.

משה גפני: אני אומר לך מציאות.

משה גפני: זה מה שהיה בשבוע שעבר.

ראובן כהן: אלה הנתונים שעומדים לפניי.

ראובן כהן: אם היה פיגור, היו אומרים לי.

משה גפני: יש לי בקשה אליך.

משה גפני: בוא לא נתווכח על העובדות.

משה גפני: היה פיגור של שבוע.

משה גפני: אם לא היה פיגור של שבוע, אני מוסיף מכיסי הפרטי כסף לפרויקט מרכבה, כמה כסף שאתה רוצה.

ראובן כהן: באחד התשלומים?

משה גפני: עכשיו.

משה גפני: זה מה שהיה בשבוע שעבר כשהגיע הפרויקט הזה.

משה גפני: היה פיגור.

משה גפני: אתה יכול להגיד שיש דבר בתקציב המדינה, שם באמת לא מתחשבים בו והנושא של הישיבות, לא נורא אם יחסר שבוע.

ראובן כהן: לא, חס וחלילה.

משה גפני: אם לא זה הפירוש, עוכב שבוע בגלל המחשבים.

משה גפני: דיברתי עם מנהל האגף והוא אמר שזה בגלל המחשבים.

משה גפני: אנחנו משקיעים כאן כל הזמן כסף, 36 מיליון שקלים, בסכומים לא קטנים אלא בסכומים גבוהים מאוד, אבל כל הזמן יש תקלות.

ראובן כהן: אין כל הזמן תקלות.

ראובן כהן: נכון לעכשיו רוב משרדי הממשלה עובדים על מרכבה.

משה גפני: אני אמרתי שאם אין פיגור של שבוע, אני מוסיף מכיסי הפרטי לפרויקט מרכבה, אבל אם היה פיגור של שבוע, מה אתה עושה?

ראובן כהן: קודם כל, אנחנו נבדוק את זה.

ראובן כהן: שנית, אתם חייבים להכיר את הארכיטקטורה.

ראובן כהן: יש מערכת ייעודית והיא לא באחריות מרכבה ויש את מערכת המרכבה שהיא הצינור שמוציא את התשלומים.

ראובן כהן: כל הנתונים הייעודיים של ניהול המוסדות, ניהול האברכים, מתבצעים.

משה גפני: עזוב אברכים.

משה גפני: אמרתי אברכים כי פנו אלי בתלונות ופניתי לאגף.

משה גפני: הם אמרו שזה ייקח עוד כמה ימים, אבל עכשיו תעזוב את זה.

משה גפני: זה היה רק מראה מקום.

משה גפני: אנחנו משקיעים כאן – זאת לא העברה ראשונה, זאת לא בקשה ראשונה שאתם מבקשים להעביר הרבה כסף לפרויקט הזה – והשאלה אם אנחנו לא משקיעים כאן הרבה מאוד כסף ואגב, את הכסף הזה היה אפשר לתת לעמותות הנזקקים והיה אפשר לעשות עם הכסף הזה הרבה.

משה גפני: זה כסף גדול ואפשר לעשות אתו דברים טובים.

משה גפני: אין כסף ואני צריך להתווכח עם האוצר על הנושא של הרפורמה במס ועל כל מיני דברים.

משה גפני: אומרים שאין לנו כסף ואנחנו בבעיה.

משה גפני: אנחנו משקיעים כאן הון תועפות ובסוף יש תקלות?

ראובן כהן: קורה שבמחשוב יש תקלות פה ושם.

ראובן כהן: מטפלים בהן.

ראובן כהן: עובדה היא שרוב משרדי הממשלה פועלים.

משה גפני: מה יהיה הרווח כשזה יופעל ונניח כבר לא יהיו תקלות?

משה גפני: מה יהיה הרווח?

ראובן כהן: כל משרדי הממשלה, כולם, ללא יוצא מן הכלל עובדים על פלטפורמה אחידה אינטגרטיבית בהיבט של הכספים, התקציב, בהיבט הלוגיסטי, הרכש.

משה גפני: מה יהיה יותר טוב ממה שקיים היום אחרי שזה יפעל לחלוטין?

ראובן כהן: נכון להיום, לפני מרכבה, יש עשרות ומאות מערכות לגסי בודדות ונפרדות שבכל אחת עלויות תחזוקה מאוד גדולות כאשר כל מערכת עומדת בפני עצמה ואין אינטגרציה בין כל המערכות.

ראובן כהן: מרכבה באה ואומרת שכל מערכות הלגסי האלו, המאות והאלפים האלו – בצד.

ראובן כהן: אנחנו מכניסים פלטפורמה אחת, אחידה, אינטגרטיבית.

משה גפני: כאילו מחשב גדול.

ראובן כהן: כאילו מחשב גדול.

ראובן כהן: אינטגרציה מאוד טובה בין כל המודולים.

משה גפני: זאת אומרת, כל משרדי הממשלה יהיו מחוברים למחשב אחד?

ראובן כהן: בדיוק.

משה גפני: דבר בלשון בני אדם.

משה גפני: אני הרי לא מבין.

ראובן כהן: כל משרדי הממשלה יהיו מחוברים למחשב אחד.

משה גפני: זאת אומרת, אתה במשרד החשב הכללי תוכל ללחוץ על כפתור ותדע מה ההעברה שנעשית במשרד הביטחון?

ראובן כהן: אם יש הרשאה לפונקציה.

משה גפני: משרד הביטחון.

ראובן כהן: משרד הביטחון לא בתוך מרכבה.

ראובן כהן: משרד הביטחון הוא גוף ביטחוני ויש שם כללים של אבטחת מידע כאלו ואחרים.

משה גפני: יש ויכוח בין שר האוצר לבין שר הביטחון שטוען שהתקציב של משרד הביטחון צריך להיות שקוף.

גאלב מג'אדלה: בין מה שהוא אומר לבין מה שקורה במרכבה, יש הבדל.

משה גפני: בסדר, לא משרד הביטחון, אבל לגבי משרד הרווחה, אתם תלחצו על כפתור ותדעו על כל ביצוע.

ראובן כהן: אם יש הרשאה למישהו באגף החשב הכללי.

משה גפני: כמה תעלה המרכבה מהיום הראשון?

משה גפני: אתה אומר שמהתחלה אתה מנהל את זה.

משה גפני: כמה בסוף זה יעלה?

ראובן כהן: כל תקציב ההקמה, בניית המערכת והפריסה, מדובר על 385 מיליון שקלים אבל תזכרו שיש גם תחזוקה.

גאלב מג'אדלה: כולל התשתית?

ראובן כהן: כן, כולל התשתית.

גאלב מג'אדלה: רק משרד הביטחון מוכן עם המרכבה?

ראובן כהן: המשרדים הביטחוניים.

ראובן כהן: זה קו ד'.

ראובן כהן: המשטרה.

ראובן כהן: הם מחוץ למערכת בגלל כללי אבטחת מידע שלהם.

ראובן כהן: הם ורשויות אבטחה אחרות שאומרים שלחבר'ה האלה אסור להיות באותה פלטפורמה שנמצאת במשרד האוצר אלא הם צריכים את הפלטפורמה שלהם.

ראובן כהן: כשבנו את המערכות שלהם, דרך אגב, הרבה מאוד מהכללים והתקנים שאנחנו בנינו – נגיד, הרפורמה החשבונאית – הם יישמו את הרפורמה החשבונאית אצלם על פי הרפורמה שנקבעה כאן בחשב הכללי.

ראובן כהן: זאת אומרת, המערכות די דומות באוריינטציה שלהן.

גאלב מג'אדלה: יש כוונה או רצון למערכות האלו שמוחרגות שיהיו במערכת נפרדת והאוצר יודע להתמודד אתן?

ראובן כהן: האוצר יודע להתמודד אתן כי יש ממשקים.

ראובן כהן: כלומר, כמערכות נפרדות לגופים הביטחוניים, יש ממשקים גם בהיבט החשבונאי וגם בהיבט של ביצוע התקציב שאמורים להגיע – חלקם כבר מגיעים – מהגופים הביטחוניים לתוך מרכבה.

משה גפני: כמה חשבתם בהתחלה שזה יעלה?

משה גפני: עצם איפה התקבלה ההחלטה לעבור למרכבה?

משה גפני: איך היה התהליך?

משה גפני: אמרת 385 מיליון שקלים.

ראובן כהן: 385 מיליון שקלים לתקציב ההקמה.

משה גפני: איפה התקבלה ההחלטה על כך?

ראובן כהן: באוצר.

משה גפני: אבל הייתה החלטת ממשלה?

ראובן כהן: כן.

ראובן כהן: היא גם מגובה בהחלטת ממשלה.

משה גפני: הממשלה החליטה?

ראובן כהן: כן, הממשלה החליטה.

משה גפני: או שהייתה החלטה של החשב הכללי?

ראובן כהן: לא.

ראובן כהן: כל התהליך התגלגל במשרד האוצר, חשב כללי, אגף התקציבים במשרד האוצר, ולאחר מכן זה הובא להחלטת ממשלה.

ראובן כהן: אני לא זוכר בדיוק באיזו שנה.

משה גפני: מה אמרו לממשלה, כמה זה יעלה?

ראובן כהן: 385 מיליון שקלים.

משה גפני: אמרו את זה לממשלה אז, לפני הרבה שנים?

ראובן כהן: כן.

משה גפני: הממשלה הלכה בעיניים פקוחות לתוכנית מרכבה עם 385 מיליון שקלים?

ראובן כהן: כן, אנחנו נביא לך את החלטת הממשלה.

משה גפני: חשוב מאוד.

משה גפני: נראה משונה.

משה גפני: אם אני הייתי שר בממשלה, לא הייתי מאשר את זה.

משה גפני: 385 מיליון שקלים לפרויקט מרכבה, להקמה.

ראובן כהן: מדובר כאן על ממשלה שלמה.

ראובן כהן: לא מדובר כאן על משרד ממשלתי אחד.

משה גפני: אני מבין.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: הסברת יפה מאוד ואני מבין.

משה גפני: 385 מיליון שקלים להקמה.

ראובן כהן: בוא נפרוט את זה, בוא נראה מה זה כולל.

ראובן כהן: זה אומר כל תשתיות הפיתוח והבדיקות של המערכת.

ראובן כהן: זה אומר כל תשתיות הייצור, כל השרתים, כל הסטורג'ים, כל אבטחת המידע.

ראובן כהן: זה אומר אתר DRP, זאת אומרת במקרה שיש אסון באתר המרכזי, כי אז אנחנו יודעים להעביר את כל המשתמשים שלנו לעבוד מול אתר חלופי שנקרא אתר DRP.

ראובן כהן: אנחנו מדברים על בניית המערכת עצמה.

ראובן כהן: זאת לא מערכת קטנה, לא מערכת משרדית או מחלקתית או משהו יותר גדול ממשרד.

ראובן כהן: מדובר כאן על ממשלה שלמה.

ראובן כהן: תחשוב ש-6,000 משתמשים ביום, כשהם באים בבוקר לעבודה.

ראובן כהן: מה שהם עושים, הם פותחים את המחשב ועובדים מול מערכת מרכבה, בין אם זה איש משאבי אנוש, בין אם זה איש כספים, בין אם זה מישהו אחר.

משה גפני: הסברת בסדר אבל אני מדבר על הסכום.

ראובן כהן: אלה הרישיונות למשתמשים.

משה גפני: הכמות עושה את המהות.

משה גפני: אתה מדבר על סדרי גודל כמעט בלתי נתפסים.

משה גפני: באיזה שנה זה היה?

ראובן כהן: הפרויקט התחיל בסוף 2001.

ראובן כהן: היה איזשהו מכרז לגבי הפלטפורמה, לגבי המוצר עצמו.

משה גפני: החלטת הממשלה הייתה ב-2002?

ראובן כהן: לא.

ראובן כהן: אני צריך לבדוק בדיוק מתי היא הייתה.

ראובן כהן: אני לא זוכר במדויק כי לא הייתי נוכח באותה החלטה.

ראובן כהן: היו שתי החלטות.

גאלב מג'אדלה: אצלי במשרד הייתה מרכבה.

משה גפני: לא זה מה שאני שואל.

משה גפני: אני שואל מי החליט על כך.

משה גפני: זאת אומרת, ברגע שהתקבלה החלטה, האם הממשלה החליטה או החליט החשב הכללי?

משה גפני: החשב הכללי אז היה זליכה, נכון?

גאלב מג'אדלה: לא.

משה גפני: לפני זליכה?

גאלב מג'אדלה: לפני זליכה.

ראובן כהן: אני חושב שזה היה בתקופתו של ניר גלעד.

ראובן כהן: אורנית, סגניתי, מזכירה לי שזה כנראה היה בשנת 2003.

ראובן כהן: יש גם החלטת ממשלה עדכנית שהתקבלה לפני כשנה בערך, בסוף 2010.

ראובן כהן: היו שביתות בין 2008 לבין 2010 כנגד מרכבה ואז באמת לא התקדמנו מספיק טוב עם המרכבה והיינו צריכים לתקן.

משה גפני: למה היו שביתות?

ראובן כהן: ועדי העובדים רצו להשיג כל מיני הישגים כאלו ואחרים בעקבות ההטמעה של מרכבה.

משה גפני: למה?

ראובן כהן: הם אמרו שהם יעבדו יותר קשה.

משה גפני: זה נכון?

ראובן כהן: לא.

ראובן כהן: אני לא חושב שזה נכון.

ראובן כהן: זה כלי פנטסטי והיום מי שעובד אתו, מאושר שהוא עובד אתו.

ראובן כהן: אני מדבר על המשתמשים.

גאלב מג'אדלה: בהתחלה היו הרבה תרעומות.

אריאל לוין: אני ממשרד השיכון ואני לא חלק מזה.

אריאל לוין: למשרד השיכון זה נזק אדיר.

אריאל לוין: זה רק לשים את הדברים בפרופורציה.

ראובן כהן: למה נזק אדיר?

ראובן כהן: תספר לנו.

אריאל לוין: אני אומר שלמשרד השיכון זה לא טוב.

משה גפני: ראלב, איך היה אצלכם?

גאלב מג'אדלה: אצלנו יש הרבה תמיכות.

משה גפני: הוא היה שר התרבות.

גאלב מג'אדלה: שר המדע, התרבות והספורט.

גאלב מג'אדלה: יש כאן הרבה תמיכות והמרכבה הייתה כלי יעיל.

גאלב מג'אדלה: אנשים נכנסו, ראו איזה עבודה יש בנושא התמיכות, לא הגיעו לירושלים, לא מילאו טפסים.

גאלב מג'אדלה: מבחינתנו כמשרד תמיכות, זה היה כלי טוב.

משה גפני: רוחמה, את היית שרה בממשלה.

משה גפני: אצלך במשרד נכנס פרויקט מרכבה?

רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שכן.

משה גפני: את לא זוכרת אם זה היה טוב או היה רע.

משה גפני: נציג משרד השיכון אומר שזה רע.

משה גפני: ראלב אומר שאצלו במשרד זה היה טוב.

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא יודעת להגיד.

רוחמה אברהם-בלילא: לא נתקלתי בזה.

משה גפני: אני מבקש עוד פרטים.

משה גפני: אני רוצה לראות את החלטות הממשלה.

משה גפני: אני רוצה לדעת.

משה גפני: מדובר בפרויקט עם סכום עתק ואני לא בטוח שהוא עושה טוב, למרות שיכול להיות שכן.

משה גפני: אני לא מביע עמדה.

משה גפני: נראה לי דבר הזוי.

משה גפני: ב-2003 הורידו את מענקי האיזון לרשויות החלשות מ-3.5 מיליארד שקלים למיליארד ו-800 מיליון שקלים.

משה גפני: ישב שר הפנים דאז אברהם פורז בוועדת הפנים של הכנסת ואמר שאנחנו במצב קטסטרופאלי ולא צריך את זה.

משה גפני: אמר ראש הממשלה היום, שר האוצר דאז, וזה היה נכון, שאנחנו הולכים להתמוטטות כלכלית ואנחנו מגיעים למצב של ארגנטינה.

משה גפני: הממשלה באותו זמן אישרה 385 מיליון שקלים?

משה גפני: בן אדם שהולך לפשיטת רגל מוציא כסף כזה גדול על מחשבים?

משה גפני: אלא אם כן הממשלה לא ידעה.

משה גפני: נביא שר מהממשלה שיסביר את זה.

רוחמה אברהם-בלילא: התחום הזה הוא כל כך מתפתח.

משה גפני: אין לי טענות.

רוחמה אברהם-בלילא: הפרויקט הזה מתנהל קרוב לעשר שנים.

רוחמה אברהם-בלילא: יש משרדים גדולים ואפשר ללכת על משהו רחב יותר.

רוחמה אברהם-בלילא: אולי צריך להביא מישהו שמבין בעניין הזה ולעשות איזשהו מהלך נכון יותר ולא לבוא ולהגיד שממשיכים בקו הזה כי זה מה שרוצים.

ראובן כהן: אנחנו נמצאים באל חזור.

ראובן כהן: תשעים אחוזים מהמשרדים בפנים.

משה גפני: מר כהן, אני רוצה לומר לך מה התפקיד שלנו.

משה גפני: אנחנו מקבלים ביקורת בעיתונות, וזאת ביקורת צודקת.

משה גפני: אנחנו מעבירים כאן הרבה מאוד העברות.

משה גפני: אנחנו מעבירים מאות העברות בחודש ואנחנו מקבלים ביקורת שהרבה פעמים אנחנו מעבירים – לא בכל המקרים – העברות גדולות מבלי שנדע על מה מדובר.

משה גפני: במקרה נתקלתי בעניין הזה.

משה גפני: אמרתי איך נתקלתי בו ואחר כך גם שמעתי ממקומות אחרים.

משה גפני: התפקיד שלנו הוא לפקח על עבודת הממשלה.

משה גפני: תפקיד הוועדה לדעת איזה ממשלה קיבלה החלטה והיא הולכת לזה בעיניים פקוחות כאשר מדובר על סדר גודל כזה גדול.

משה גפני: מישהו יצטרך לבוא ולהסביר האם ההשקעה הזאת הייתה מוצדקת בשעה שקיצצו בכל מה שזז במדינה בטענה צודקת.

משה גפני: אמר שר האוצר אז, אני זוכר את ההופעות שלו בוועדת הכספים, דיבר על השמן שיושב על הכתפיים של הרזה וכי מוכרחים לעשות קיצוץ ואכן קיצצו בכל משרדי הממשלה וקיצצו בכל מה שזז.

משה גפני: אני רוצה לדעת האם הייתה הצדקה והאם זה היה נכון באותו זמן ללכת על פרויקט כזה הזוי של 385 מיליון שקלים.

משה גפני: יכול להיות שצריך ואכן יש התקדמות בפרויקטים של המחשבים.

ראובן כהן: אתם רוצים לדעת איזה משרדים נשארו לנו להיכנס לתוך מרכבה?

משה גפני: לא.

משה גפני: אני רוצה לדעת את החלטות הממשלה.

משה גפני: אני רוצה לדעת מי השרים שאישרו את זה, זאת אומרת, איזה ממשלות אישרו את זה.

משה גפני: יכול להיות שנצטרך להביא אחד מהשרים שיבוא להסביר - אולי מיכאל איתן – האם זה צודק להוציא כל כך הרבה כסף.

משה גפני: כל הזמן להעביר העברות ולא העברות בשוליים.

משה גפני: אני עושה חשבון אצלי בבית, האם אני הייתי קונה לעצמי מחשבים יקרים בשעה שאני מתקשה לפרנס את הילדים.

משה גפני: האם זה מוצדק?

משה גפני: יכול להיות שכן, אני לא מביע עמדה, אבל אני רוצה לעשות את הבירור עד תום.

משה גפני: אלה סדרי גודל הזויים.

משה גפני: כל פעם העברה.

משה גפני: עכשיו 36 מיליון, בפעם הקודמת היה גם כן משהו גדול ופעם הייתה העברה של כמה מאות.

משה גפני: אני מבקש לקבל מכם את החלטות הממשלה, אני רוצה לדעת על איזה ממשלות מדובר ואז אני אבקש מאחד השרים שיבוא יחד אתכם להסביר כדי שאחרי כן לא יהיו כל מיני העברות על מרכבה או על ממשל זמין, שהולך ביחד, כי אני לא רוצה כל פעם לקיים על זה דיון ואחרי כן אני מקבל טלפון ממשרד החשב הכללי ושואל מה יש לי נגדם.

משה גפני: אין לי נגד החשב הכללי שום דבר.

ראובן כהן: אפשר לקיים על זה דיון בשבוע הבא?

ראובן כהן: אנחנו די לחוצים.

טמיר כהן: אם אפשר לקבל גם את התפתחות התקציב לאורך כל התקופה.

משה גפני: כן, ודאי.

משה גפני: אם יהיה את החומר, אני אקיים דיון בשבוע הבא אבל תעזרו לנו לעזור לכם.

משה גפני: אגב, יכול להיות אני לא אאשר את זה.

משה גפני: יכול להיות שאני אצביע נגד.

משה גפני: יכול להיות שאני אגיד שהממשלה טועה ולא מבינה.

ראובן כהן: איך אפשר יהיה להתמודד עם סיטואציה שתשעים אחוזים מהממשלה – ואני יכול למנות כאן את כל המשרדים כמו , משרד החינוך, משרד השיכון, משרד המדע, משרד האוצר וכולי – כולל בתי חולים בהיבט של משאבי אנוש נמצאים בפנים ואחרים לא.

משה גפני: על מה אתם מבקשים את הכסף עכשיו?

ראובן כהן: כי יש לנו לסיים את ההקמה.

ראובן כהן: על פי החלטת ממשלה עדכנית מסוף שנת 2010 אנחנו צריכים להשלים את הפרויקט במהלך 2012 ולסיים אותו ממש, את ההקמה עצמה, בסוף 2013.

ראובן כהן: לכן אנחנו צריכים את הכסף הזה, כדי להשלים את הפרויקט הזה.

ראובן כהן: אם תחליט שלא ממשיכים, תשעים אחוז מהממשלה מצויה במרכבה ואחרים לא בפנים, מה תעשה?

רוחמה אברהם-בלילא: הכסף הגדול הוא 385 מיליון שקלים.

רוחמה אברהם-בלילא: גם אם כל המשרדים נמצאים בפנים באופן תיאורטי, הרי כמה תקציבים כבר ניתנו לצורך העניין בעבר?

ראובן כהן: כ-300 מיליון.

ראובן כהן: 75 אחוזים ניתנו.

משה גפני: מר כהן, אנחנו אנשים אחראיים.

משה גפני: אנחנו יכולים לשחק בקואליציה-אופוזיציה אבל בסופו של דבר חברי ועדת הכספים הם אנשים אחראיים.

משה גפני: בתוך מכלול השיקולים אנחנו כמובן ניקח בחשבון את העניין הזה שכמו שאתה אומר חלק גדול כבר מבוצע.

משה גפני: זאת אומרת, אנחנו לא לעומתיים לעומת הממשלה אלא ניקח בחשבון את האחריות כלפי מה שנעשה עד היום, אבל מותר לנו לדעת ויכול להיות שניקח את מכלול השיקולים.

משה גפני: אגב, אני לא בטוח שבמשרד החשב הכללי עושים תמיד את החשבון הזה שכבר בוצע אלא לפעמים הם אומרים שתשבור את הראש לבד.

ראובן כהן: אם כן, אפשר לקיים את הדיון בשבוע הבא.

ראובן כהן: נכון?

משה גפני: כן.

משה גפני: זה תלוי בכם.

ראובן כהן: אנחנו נעביר את החומר.

טמיר כהן: החומר יגיע מסודר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: פנייה מספר 656 – אביב מה זה אביב?

עמית סדן: אביב זאת המערכת של מרשם האוכלוסין של מדינת ישראל.

משה גפני: מה לא טוב במרכבה?

עמית סדן: מרכבה זה להזמנות, ללוגיסטיקה, לשכר.

עמית סדן: אביב זה למרשם האוכלוסין.

עמית סדן: זאת מערכת שמכילה את כל מרשם האוכלוסין של מדינת ישראל.

משה גפני: למה אי אפשר להשתמש במרכבה?

עמית סדן: מרכבה היא מערכת שונה לגמרי.

עמית סדן: היא לא מטפלת במרשם אוכלוסין.

עמית סדן: היא מטפלת בלוגיסטיקה וכספים.

משה גפני: מה הסכום עליו אנחנו מדברים?

עמית סדן: החלק של אביב מתוך זה, זה שני מיליון ו-300 אלף שקלים.

משה גפני: 12 מיליון.

עמית סדן: לא, 12 מיליון עבור פיתוח מערכת אביב, מסתננים מגבול מצרים שזה עוד שלושה מיליון שקלים והשאר לפעילות שוטפת של הרשות, בעצם חוסרים של הרשות בפעילות שוטפת.

משה גפני: כמה עולה מערכת מחשוב אביב?

עמית סדן: יש הסכם חדש שעושים לו התאמות ופיתוחים וזה עולה בסביבות שלושים מיליון שקלים בשנה.

גאלב מג'אדלה: 12 מיליון ו-300 אלף?

עמית סדן: לא.

עמית סדן: הפנייה הזאת נועדה לתקצב איזושהי תוספת נדרשת.

רוחמה אברהם-בלילא: למה אי אפשר לאחד את התוכנית של מרכבה עם תוכנית אביב למשל?

רוחמה אברהם-בלילא: מה השוני הגדול בהגדרות של המחשב שאי אפשר לקחת תוכנת בת, תוכנה שהיא מקושרת לכל המערך הגדול הזה שקוראים לו פרויקט מרכבה?

עמית סדן: פרויקט מרכבה, אני לא מומחה גדול בפרויקט מרכבה, עד כמה שאני יודע היא מערכת שמנהלת כספים, רכש, לוגיסטיקה, שכר של עובדים במשרדים הממשלתיים.

עמית סדן: מערכת אביב היא מערכת שונה.

משה גפני: מי החליט על זה?

רוחמה אברהם-בלילא: למה אי אפשר לעשות תיאום בין כל המערכות?

רוחמה אברהם-בלילא: במקום איחוד עושים ביזור, כך שלא יהיה קשר בין המשרדים השונים.

עמית סדן: מרכבה היא בגלל שלכל משרד הייתה מערכת שעשתה את אותה פעולה ולכן עשו איחוד.

עמית סדן: כאן זה מרשם אוכלוסין וזאת פעולה שונה לחלוטין.

עמית סדן: אין לה שום נגיעה ושום קשר לפעילות של מרכבה.

משה גפני: אני יכול להיכנס למחשב הזה ולמצוא שם את הפרטים שלך?

עמית סדן: אתה ספציפית?

משה גפני: מי שמבין במחשבים יכול להיכנס למערכת שלך ולדלות משם מידע?

משה גפני: איך אתה מאבטח שזה לא יקרה?

עמית סדן: בעיקרון מי שמורשה להיכנס למערכת זה רק עובדי מינהל האוכלוסין.

משה גפני: יש את הנושא של אבטחת המידע?

עמית סדן: בוודאי.

עמית סדן: אני לא מומחה גדול באבטחת מידע אבל המערכת מאובטחת.

משה גפני: אני רוצה לדעת מה ששאלתי קודם לגבי מרכבה.

משה גפני: מה החליט על אביב?

עמית סדן: זאת מערכת שרצה כבר 15 שנים.

משה גפני: רצה, לא אומר לי שום דבר.

משה גפני: אם רצה, תמשיכו לרוץ.

משה גפני: אתם רוצים עכשיו תוספת.

משה גפני: תגידו לי מי החליט שבאמת צריכים את כל הסכומים האלה.

גאלב מג'אדלה: על איזה סכום מדובר?

משה גפני: אני לא יודע.

עמית סדן: יש כאן הליכים מכרזיים.

משה גפני: בוא נעשה סדר.

משה גפני: לגבי הפרוצדורה, אתם מאה אחוזים בסדר ואכן יש הליכים מכרזיים וכולי.

משה גפני: מי קיבל החלטה שהולכים למערכת הזאת וכמה היא תעלה?

משה גפני: מי קיבל את ההחלטה?

משה גפני: שר הפנים?

משה גפני: החשב הכללי?

עמית סדן: יש מערכת ממוחשבת שמנהלת את מרשם האוכלוסין של מדינת ישראל.

עמית סדן: זה דבר חשוב ולא נראה לי שצריך להסביר למה צריך אותה.

משה גפני: בסדר גמור.

משה גפני: מי קיבל החלטה שהולכים למערכת אביב שעולה שלושים מיליון שקלים?

עמית סדן: במסגרת הליך מכרזי יצאו למכרז.

משה גפני: מי קיבל את ההחלטה על כך שיוצאים למכרז?

עמית סדן: משרד הפנים.

משה גפני: מי במשרד הפנים?

משה גפני: מי?

משה גפני: החשב של משרד הפנים?

משה גפני: היועץ המשפטי של משרד הפנים?

משה גפני: שר הפנים?

משה גפני: המנכ"ל?

עמית סדן: מנמ"ר שאחראי על המחשוב שם.

משה גפני: מנמ"ר קיבל החלטה על שלושים מיליון שקלים?

עמית סדן: לא.

משה גפני: אני רציתי את שלושים מיליון השקלים לתת ל"הבימה".

משה גפני: מי אמר שצריך את הסכום הזה למערכת הזאת?

עמית סדן: יש מנמ"ר, יש מנכ"ל ובשיתוף עם האוצר יצאו למכרז.

משה גפני: מי קיבל החלטה?

משה גפני: בקצה, מי קיבל החלטה והאם זה שקיבל את ההחלטה ידע כמה זה יעלה בסוף?

עמית סדן: כמה זה יעלה בסוף, יש לך צורך במערכת מחשוב שתנהל את מרשם האוכלוסין.

משה גפני: זה בסדר.

עמית סדן: אז אתה יוצא למכרז.

משה גפני: כמה אתה הולך להשקיע בזה?

משה גפני: מישהו בממשלה צריך לקבל החלטה ולעמוד מאחוריה.

משה גפני: הרי אם פתאום יתברר שזה היה כסף מיותר, היה אפשר לעשות את זה בחצי מחיר או היה אפשר ללכת למערכת אחרת או שלא היה צריך את המערכת, מישהו צריך לעמוד ולקבל אחריות.

משה גפני: מי זה האיש או האישה?

רוחמה אברהם-בלילא: אני מניחה שיש איש או אישה נסתרת או כמה אנשים נסתרים שאין ביניהם שום קשר.

רוחמה אברהם-בלילא: כאשר מסתכלים על פעילות ממשלתית, כל שכן בעידן הטכנולוגי המתקדם שלנו, צריך שיהיה מישהו אחד שיבוא ויסביר לנו.

רוחמה אברהם-בלילא: שיאמר לנו שיש במדינת ישראל עשרה משרדים ויש שבע תוכנות שהמשרדים לא יכולים לתפקד בלעדיהן.

רוחמה אברהם-בלילא: העלות של התוכנות האלה, של הקמת התוכנות האלה, הצפי שלה הוא כך וזה מתפרס לעשר השנים הבאות.

רוחמה אברהם-בלילא: השאלות שלך מקוממות גם אותי כי יש לי תחושה שבכל הבלגן הזה יד ימין לא יודעת מה עושה יד שמאל.

משה גפני: אני לא בטוח.

משה גפני: אני לא יודע.

רוחמה אברהם-בלילא: יש לי תחושה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא מאשימה.

משה גפני: אני לא אמרתי את זה.

משה גפני: יכול להיות שיתברר שזה בסדר.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל שיבוא מישהו מהאוצר ויגיד לנו שהוא עשה סקירה וכרגע יש את הפרויקטים הממוחשבים הללו, את זה צריך לסיים ואת זה צריך לסיים וזה אחרי שהבאנו את כל אנשי המקצוע הטובים ביותר.

משה גפני: אני דווקא מבין מה שאלת קודם.

משה גפני: אני מבין למה זה לא יכול להיות מרכבה.

משה גפני: את זה דווקא הבנתי.

משה גפני: כאן מדובר על רישום של מינהל אוכלוסין.

רוחמה אברהם-בלילא: את זה גם אני הבנתי.

משה גפני: זה לא יכול להסתובב במחשבים של כל המשרדים אבל אני שואל מי קיבל כאן את ההחלטה.

רוחמה אברהם-בלילא: יש לנו כאן עשר תוכנות ואני רוצה לקבל סקירה כללית.

גאלב מג'אדלה: אני רואה כאן שני סכומים.

משה גפני: כן.

משה גפני: שמונה מיליון שקלים לפיתוח מערכת אביב ו-12 מיליון ו-300 אלף עבור פיתוח מערכת מחשוב אביב על מסתננים.

גאלב מג'אדלה: מה ההבדל?

גאלב מג'אדלה: זאת אותה מערכת אביב.

גאלב מג'אדלה: לא?

עמית סדן: ה-800 אלף שקלים הם בהרשאה להתחייב.

משה גפני: על מה?

עמית סדן: על התקשרות לייעץ לפיתוח מערכת אביב.

עמית סדן: נדרשת התקשרות לטווח ארוך ולכן נדרשת הרשאה.

רוחמה אברהם-בלילא: תגדיר לי פיתוח.

רוחמה אברהם-בלילא: מישהו קנה אותה והוא מפתח אותה כל הזמן?

עמית סדן: אני אתן קצת היסטוריה.

משה גפני: למה ראובן קוגן חתום על זה?

עמית סדן: כי ראובן קוגן אחראי על משרד הפנים.

גאלב מג'אדלה: מה הסכום הראשון?

עמית סדן: 800 אלף שקלים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מציעה לא לאשר את זה עכשיו עד שלא יבוא מישהו מהאוצר ויסביר לנו על כל התוכניות.

גאלב מג'אדלה: מה הסכום השני?

עמית סדן: מתוך ה-12 מיליון ו-300 אלף שקלים, רק שני מיליון ו-300 אלף שקלים הם לטובת פיתוח מערכת אביב.

עמית סדן: היה מכרז שנסגר כמו לפני משהו כמו עשר שנים עם חברת HP והם הפעילו את התוכנה במשך עשר שנים.

עמית סדן: עכשיו חודש ההסכם עם החברה למשך עוד שלוש שנים ובמסגרת זאת היה צריך לעשות פיתוח נוסף, עדכונים, שיפורים ושיפוצים כדי שיתאימו לעולם החדש כי במשך עשר שנים עולם המחשבים משתנה מאוד.

רוחמה אברהם-בלילא: בסדר, אבל הם לאו דווקא מתייתרים.

עמית סדן: גם בעבר השקיעו את הסכומים האלה.

עמית סדן: זה לא שמשהו השתנה.

רוחמה אברהם-בלילא: בסדר, אבל בעידן הטכנולוגי זה יותר זול ולא יותר יקר.

עמית סדן: אם מערכת רצה במשך עשר שנים ואחרי עשר שנים מתחילים לעשות את השיפורים האלה, כן נדרשת השקעה ונדרש לשלם לחברה שתעשה את השיפורים ואת ההתאמות האלה.

עמית סדן: אם במשך עשר שנים לא נעשו התאמות, צריך להשקיע קצת.

גאלב מג'אדלה: כתוב כאן עבור פיתוח מערכת מחשוב אביב, יציאה מרצון של מסתננים מגבול מצרים בפעילות שוטפת של הרשות.

גאלב מג'אדלה: מה הקשר בין מערכת המחשוב אביב לבין היציאה מרצון?

עמית סדן: אין קשר.

עמית סדן: התקצוב הוא של 12 מיליון ו-300 אלף, מתוכם שני מיליון ו-300 אלף הם למערכת אביב, שני מיליון שקלים הם ליציאה מרצון של מסתננים מגבול מצרים.

משה גפני: מה זה?

עמית סדן: מסתננים מגבול מצרים שנכנסו ויש למדינה בעיה להוציא אותם.

משה גפני: למה צריך שני מיליון שקלים למסתננים?

עמית סדן: אנחנו רוצים לעודד אותם לצאת מרצון.

משה גפני: מה זה קשור למחשב?

עמית סדן: זה לא קשור למחשב.

עמית סדן: אני מתנצל אם יש כאן אי הבנה במשפט הזה.

עמית סדן: בתוך הפנייה הזאת יש הרבה דברים שונים.

גאלב מג'אדלה: אם כן, הפנייה היא סך 12 מיליון ו-300 אלף שקלים.

עמית סדן: כן.

גאלב מג'אדלה: זה גם למערכת המחשוב אביב וגם למסתננים.

עמית סדן: וגם לפעילות שוטפת של הרשות.

עמית סדן: אני אפרט את הסכומים.

גאלב מג'אדלה: מדברים כאן על שלושה סעיפים בתוך סכום אחד.

גאלב מג'אדלה: מה הקשר בין מסתננים למחשב ולרשות?

גאלב מג'אדלה: צריך לעשות את זה בצורה מסודרת.

גאלב מג'אדלה: ראובן לא כתב את זה נכון.

משה גפני: בואו נעצור כאן.

משה גפני: אתה מסביר את הבקשה של ראובן קוגן.

משה גפני: תגיד לו שאני לא מקבל את הבקשה הזאת.

משה גפני: אני מאוד מצטער.

משה גפני: שילמד לשים פסיקים ושיעשה סדר בעניין הזה.

משה גפני: אם זה התשובות שאני מקבל ממנו בנושא של הדיור, אז אני בצרות.

עמית סדן: נפריד את הסעיפים.

גאלב מג'אדלה: מסתננים זה משהו אחד, אביב זה משהו אחד, רשות האוכלוסין זה משהו אחד.

גאלב מג'אדלה: אלה שלושה דברים שונים.

משה גפני: אני מבקש ממך מה שאמרו חברי הוועדה.

משה גפני: להפריד, ודאי שצריך להפריד אבל לא רק זה אלא שאני אתחיל עכשיו לבחון בשבע עיניים את כל הבקשות האלה.

משה גפני: זה נראה כאילו מישהו רוצה לעבוד עלינו .

משה גפני: אני לא אוהב את הדבר הזה.

גאלב מג'אדלה: אני לא חושב שראובן כזה.

עמית סדן: לא, לא הייתה כוונה כזאת.

משה גפני: אני לא אמרתי על ראובן שום דבר, חוץ מזה שכל הזמן אני מקבל ממנו תשובות שליליות על הדיור.

משה גפני: שישים פסיקים.

משה גפני: שיגיד פעם כן ופעם לא, אבל שישים פסיקים.

אריאל לוין: שישים גם נקודה.

משה גפני: גם נקודה שישים.

משה גפני: בדיוק.

עמית סדן: העניין הוא שיש כאן הרבה דברים.

משה גפני: טוב, לא חשוב.

משה גפני: הכול בסדר.

עמית סדן: בכל אופן, לא הייתה כוונה להטעות.

גאלב מג'אדלה: אתה בסדר.

משה גפני: פנייה מגיעה לכאן, אני רוצה שהיא תגיע באופן מסודר כדי שנבין על מה מדובר.

משה גפני: אתם מכירים את זה, המשרד עצמו מכיר עוד יותר ולכן תעשו את זה באופן מסודר כדי לא להטעות אותנו.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה שמישהו יבוא וייתן הסבר.

משה גפני: לא סיימתי.

משה גפני: קודם כל, תפרידו את זה ותעשו את זה באמת באופן מסודר.

משה גפני: זה לא קשור לדיון המקורי עליו דיברנו.

משה גפני: אנחנו רוצים לדעת.

משה גפני: אם זה יהיה בישיבה הבאה, בסדר, ואם לא, זה יידחה.

משה גפני: מתי שתרצו.

משה גפני: ברגע שיהיו תשובות מכם, נעלה את זה בחזרה לדיון.

משה גפני: בישיבה הבאה, כשתהיינה העברות, אני רוצה לדעת בדיוק ושיהיה כתוב החלטת ממשלה, החלטת שר, החלטת החשב הכללי.

משה גפני: אני רוצה לדעת מי החליט על מערכת אביב, על מערכת המחשוב של רישום האוכלוסין, למה זה לא יכול להיות במרכבה, וכשקיבלו החלטה, מי שקיבל החלטה, האם הוא ידע כמה זה יעלה, והביצוע של הכסף.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: פניות מספר 657 ו-658 – התיישבות הבדואים

גאלב מג'אדלה: אני רוצה כאן הסבר למה לוקחים מהרשות.

שי חרמש: למה לוקחים מהבדואים ומעבירים.

יעקב נר: אני משקיף מטעם המשמר החברתי.

יעקב נר: אם יורשה לי להתייחס.

משה גפני: בבקשה, יורשה לך דקה.

יעקב נר: אני מבקש לחזק את דברי רוחמה והיושב ראש בקשר למרכבה.

יעקב נר: מרכבה מקבלים כסף.

יעקב נר: יכול להיות שכל שיפורי הפיתוח עובדים על מעבר ממידע שנאגר במחשב ותשובה לבן אדם.

יעקב נר: אם אפשר לבקש מאנשי מרכבה שייתנו הצעת מחיר גם לשיפורים של אביב ואולי הם כן יכולים לעשות את זה.

יעקב נר: אני עסקתי בנושא המחשוב.

משה גפני: נראה לך הגיוני העניין הזה של סכום כזה גדול?

יעקב נר: אני לא בקיא בפרטים, אבל מערכות לוגיסטיות, אם מדובר במערכת לוגיסטית שכוללת כל כך הרבה דברים, שווה לשאול אותם.

רוחמה אברהם-בלילא: במיוחד כאשר מדובר בסדר גודל של תקציב כזה.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה מכיר את זה מהמערכת.

יעקב נר: אני אומר שאני לא מכיר את הפרטים אבל יש לוגיסטיות.

יעקב נר: מערכת מרשם האוכלוסין לא נולדה אתמול וכנראה שמדובר על איזה שהן תוספות ושווה לבקש הצעת מחיר מאנשי מרכבה כי אולי זה ישתלם להם.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא אומר כאן משהו שלדעתי לא היינו ערים לו.

יעקב נר: את אנשי מרכבה מאכלסים אנשי מקצוע והם יוכלו להגיד אם הם מסוגלים לעשות את השיפור וכמה זה יעלה.

רוחמה אברהם-בלילא: לא רק זה.

רוחמה אברהם-בלילא: קיימים כל כך הרבה אנשים תוכנה והיי-טק, והרי ישראל מייצאת אותם.

רוחמה אברהם-בלילא: מר נר אומר כאן משהו שהוא מאוד חשוב.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא אומר שלמעשה הממשלה קשרה את ידיה עם תוכנת אביב, אבל לתוכנת אביב יש אבא, יש חברה שכבר שנים מריצה את אותה תוכנה.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא אומר שכבר עובדים אתה שנים וצריך להמשיך ולפתח את התוכנות האלה.

משה גפני: אנחנו נברר את זה בישיבה אליה יובאו הפרטים.

משה גפני: פניות מספר 657 ו-658 – יש רפרנט?

משה גפני: אין רפרנט.

שי חרמש: אין רפרנט.

שי חרמש: לא דנים.

משה גפני: פניות מספר 659 ו-660 – אכיפה אזרחית אין רפרנט.

משה גפני: פניות מספר 661 ו-662 – 900 אלף שקל ליועצים ורואי חשבון.

אריאל לוין: משרד השיכון.

אריאל לוין: תוספת של 900 אלף שקלים לבדיקות של רואי חשבון של חשבות משרד השיכון, בקרה וביקורת על פעולות שונות שהם עושים.

רוחמה אברהם-בלילא: מי עושה ביקורת על כל הכספים?

רוחמה אברהם-בלילא: זאת תוספת תקנים?

אריאל לוין: לא תקנים.

משה גפני: לא, אלה לא תקנים אלא תוספת.

שי חרמש: זה מיקור חוץ.

ציון פיניאן: לא עובדי המשרד.

רוחמה אברהם-בלילא: הבנתי.

רוחמה אברהם-בלילא: אני פותחת סוגריים.

רוחמה אברהם-בלילא: לגבי כל הסוגיה הזאת של הדיור הציבורי, עמידר, הכסף שאותם אנשים משלמים כשכר דירה והכסף לא חוזר אליהם לשיקום, פיתוח ואחזקת הדירות האלה.

רוחמה אברהם-בלילא: מישהו מפקח על זה?

אריאל לוין: זה לא קשור.

רוחמה אברהם-בלילא: אני יודעת.

רוחמה אברהם-בלילא: אמרתי שאני פותחת סוגריים.

אריאל לוין: כל הכסף משכר דירה חוזר לתוך התפעול.

רוחמה אברהם-בלילא: התקציב הזה לא מנוצל.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא לא חוזר חזרה לאחזקת הבתים.

אריאל לוין: סדר גודל של 12 מיליון שקלים לחודש, זאת הגבייה של עמידר.

רוחמה אברהם-בלילא: שחוזרת לדיירים בשיפוץ בתים?

אריאל לוין: זה חוזר לתוך המשק הכספי הסגור שנקרא הסכם עמידר.

אריאל לוין: מתוך זה יש את הניהול ואחזקה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מבקשת ממשרד השיכון דיווח על שנת הכספים 2011, כמה כסף נכנס לסוגיה הזאת וכמה כסף הציבור קיבל בשיפוץ ואחזקת המבנים.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

משה גפני: אנחנו מצביעים.

משה גפני: ה צ ב ע ה פניות מספר 661 ו-662 – אושרו פה אחד פניות מספר 666 ו-667 – רשות האוכלוסין וההגירה

עמית סדן: הפנייה נועדה להעביר מיליון ו-167 אלף שקלים מתקציב רשות האוכלוסין וההגירה לתקציב משרד הפנים במסגרת העברת אחריות על הרשות למאגר ביומטרי.

משה גפני: אבל עדיין אין את המאגר הביומטרי.

עמית סדן: יש רשות למאגר ביומטרי.

משה גפני: לשם מה הכסף?

עמית סדן: בעיקר לרכש.

משה גפני: מה רוכשים?

עמית סדן: ציוד משרדי, התקשרות עם יועצים.

משה גפני: עוד פעם יועצים?

משה גפני: קחו את היועצים של משרד השיכון.

משה גפני: אנחנו מצביעים.

משה גפני: ה צ ב ע ה פניות מספר 666 ו-667 – אושרו פה אחד תשמעו באגף התקציבים, אנחנו נקפיד יותר על ההעברות.

משה גפני: הייתה לי ישיבה עם אחד הסגנים, כבר לפני זמן רב, ודיברתי גם עם הממונה החדש על כך שצריך להגיע עם פירוט יותר רחב.

משה גפני: פעמים רבות אין לנו זמן, אז אנחנו עוברים את זה מהר ובאגף התקציבים מתרגלים לדבר הזה.

משה גפני: זה לא בסדר.

משה גפני: אני מבקש להכין שיעורי בית ולבוא לכאן עם תשובות מדויקות.

משה גפני: אני לא אומר את זה אליך אלא באופן כללי לאגף התקציבים.

משה גפני: ייעץ לי הממונה על התקציבים ואני אגיד לו שוב.

משה גפני: זה לא בסדר, צריך לקרוא לאנשים שיעשו שיעורי בית.

משה גפני: בסוף זה הרי יכול ליפול עלינו.

משה גפני: פניות מספר 668 עד 671 – רכבת ישראל

מיכה פרלמן: הפנייה התקציבית נועדה להתאים את מסגרת התקציב לרמת הביצוע בפועל של הפרויקטים של רכבת ישראל שנכללו בתוכנית הפיתוח.

שי חרמש: שאלה.

שי חרמש: הבעיה היא לא השימוש אלא הבעיה היא המקור.

שי חרמש: אפשר להסתכל על המקור.

שי חרמש: הקטנה של מפעלי ביוב.

שי חרמש: יש כאן הקטנה של 200 מיליון שקלים.

משה גפני: כן.

משה גפני: מקטינים מפעלי ביוב.

שי חרמש: מה קרה?

שי חרמש: אין קצב התקדמות להקמת מתקני ביוב?

מיכה פרלמן: בדיוק.

שי חרמש: אגב, אלה מים שזורמים לים.

שי חרמש: אתה מדבר על מתקני ביוב וזה טיהור מים.

שי חרמש: זה לא עניין טכני.

מיכה פרלמן: אגב, מכל מיני סיבות ויכולות להיות כל מיני סיבות אקסוגניות שלא מצליחים לבצע את התקציב בהתאם לקצב שחזינו עת בנינו את התקציב ולכן אנחנו עושים הסטה למי שכן הצליח להתקדם יותר.

משה גפני: מה זה תוכניות סיוע מיוחדות?

שי חרמש: גפני, שים לב מה קורה כאן.

שי חרמש: דנו שנה שלמה על מרכבה וזה מאוד מאוד חשוב.

שי חרמש: אנחנו זזים קדימה עם 55 מיליון קוב מים שהם בשימוש זמין כי התוכניות קיימות.

שי חרמש: כאן רשות תכנון לא אישרה, כאן אי אפשר לעבור כביש ומחליקים את זה קדימה כרגע ואומרים שב-200 מיליון שקלים פחות יעשו מפעלים.

מיכה פרלמן: לא.

מיכה פרלמן: חשוב מאוד להבהיר.

מיכה פרלמן: אנחנו לא מקצצים את ההרשאה.

שי חרמש: הטענה היא לא אליך.

שי חרמש: הטענה היא שכאן רשות כזאת תוקעת, כאן מע"צ תוקעת ובינתיים המים זורמים לים.

משה גפני: אתה תחשוב בינתיים איך תענה לי על מה זה תוכניות סיוע מיוחדות.

שי חרמש: זה נראה לך יותר חשוב.

משה גפני: לא.

שי חרמש: בינתיים מים זורמים לים.

משה גפני: הנושא הזה של מרכבה הוא נושא שחוזר על עצמו כל הזמן.

משה גפני: כאן אנחנו מדברים על משהו אחר.

משה גפני: מה שאתה אומר זה נכון אבל לא רלוונטי לפנייה.

שי חרמש: אגב, אני אתמוך ברכבת.

משה גפני: לפני כן, בוא נברר על מה אנחנו מדברים.

משה גפני: מה שקורה כרגע זה שיש מספר תוכניות.

משה גפני: בתקציב המדינה אושר לנושא הזה של פעולות הביוב וכדי שלא יזרמו מים לים, סכום מסוים ולנושא של הרכבת הוקצב סכום מסוים.

משה גפני: מתברר היום, בנובמבר, בסוף שנת התקציב 2011, להוציא את ההרשאה להתחייב, שהנושא החשוב הזה שעליו אתה מדבר בלאו הכי לא יעזור שום דבר ועד ינואר לא יבצעו.

שי חרמש: זה בסדר.

שי חרמש: אין לך ויכוח אתי, אבל אני אומר שברגע זה הצפת סוגיה.

שי חרמש: אני אומר לך שוב שזה לפעמים על חתימה בוועדה.

שי חרמש: אנחנו נחזור לבעיית הגז באופקים כי מישהו לא חתם למישהו.

משה גפני: חבל שלא היית קודם בישיבה ואחרי כן תגיד שלא מבררים את הפניות בישיבה.

משה גפני: אתה יודע איזה בירורים היו כאן היום?

משה גפני: חדר ניתוח.

שי חרמש: אני לא יודע אם זה אנחנו או ועדת כלכלה או הוועדה להגנת הסביבה.

שי חרמש: העובדה שאנחנו מסיימים שנה.

משה גפני: ועדת כלכלה.

משה גפני: הנושא עליו אתה מדבר הוא בוועדת הכלכלה.

משה גפני: הנושא שלנו הוא הנושא התקציבי.

משה גפני: בנושא התקציבי שאלת שאלה נכונה.

משה גפני: זה לא תלוי בו וזה לא תלוי בהעברה.

משה גפני: ההעברה היא בסדר מכיוון שבפועל מה שהוא מקבל מהמשרד שצריך לטפל בזה, שלא הצליחו לבצע את זה ונשארה רק ההרשאה והם ממשיכים לעבוד.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל אף אחד לא בודק למה.

משה גפני: זה לוועדת הכלכלה.

רוחמה אברהם-בלילא: כאשר ראשי רשויות נדרשים מצד אחד לאחריות אישית והם נתבעים בגין אחריות אישית על חוסר טיהור מים כפי שאומר חבר הכנסת שי חרמש, ומצד שני לא נותנים להם את הכספים האלה כי הם לא עומדים בקריטריונים של מענקי איזון, אבל בסוף יש כסף שלא מנוצל.

רוחמה אברהם-בלילא: אגב, כך קורה כבר שנים.

רוחמה אברהם-בלילא: ראשי הרשויות נתבעים והכספים עוברים מפרויקט אחד לפרויקט שני.

משה גפני: מה אלה תוכניות הסיוע המיוחדות?

מיכה פרלמן: ביררתי תוך כדי הדיון.

מיכה פרלמן: אני לא מתחום המים אלא מתחום התחבורה.

מיכה פרלמן: זה בעצם אוסף של מענקים שניתנים לתאגידי ביוב בהתאם להחלטות ממשלה בגין זה שהם עושים כל מיני פעולות.

מיכה פרלמן: אני חוזר ואומר שאין כאן שום פגיעה במענקים האלה מבחינת ההרשאה אלא זה פשוט עניין של אי ביצוע בפועל.

משה גפני: אנחנו מצביעים.

משה גפני: ה צ ב ע ה פניות מספר 668 עד 671 – אושרו פה אחד פנייה מספר 674 - פיתוח משרד התחבורה.

מיכה פרלמן: גם כאן אנחנו עושים פניית התאמה של תקציב המזומן בתוך תקציב הפיתוח של משרד התחבורה ובעצם מעבירים כספים בין פרויקטים שהתקדמו לבין פרויקטים שפחות התקדמות.

מיכה פרלמן: גם כאן אין שום שינויי הרשאה.

משה גפני: להוריד 12 מיליון מהסעת המונים ותחבורה.

מיכה פרלמן: אפרופו הערתו של חבר הכנסת חרמש.

מיכה פרלמן: גם כאן יש את אותה בעיה של קצב התקדמות בפרויקטים, במיוחד מערכות הסעת המונים כאשר לוועדות התכנון המקומיות ולרשויות המקומיות יש הרבה נגיעה לעניין.

משה גפני: האמת היא שלא הבנתי את הפנייה.

משה גפני: תסביר לי.

משה גפני: אתה מוריד מאתיים מיליון שקלים מכבישים עירוניים.

מיכה פרלמן: כן.

משה גפני: ואחרי כן אתה מוסיף 350 מיליון שקלים לכבישים עירוניים.

משה גפני: לחברת מע"צ.

מיכה פרלמן: בעיקר למע"צ.

משה גפני: מה זה כבישים עירוניים?

מיכה פרלמן: זה תחום שכולל הרבה פרויקטים.

משה גפני: ממה אתה מוריד ולמה אתה מוסיף?

משה גפני: תסביר את זה.

משה גפני: אני רואה את המספרים.

משה גפני: מה אתה מוריד מהכבישים העירוניים ומה אתה מוסיף לכבישים העירוניים?

שי חרמש: הוא מוסיף לכבישים בין עירוניים.

מיכה פרלמן: לכבישים העירוניים אני מוריד את הפרויקטים שלא התקדמו.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אלה כבישים בין עירוניים.

משה גפני: ממה אתה מוריד ולמה אתה מוסיף?

מיכה פרלמן: אני מוריד בגדול, כמו שאתה הצבעת, מתוכניות של כבישים עירוניים וגם מתוכניות לפיתוח מערכות להסעת המונים, תשתית תחבורה ציבורית.

ציון פיניאן: אתה מדבר על כספים שלא נוצלו?

מיכה פרלמן: כספים שלא נוצלו.

ציון פיניאן: על ידי הרשויות.

מיכה פרלמן: לא.

מיכה פרלמן: גם על ידי חברות ביצוע של הממשלה.

שי חרמש: הכול חסמי תכנון.

משה גפני: לא, אל תהיה נחרץ.

משה גפני: יכולות להיות סיבות אחרות.

מיכה פרלמן: יש המון חסמים.

מיכה פרלמן: אגב, יש פחות בכבישים הבין עירוניים ולכן הם גם מצליחים להתקדם יחסית יותר מהר.

משה גפני: בכבישים העירוניים יותר קשה.

מיכה פרלמן: כן.

מיכה פרלמן: כל דבר עירוני הוא בדרך כלל יותר קשה, גם התחבורה הציבורית וגם כבישים.

משה גפני: למה אתם לא מתכננים את זה אחרת מראש?

משה גפני: אם אתה יודע שהכבישים העירוניים יותר קשים והבין עירוניים פחות, למה אתם לא מתכננים את זה אחרת?

ציון פיניאן: זה לא תלוי בו.

ציון פיניאן: כל תכנון שאתה מתכנן אותו בתוך הרשות, לא בטוח שזה יוצא מאה אחוזים.

שי חרמש: הם מקווים להגיע בעירוני וברירת המחדל הוא הבין עירוני.

משה גפני: מה זה נתיבי ישראל?

מיכה פרלמן: זאת התוכנית עליה הוכרז בשנת 2010 בהחלטת ממשלה 1421 לגבי רישות הארץ בכבישים גדולים וברכבות.

ציון פיניאן: בקיצור, הם עוזבים את העיר ויוצאים החוצה.

שי חרמש: גפני, יש כאן בשורה, יותר מהר אפשר יהיה להגיע לצומת אופקים.

שי חרמש: זה הקטע הדרומי.

משה גפני: באמת היום לנסוע בכבישים הבין עירוניים, זה שונה שינוי דרמטי.

משה גפני: אנחנו מצביעים.

משה גפני: ה צ ב ע ה פנייה מספר 674 – אושרה פה אחד פניות מספר 675 ו-676 – התיישבות, מרחב דרום.

מעיין נשר: שלום, מעיין, רפרנטית חקלאית וחטיבה להתיישבות.

מעיין נשר: הפנייה נועדה לתקצוב סך של 13 מיליון שקלים לחטיבה להתיישבות עבור פרויקטים במרחב דרום ולביצוע שינויים פנימיים בתקציב החטיבה, בין היתר למטרות הבאות: שבעה מיליון שקלים בהרשאה להתחייב לצורך פרויקט שיקום תשתיות בישוב הכפרי בהעברה מתקציב משרד החקלאות וסך של 3 מיליון ו-300 אלף שקלים לתקצוב תשתיות התיישבותיות במרחבים דרום, מרכז והצפון.

שי חרמש: שאלה.

שי חרמש: קודם כל, אני בעד אחד ובעד שתיים ואין לי בעיה עם העניין אבל בדרך נעלמו 2,7 מיליון שקלים.

רוחמה אברהם-בלילא: יותר מזה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה לדעת לאיזה פרויקטים וזה לא כתוב.

שי חרמש: אני אספר לך.

משה גפני: שי, יודעים שאתה איש מקצוע.

משה גפני: אתה עדיין חבר ועדת הכספים ולא הלכת לעבוד במשרד האוצר כדי שאתה תענה לרוחמה על השאלות.

שי חרמש: אנחנו באותה סיעה ואנחנו מתואמים.

רוחמה אברהם-בלילא: לא.

רוחמה אברהם-בלילא: בעניין הזה לא.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה פירוט.

שי חרמש: אני אתן לך את הפירוט.

רוחמה אברהם-בלילא: לא, אני רוצה לשמוע ממנה.

שי חרמש: אני שואל לאן הולכים 2,7 מיליון שקלים.

משה גפני: שאלת שאלה ואני מבקש ממעיין שתיתן תשובה.

משה גפני: לאחר מכן נשמע את השאלה של רוחמה ונקבל עליה תשובה.

משה גפני: תעני לחבר הכנסת חרמש.

מעיין נשר: קודם כל, ה-2,7 מיליון שקלים מבוססים על חישוב לא נכון.

מעיין נשר: שבעה מיליון שקלים בהרשאה להתחייב, זה לא במזומן.

מעיין נשר: שבעה מיליון שקלים בהרשאה להתחייב זה בנוסף.

מעיין נשר: זה עובר ממשרד החקלאות לחטיבה לצורך ביצוע פרויקט שיקום תשתיות בישוב הכפרי ואני מניחה שאתה מכיר אותו.

שי חרמש: כן.

מעיין נשר: בעקבות החלטת הממשלה, חלק מזה מועבר לביצוע.

שי חרמש: ועידת דגניה.

מעיין נשר: בדיוק.

משה גפני: לא ברור לי.

שי חרמש: אתם יכולים פעם אחת לסמוך על אחד שיודע על מה מדובר?

משה גפני: לא.

משה גפני: אני לא מבין.

רוחמה אברהם-בלילא: גם אני רוצה להבין.

משה גפני: אני יכול לעבור אליכם לסיעה לעשות אצלכם סדר?

רוחמה אברהם-בלילא: נקבל אותך בזרועות פתוחות.

משה גפני: נשמע את מעיין.

מעיין נשר: הגעתי לוועדה מספר פעמים עם החלטת הממשלה הזאת.

מעיין נשר: בהתחלה העברנו את ההרשאות למשרד החקלאות ואני אזכיר כי את לא היית, אבל אתה היושב ראש היית.

מעיין נשר: יש החלטת ממשלה שמספרה 2323 והיא התקבלה באוקטובר 2010.

מעיין נשר: ההחלטה אומרת שיצא פרויקט לשיקום תשתיות בישוב הכפרי ומדי שנה יצאו מאה מיליון שקלים בקולות קוראים לישובים שידורגו בוועדה במשרד החקלאות, יהיו זכאים לכך ויקבלו כספים לשיקום התשתיות בישוב.

מעיין נשר: חלק מהביצוע של הפרויקט הזה קורה בחטיבה להתיישבות ולכן חלק מההרשאות שנתנו למשרד החקלאות בשביל ביצוע התוכנית מועברות לחטיבה להתיישבות.

מעיין נשר: אין לי תשובות לשאלות באיזה ישובים זה יבוצע.

רוחמה אברהם-בלילא: כשיהיו לך תשובות, תחזרי אלינו.

מעיין נשר: כי הדבר הזה יוצא בקולות קוראים ועדיין לא נבחרו ישובים.

מעיין נשר: אמורים להיבחר הישובים שיתוקצבו השנה במסגרת ההחלטה כי זאת החלטה ארוכת טווח, באזור דצמבר.

מעיין נשר: אם הוועדה מבקשת, כאשר ייבחרו הישובים, אני מוכנה לחזור לוועדה.

מעיין נשר: מבחינת תהליך הבקרה, אני יושבת בוועדת הבקרה שבודקת שהדברים האלה מנוקדים באופן אובייקטיבי ויש כאן התחשבות בכל הגורמים שיכולים להיות במארג אינטרסים, אם זה לפי אזורי עדיפות לאומית, אם זה דירוג של המועצה, דירוג של מפקח המחוז, מצס סוציו אקונומי של הישוב.

מעיין נשר: אלו הגורמים המכריעים.

משה גפני: רוחמה, היא אומרת שאין רשימה אלא יש קול קורא.

שי חרמש: עוד אין רשימה כי הוציאו קול קורא.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אנחנו מצביעים.

שי חרמש: עוד לא הבנתי לגבי ה-2,7 מיליון.

רוחמה אברהם-בלילא: היא לא נתנה את התשובה לגבי ה-2,7 מיליון שקלים.

מעיין נשר: אין 2,7.

מעיין נשר: שבעה מיליון שקלים הם בנפרד.

מעיין נשר: חוץ מזה יש 13.

מעיין נשר: ה-13 עובר מנגב וגליל למשרד החקלאות.

רוחמה אברהם-בלילא: ה-13 זה לא הסך של שבעה מיליון שקלים ושני מיליון שקלים.

מעיין נשר: לא, זה לא הסך הכול.

מעיין נשר: ה-13 הוא במזומן והשבעה מיליון שקלים הם בהרשאה להתחייב.

מעיין נשר: ה-13 מיליון שקלים הם עבור שורה של פרויקטים במרחב דרום.

מעיין נשר: גם כאן אני לא יכולה לתת רשימה מדויקת של הפרויקטים שהולכים להתבצע מאחר והדברים האלה יוצאים בקולות קוראים מסודרים על ידי החטיבה להתיישבות.

שי חרמש: אם זה בנוסף, אין לי בעיה.

רוחמה אברהם-בלילא: ברגע שתהיה הרשימה, אני מבקשת לקבל את רשימת הפרויקטים והישובים.

מעיין נשר: אין שום בעיה.

משה גפני: מה שחשוב זה שברגע שאת יודעת את הרשימה, אני מבקש שתעבירי אותה גם לוועדה וגם לחברת הכנסת רוחמה אברהם.

שי חרמש: אני יכול להרגיע את כולם.

שי חרמש: אני מכיר את הקול קורא הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל אני לא מכירה.

משה גפני: גם אני לא.

שי חרמש: הממשלה הזאת שצריך להחליף אותה, בנושא הזה במקרה ובטעות עובדת בסדר.

ציון פיניאן: רק להרגיע אותך.

ציון פיניאן: בעשר השנים הקרובות היא לא תתחלף.

משה גפני: אנחנו מצביעים.

משה גפני: ה צ ב ע ה פניות מספר 675 ו-676 – אושרו פה אחד פנייה מספר 678 – הפרטת בנק דיסקונט

מעיין נשר: הרפרנט הרלוונטי לא יכול היה להגיע ואני אקריא את הפנייה.

משה גפני: לא.

משה גפני: מצטער.

משה גפני: אני לא הולך להעביר 55 מיליון שקלים בלי לקבל פירוט מדויק על הפרטת בנק דיסקונט.

מעיין נשר: אין בעיה.

מעיין נשר: אני אודיע לו.

אורי גבע: אם אפשר לחזור לפנייה מספר 636.

אורי גבע: אני מתנצל, לא הייתי כאן בזמן.

משה גפני: פנייה מספר 636 – רשות המסים

אורי גבע: מדובר על פניית סוף השנה של רשות המסים שברובה נועדה להסטות פנימיות בין התקנות השונות של רשות המסים בהתאם לביצוע בפועל ולכן זה מגיע רק בסוף השנה.

אורי גבע: בתוך כך אנחנו מתגברים את התקציב שלהם בעשרה מיליון שקלים וגם זה בהתאם לביצוע בפועל.

אורי גבע: זה סיכום של האוצר עם רשות המסים.

אורי גבע: המילה העיקרית היא בהתאם לביצוע בפועל, כמה שהם צריכים להשלמה.

רוחמה אברהם-בלילא: 274 מיליון שקלים עבור הוצאות אחזקה?

אורי גבע: לא.

אורי גבע: אלה אלפי שקלים.

שי חרמש: זה רבע מיליון.

רוחמה אברהם-בלילא: כמה הוצאות על המחשבים היו לנו בסך הכול כשאנחנו מנסים לחבר הכול ביחד?

משה גפני: המחשבים של מרכבה?

ציון פיניאן: מרכבה, 385 מיליון שקלים.

ציון פיניאן: את מדברת גם על אביב.

משה גפני: אביב זה עוד שלושים מיליון שקלים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מוסיפה גם את זה.

ציון פיניאן: 420 מיליון שקלים.

אורי גבע: 274 אלפי שקלים זה בעצם מקור לטעות טכנית בין הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לבין רשות המסים.

משה גפני: זה 274 אלף שקלים?

אורי גבע: מדובר על העברת קבצים שדרושים ללשכה המרכזית.

משה גפני: כמה כסף כדי להעביר את הקבצים?

אורי גבע: 274 אלף שקלים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אנחנו מצביעים.

משה גפני: ה צ ב ע ה פנייה מספר 636 – אושרה פה אחד

אורי אריאל: רביזיה.

אורי אריאל: כל עוד מנהל רשות המסים, שואלים שאלה למה מישהו שנרצח לא מוכר במשך שמונה חודשים כנפגע פעולות איבה ומשפחתו לא מטופלת.

משה גפני: על מה אתה מדבר?

אורי אריאל: אני מדבר על לבנת מאלון מורה.

אורי אריאל: המשטרה אומרת שזאת פעולת איבה, הצבא חותם שזאת פעולת איבה אבל רשות המסים עוד מבררת.

אורי גבע: אני לא מבין איך בדיוק רשות המסים יכולה לענות על שאלה כזאת.

אורי גבע: אני לא חושב שהיא קובעת.

אורי אריאל: זהו, שגם אני לא מבין.

משה גפני: מי קובע?

אורי גבע: אני חושב שמי שקובע זה הצבא ולא רשות המסים.

אורי אריאל: אבל רשות המסים נטלה חרות לעצמה לא לאשר.

משה גפני: תברר בבקשה.

אורי גבע: לדעתי רשות המסים פועלת כנגזרת ממה שמחליטים.

משה גפני: אורי, חבר הכנסת אריאל הגיש רביזיה.

משה גפני: תברר היום האם אכן הצבא מכיר בו כנפגע פעולות איבה, האם נתקע משהו ברשות המסים.

משה גפני: נפרום את הקשר הזה ונבצע את זה אלא אם כן תחזור עם תשובה שברשות המסים הכול בסדר והבעיה היא במקום אחר.

משה גפני: אז הוא יסיר את הרביזיה.

משה גפני: כפי שאתם יודעים, אני לא מעביר פניות שהגיעו היום.

משה גפני: אני רוצה שקודם החברים יראו אותן, אבל בין יתר הפניות שהגיעו, הגיעה פנייה של פיקוח נפש ואני רוצה לשאול את חבר הכנסת אורי אריאל האם לפי דעתו צריך להביא את זה עכשיו, אפילו שהיא הגיעה היום.

משה גפני: מדובר במיגון האוטובוסים ורכבי הסעות ביהודה ושומרון.

רוחמה אברהם-בלילא: כן.

משה גפני: להביא את זה?

ציון פיניאן: אני חושב שכן.

אורי אריאל: אפשר.

משה גפני: זה פיקוח נפש.

משה גפני: הנה הדוגמה שאני מביא דברים.

רוחמה אברהם-בלילא: אין שום בעיה בעניין הזה.

משה גפני: אבל אני צריך רפרנט.

משה גפני: מי הרפרנט לעניין?

משה גפני: מדובר במיגון אוטובוסים ביהודה ושומרון.

משה גפני: חס וחלילה, אם קורה משהו יאשימו אותנו שלא אישרנו את זה.

אורי גבע: אני צריך להזמין את רפרנט ביטחון.

אורי גבע: אם זה דחוף, אולי אפשר לאשר את זה ולשים רביזיה.

משה גפני: לא, אני לא יכול.

משה גפני: זה תקדים מסוכן מאוד.

משה גפני: בלי רפרנט, זה מסוכן.

שי חרמש: זה יכול להיות מחר בבוקר.

שי חרמש: הרי לא ממגנים בלילה את האוטובוסים.

אורי גבע: אני חושב שאתם צריכים פנייה ספציפית של ביטחון פנים.

אורי גבע: הרפרנט הוא נוח או דניאלה.

שי חרמש: יש מחר ישיבה ואתה יכול לאשר מחר בבוקר.

משה גפני: אבל מחר אין העברות.

רוחמה אברהם-בלילא: שים את זה על סדר היום.

משה גפני: הרפרנטית מגיעה בעוד חמש דקות.

משה גפני: אני מקווה שנגיע להסכמה.

משה גפני: בבקשה, אתה ביקשת הצעה לסדר.

שי חרמש: אנחנו עברנו את חוק ההטבות לשדרות ועוטף עזה.

שי חרמש: כתוצאה מזה שיפו הרשויות את התושבים בהטבות מס ובהטבות ארנונה בסדר גודל של למעלה מ- 15 מיליון שקל.

קריאה: הגיעה הרפרנטית.

משה גפני: כל הכבוד לך.

משה גפני: תודה.

שי חרמש: גפני.

שי חרמש: כתוצאה מזה, שיפו ארבעת המועצות האזוריות והעיר שדרות את תושביהן בכל הטבות הארנונה.

שי חרמש: משרד האוצר, בחיבורים שונים ומשונים שאנחנו רואים אותם יום-יום, שעה-שעה, מחבר את זה מין שאינו במינו עם סיפורי ירושלים.

משה גפני: ביקשתי להפריד.

שי חרמש: קיבלתי כרגע טלפון ממועצה אזורית שער הנגב.

שי חרמש: לא ישולמו משכורות ב-1 לחודש כי החוב הוא ארבעה מיליון שקל.

שי חרמש: חבר'ה, זה לא מקום וזמן לשחק עם המשחקים היום, של רשויות קו העימות.

שי חרמש: אני מבקש שיימצא פיתרון, זה נדחה משבוע שעבר.

משה גפני: דיברתי עם מנכ"ל משרד הפנים שיפרידו את הפנייה.

משה גפני: לא ישחקו אתי בפניות שמחברים אותן יחד.

שי חרמש: אני רק אומר לך שהמשמעות היא שבמועצות האזוריות בעוטף עזה לא ישולמו משכורות ב-1 לחודש.

שי חרמש: אני אומר, המשחקים הפוליטיים בבית הזה - ואני יכול להיות אתך All along the way, לאורך כל הדרך - לא יכולים להיות.

שי חרמש: בשבוע שעבר זה לא אושר והיום זה לא עולה.

משה גפני: אבל דרך אגב, אני רוצה להגיע לך שביותר ויותר פניות, אתה יותר קואליציה ממני.

שי חרמש: לא, אני פשוט דואג למי שאני אחראי עליו ואני אחראי בנושא הזה.

שי חרמש: מדובר היום על ארבע רשויות שלא העבירו משכורות על לא עוול בכפן.

משה גפני: אבל אין פנייה על השולחן.

שי חרמש: יש פנייה.

משה גפני: אין.

שי חרמש: משולבת עם ירושלים.

משה גפני: אין פנייה.

שי חרמש: דעת הרוב.

משה גפני: עם כל הכבוד, אני יושב-ראש הוועדה, אני אמרתי להם כבר לפני שבוע, להפריד.

שי חרמש: כן, אבל אני לא מבין למה אי-אפשר לשלם את זה.

משה גפני: אתה לא מבין מה?

שי חרמש: מי שישלם את זה, אלה עובדי המועצות.

משה גפני: אין לי מושג, אני לא יודע.

משה גפני: אין פנייה.

שי חרמש: תבינו על מה מדובר.

משה גפני: חבר הכנסת חרמש, אין פנייה.

שי חרמש: רגע, הייתה בשבוע שעבר פנייה.

משה גפני: ביקשתי להפריד אותה.

שי חרמש: לא הפרידו.

משה גפני: לא הפרידו, תודה רבה.

שי חרמש: אבל מי משלם את זה?

שי חרמש: לא משרד האוצר.

משה גפני: אין לי מושג.

שי חרמש: משרד האוצר צוחק בדרך אל הבנק, הוא לא משלם, מה איכפת לו.

משה גפני: אין בעיה, שיצחק.

שי חרמש: אבל מישהו משלם את זה בקו העימות.

משה גפני: הבנתי.

שי חרמש: אני רוצה תשובה האומרת מה אנחנו עושים.

משה גפני: התשובה היא שאני אמרתי בשבוע שעבר להפריד את זה.

שי חרמש: והוא לא מפריד.

משה גפני: לא מפריד, אז לא יהיה כסף.

משה גפני: אז אין פנייה על השולחן.

שי חרמש: גפני, אני לא צוחק.

משה גפני: אני צחקתי?

שי חרמש: בכוחותיך כרגע היה לבוא בראשית הישיבה ולהגיד שדרישתך להפרדה לא התקבלה.

משה גפני: אמרתי, אמרתי שלשום, אמרתי בישיבה הקודמת.

שי חרמש: ולכן בכל זה לא דנים, לא דנים במרכבה ולא באביב אלא כולם יכולים לחכות אחרי משכורות של העובדים בקו העימות.

שי חרמש: עובדי קו העימות לא יקבלו משכורת ב-1 לחודש.

שי חרמש: אז תזרוק - אני לא רוצה להתבטא ברוסית – לאן שצריך לזרוק את המרכבה עם האביב ותדאג קודם כל למשכורות של עובדים.

משה גפני: באמת זרקתי.

שי חרמש: לא, אתה נתת פה להעביר את זה.

משה גפני: זרקתי.

רוחמה אברהם-בלילא: לא העברנו את זה.

שי חרמש: גפני, אני רוצה תשובה האומרת מה קורה עם המחויבות היום לשפות את המועצות האזוריות בעוטף עזה על התחייבות שניתנה להם.

שי חרמש: הכול כאן זה ויכוח עם האוצר.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: התשובה היא שכאשר הוועדה מבקשת מהם שלא לערב מין בשאינו מינו, אתה בעצמך אמרת.

שי חרמש: אבל זה קורה כאן חמישים פעם ביום.

משה גפני: לא יכול להיות, לא יכול להיות שאנחנו נהיה אנשים אחראים יותר מהם וככה הם ישחקו אתנו כל הזמן.

שי חרמש: אבל מי משלם את המחיר?

משה גפני: אתה רוצה שאני אביא לך עוד מחירים שמשלמים?

שי חרמש: לא, אבל זה קורה פעמיים בשעה, בחייך.

שי חרמש: מחייבים דבר עם דבר.

שי חרמש: מי שמשלם את זה אלה העובדים.

משה גפני: חבר הכנסת חרמש, זה לא על סדר היום.

שי חרמש: אני רוצה תשובה מה אני נותן.

משה גפני: אין פנייה על סדר היום.

שי חרמש: מחר אין העברות ובשבוע הבא אין משכורות.

שי חרמש: אדוני, אתה רוצה את פרי הגליל פה עם עובדי המועצות האזוריות?

רוחמה אברהם-בלילא: לצורך העניין הזה, צריך להפעיל את הלחץ של אותם ראשי רשויות לכיוון משרד האוצר.

שי חרמש: הם לא יכולים.

רוחמה אברהם-בלילא: למה?

רוחמה אברהם-בלילא: לכיוון שר האוצר.

משה גפני: אבל רוחמה, אני דיברתי שלשום עם מנכ"ל משרד הפנים והוא הודיע לי חד-משמעית שמפרידים.

שי חרמש: הבוקר הוא הודיע לי שהוא לא יודע לעשות את זה ודרך אגב, הוא הפריד רק את שדרות.

שי חרמש: את שדרות הוא הפריד.

משה גפני: אז איפה שדרות?

שי חרמש: שדרות מסודרת.

משה גפני: איפה היא?

שי חרמש: הוא עשה לה תקנה נפרדת והעביר את זה.

משה גפני: איפה?

משה גפני: לאן הוא העביר?

משה גפני: הוא צריך להעביר פה.

שי חרמש: את שדרות הוא פתר.

שי חרמש: הבעיה של שדרות פתורה.

שי חרמש: אני לא יודע איך, אבל הוא פתר את זה דרך ועדת הפנים.

שי חרמש: אל תשלחו אותם.

משה גפני: אני לא שולח אף אחד.

משה גפני: אתה העלית את זה.

משה גפני: אני לא שלחתי.

משה גפני: אני לא עובד לבד.

שי חרמש: ם באים לפה וצלצלו הבוקר כי אין להם משכורות ב-1 לחודש.

משה גפני: רבותיי, אני לא פותח דיון על זה.

שי חרמש: תגיד לי מה אני עונה.

משה גפני: תענה מה שאתה רוצה.

משה גפני: הסתיים הדיון.

שי חרמש: רגע, גפני, זה לא הולך ככה.

משה גפני: אין פנייה על סדר היום.

משה גפני: אין.

שי חרמש: אתה יכול היום לעצור את כל העברות האוצר של מדינת ישראל?

שי חרמש: לא עשית את זה.

משה גפני: נחשוב על זה.

משה גפני: בינתיים עצרתי את מרכבה, את אביב, את הכול.

משה גפני: בין היתר גם התכוונתי לזה.

שי חרמש: את אביב ומרכבה לא עצרת בגלל זה.

משה גפני: ועוד איך.

רוחמה אברהם-בלילא: שי, למה לא העלית את הסוגיה החשובה הזו, בתחילת הדיון?

רוחמה אברהם-בלילא: אתה בא בסוף ההעברות ומעלה את הנושא.

משה גפני: רוחמה, אני לא פותח על זה דיון.

שי חרמש: בשבע וחצי בבוקר דיברתי על זה.

משה גפני: אני לא פותח על זה דיון, עם כל הכבוד לשי חרמש.

משה גפני: העובדים בשער הנגב חשובים לי לא פחות מאשר לו.

רוחמה אברהם-בלילא: גם לי.

משה גפני: חשוב לי עוד כמה דברים.

שי חרמש: זה גם באשכול.

משה גפני: חשוב שהאוצר יתנהג כמו בן-אדם.

משה גפני: אנחנו מבקשים מהם שבוע שעבר להפריד, אבל מה הם עושים כל הזמן?

משה גפני: הם מכניסים.

משה גפני: אני בכלל לא בטוח שאני לא רוצה את הדברים האחרים אלא יכול להיות שאני רוצה.

משה גפני: אנחנו מבקשים מהם להפריד.

משה גפני: אבל מה הם מכניסים לנו כל רגע?

משה גפני: אותו הדבר יהיה גם אתו.

משה גפני: תגיע פתאום פנייה שבאחת הוא רוצה לתמוך ובסעיף השני הוא לא רוצה לתמוך

רוחמה אברהם-בלילא: אתה רואה למה צריכים לקבל את זה במייל?

רוחמה אברהם-בלילא: הכול היה יותר פשוט.

משה גפני: זה לא רלוונטי לעניין.

משה גפני: זה ממש לא רלוונטי.

רוחמה אברהם-בלילא: אם היינו מקבלים את זה קודם, לא היינו מגיעים למצב הזה.

משה גפני: אבל זה היה.

שי חרמש: זה כבר 61 שנה.

שי חרמש: זה לא נולד הבוקר.

שי חרמש: גפני, מה התשובה שאני נותן לשאלה הזאת?

משה גפני: אין לי מושג.

משה גפני: פנייה מספר 683 עד 685 -

אנסטסיה סורוקינה: הפנייה התקציבית נועדה לתקצב סך של 25 מיליון שקלים בתקציב הוצאות חירום אזרחיות עבור מיגון אוטובוסים ורכבי הסעות באיו"ש.

משה גפני: לאיזה שנה?

אנסטסיה סורוקינה: ב-2011.

אנסטסיה סורוקינה: אלה הצרכים ל-2011.

משה גפני: זה בהמשך למה שהעבירו בשעתו.

אנסטסיה סורוקינה: אנחנו מעבירים בפעימות.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אנחנו מצביעים.

אורי אריאל: אפשר עוד שאלה?

משה גפני: בבקשה.

אורי אריאל: שאלה אחת.

אורי אריאל: יש אמבולנסים שלא כלולים ב-25 מיליון השקלים.

אורי אריאל: יש פיגורים עצומים וזה לא בקצה הראוי.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אני יודע.

אורי אריאל: אחרי ההשתדלויות שלך ושלי, בסוף זה מגיע.

אורי אריאל: אכן תודה, התקדמנו קצת אבל אנחנו בפיגור וזאת לא הגדרה שלי.

אורי אריאל: השאלה הספציפית היא לגבי אמבולנסים שנמצאים בעומק השטח, היכן שיורים.

אורי אריאל: את מכירה את זה?

אנסטסיה סורוקינה: אני לא מכירה את זה.

אנסטסיה סורוקינה: כאן מדובר בכסף להסעות תלמידים.

אנסטסיה סורוקינה: אני לא מכירה את נושא האמבולנסים.

אנסטסיה סורוקינה: יכול להיות שהנושא באחריות ולא באחריות שלי.

אורי אריאל: לא.

אורי אריאל: זה שייך לביטחון.

אורי אריאל: אם את יכולה לבדוק את זה בבקשה, אני אודה לך.

משה גפני: תבדקי ותני תשובה לחבר הכנסת אורי אריאל וגם לי.

משה גפני: אנחנו מצביעים.

משה גפני: ה צ ב ע ה פנייה מספר 683 עד 685 – אושרו פה אחד תודה רבה.

משה גפני: הישיבה נעולה.