הוועדה המיוחדת לבחינת בעיית העובדים הזרים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 67, 2011-09-22 10:30

ניצן הורוביץ: אולי לפני זה אני אגיד.

ניצן הורוביץ: קודם כל אני רוצה להודות לכם, לשירות בתי הסוהר, על קבלת הפנים.

ניצן הורוביץ: זה סיור רשמי של ועדת עובדים זרים של הכנסת, לכן יש לנו פה פרוטוקול, יש לנו את הצוות המנהלי של הוועדה, את היועצים, ותודה שאתם מקבלים אותנו כאן.

ניצן הורוביץ: אני יודע שזה לא פשוט והתנאים פה לא פשוטים, אז אנחנו מאוד מעריכים את זה, ובבקשה.

מסעוד מנסור: אני מצטרף לדברי אנג'ל, המפקד שלי, לברכות, ברוכים הבאים.

מסעוד מנסור: רק אם אפשר, ניצן, קצת היכרות, לפחות שמית, ואם יש משהו מקצועי, תפקידים, חשוב מאוד לדעת, ואז אנחנו נמשיך הלאה.

מסעוד מנסור: (סבב היכרות).

מסעוד מנסור: שמי מסעוד, אני מפקד מתקן מת"ן.

מסעוד מנסור: כפי שאמר מפקד השרון, מתקן מת"ן שייך לבית סוהר השרון, בית סוהר השרון שייך למחוז מרכז בשירות בתי הסוהר.

מסעוד מנסור: אני הכנתי כאן מצגת, המצגת הזאת הוצגה גם בפני נציב שירות בתי הסוהר לפני פחות מחודש, רק את הדברים הסטטיסטיים שיניתי כדי שיתאימו להיום.

מסעוד מנסור: מת"ן זה מרכז תמיכה לנוער זר בלתי מלווה.

מסעוד מנסור: כפי שאמרתי, מת"ן שייך לבית סוהר השרון.

מסעוד מנסור: סביב ועדת עובדים זרים, אני מקווה שדייקתי בכותרת.

מסעוד מנסור: מתקן מת"ן הוכרז על ידי השר לביטחון פנים כמתקן משמורת ביולי 2010.

מסעוד מנסור: היתה איזה שהיא התנהלות, אני מניח שחלקכם מודע לה, של בג"צ כנגד כליאת קטינים, במיוחד קטינים זרים, בשירות בתי הסוהר.

מסעוד מנסור: הם היו מרוכזים בשני בתי סוהר, בגבעון שזה ברמלה, וסהרונים בדרום, וכתוצאה מבג"צ הוקם המתקן הזה.

מסעוד מנסור: הבנתי שהשר לביטחון פנים הציע ששירות בתי הסוהר יטפל בפני הממשלה באוכלוסייה הזו, הממשלה אישרה את זה וכתוצאה מכך זה ירד לנציב שירות בתי הסוהר וגם אלינו.

מסעוד מנסור: זה משהו עובדתי, אובייקטיבי, שאני אומר אותו על ההתחלה.

מסעוד מנסור: כמובן היתה בקשה מבג"צ ששירות בתי הסוהר יתחייב להציג תורת הפעלה ייחודית, מותאמת, שונה, לא כליאתית שב"סית קלאסית, נתייחס לזה בהמשך המצגת.

מסעוד מנסור: יש לנו כמה דברים לבסיס החוקי.

מסעוד מנסור: יש לנו כאן נוהל בין משרדִי, בין משרדֵי הממשלה שפורסם ביולי 2010, אשר מסדיר את ההתמודדות ואת הטיפול בנוער זר בלתי מלווה.

מסעוד מנסור: הנוהל הזה מתייחס למשרדי ממשלה שונים, כמובן שירות בתי הסוהר, שהמתקן תחת אחריותו, אבל בהחלט משרד הרווחה, משרד החינוך, משרד הפנים, יש לנו נציג כאן, משרד המשפטים, בתי דין למשמורת וכאלה.

מסעוד מנסור: זה בעיקר חמשת המשרדים העיקריים שמשתפים פעולה בהתמודדות ובטיפול בנוער זר בלתי מלווה.

מסעוד מנסור: בתאריך 15.8 מתקן מת"ן נפתח, קלטנו את האגף הראשון בגבעון רמלה ואז הוא נסגר סופית ומהתאריך הזה אין שום זכר לנוער בלתי מלווה שם.

מסעוד מנסור: במהלך נובמבר שנה שעברה קלטנו עוד 30 קטינים מסהרונים.

מסעוד מנסור: המקום יכול להכיל 60.

מסעוד מנסור: יש לנו כאן 60 תקנים, במקום הזה.

מסעוד מנסור: נכון להיום יש לנו 58, יש לנו שניים בדרך, אם יתמזל מזלכם תראו אותם, בסביבות שעה 12, אני מניח, הם יגיעו לכאן, שניים מסהרונים, ונשארו כרגע עוד שלושה קטינים בסהרונים.

מסעוד מנסור: ברגע שהמקום כאן מלא, מתחיל להיווצר צוואר בקבוק בסהרונים, מתחילים לקלוט אותם בסהרונים שזה מצב שרצינו להימנע ממנו, אבל כל עוד מכאן לא מצליחים לשחרר לפנימיות החוצה, במיוחד הרווחה והחינוך, נוצר המצב הזה שכאן נתקעים ואז מלא ואז מתחיל להצטבר בסהרונים.

מסעוד מנסור: חשוב מאוד להדגיש את העובדה הזאת.

ניצן הורוביץ: ה-60, מאיזה מדינות הם?

מסעוד מנסור: יש לי פה, ניצן, מה שאתה רוצה, כל פילוח שאתה רוצה, באיזה גרף שאתה רוצה אתה תקבל.

מסעוד מנסור: הרוב כאן מאריתריאה.

ניצן הורוביץ: יש כאן בנות?

מסעוד מנסור: לא, כאן רק בנים נמצא כאן בשני בניינים.

מסעוד מנסור: אחרי הסקירה הזו אנחנו ניכנס ונעשה סיור, גם בכיתות לימוד וגם בחדרים.

ניצן הורוביץ: ואיפה הבנות?

מסעוד מנסור: יש כרגע, נכון לעכשיו, ממה שהבנתי, חמש או שש, אולי למשה יש נתונים יותר מדויקים, שנמצאות בכלא גבעון באגף נשים, בצורה נפרדת.

מסעוד מנסור: אבל זה משהו שהוא לא שייך לי, אני לא יכול לדבר גם על זה.

ניצן הורוביץ: אז פה בעצם מיועד מלכתחילה רק לבנים.

מסעוד מנסור: נכון.

מסעוד מנסור: ככה זה נפתח וכל הזמן עבדנו לפי הדבר הזה.

מסעוד מנסור: אנחנו מדברים על ארבעה סודנים, אנחנו מדברים על אחד מגאנה ושניים מחוף השנהב, זה הפילוח, והשאר כולם מאריתריאה.

מסעוד מנסור: הרוב המוחץ, 93%, אנחנו מדברים על נתינות אריתריאית.

מסעוד מנסור: טווח הגיל כאן, חשוב לציין את זה, זה מגיל 14 ועד גיל 18, כאשר הנוהל הבין משרדי קבע שמגיל 18, ומוטי מכיר את זה מצוין, משתחררים לתוך המדינה.

מסעוד מנסור: בגיל 18 ויום אסור להם להיות מוחזקים בשום מוסד, לא במת"ן ולא במקום אחר.

מסעוד מנסור: מתחת לגיל 14, בגלל הקטינוּת שלהם, היתה חשיבה והיא מבוצעת עד היום, שהם יהיו בטיפול של משרד הרווחה.

מסעוד מנסור: היום הגיעו אלינו שני קטינים שנראים באמת, אתם תראו אותם, ברור לחלוטין שהם מתחת לגיל 14, וכאן אני באמת רוצה את העזרה של חברי הוועדה, כי תיכף אני אדבר גם קצת על משרד הרווחה מהניסיון של העבודה שלנו איתו.

ניצן הורוביץ: ומה עם הרופאה בנהרייה שעושה את הבדיקות באצבעות?

ניצן הורוביץ: מה היא אמרה, שבני כמה הם?

מסעוד מנסור: אני רוצה להסביר את התהליך.

מסעוד מנסור: ניצן, שתבין, כאן יש לך מנגנון חלק, מנגנון שלא מחכה שנייה, לא דקה ולא חצי שעה, ואני מחויב בכל מלה שאני אומר, שנייה אנחנו לא מחכים, שכחתי להגיד את הפרופסיה שלי, אני עובד סוציאלי בהכשרתי, לא סתם מינו כאן עובד סוציאלי שיהיה מפקד המתקן כאן, ובהחלט בהחלט הנושא של קטינים ושל זרים ושל הרגישויות הוא בתוך לבי.

מסעוד מנסור: לא צריך שום דבר אחר.

מסעוד מנסור: זה משהו שמניע אותי ואני עושה אותו כאן הלכה למעשה.

מסעוד מנסור: יש לנו שני קטינים, כפי שאמרתי, שניהם נבדקו, אנחנו בתהליך של פענוח הבדיקה.

מסעוד מנסור: אני מעריך שבימים ספורים נקבל את הגיל שלהם.

מסעוד מנסור: אני כמעט בטוח שהם מתחת לגיל 14 ואז נצטרך לפנות שוב למשרד הרווחה ולהגיד להם 'חבר'ה, הילדים האלה הם ילדים, לא בני נוער'.

מסעוד מנסור: פשוט מאוד, אלה ילדים והם לא צריכים להיות כאן, על פי הנוהל הבין משרדי ועל פי כל היגיון מתבקש.

מסעוד מנסור: ברגע שתהיה לי אסמכתא... אתה מכיר, ניצן, בלי אסמכתא, בלי משהו רשמי, אני לא יכול לפנות לשום מקום.

ניצן הורוביץ: מאה אחוז.

ניצן הורוביץ: תגיד עוד דבר, מה פרק הזמן שהם נמצאים פה?

מסעוד מנסור: יש לי כאן רשימה, אני אגיד לך.

מסעוד מנסור: יש כאן ילד אחד שנמצא בישראל 13 חודשים, הוא נמצא כאן במתקן מת"ן, הוא הוותיק ביותר.

מסעוד מנסור: יש נער שני שנמצא 11 חודשים בישראל.

מסעוד מנסור: יש שניים - 9 חודשים.

מסעוד מנסור: ארבעה - בין 6 ל-8 חודשים.

מסעוד מנסור: יש ארבעה - בין 4 ל-5 חודשים, ובאמת פה הרוב, ואני שמח שהרוב מתחיל להיות מצומצם מבחינת משך השהייה שלו, 18 - 3 חודשים בישראל, חמישה - חודשיים בישראל ו-23 חודש אחד בישראל.

מסעוד מנסור: כלומר הרוב כאן הצטמק ואני אומר לך שזה הצטמק רק בחודשיים-שלושה האחרונים.

מסעוד מנסור: המצב לא היה כזה אם היית מגיע לכאן לפני שלושה חודשים.

נתן גלעד: כמה קטינים עברו מתקן מהרגע שפתחתם אותו?

מסעוד מנסור: אתה מקדים את המאוחר, אבל אנחנו נגיד את זה.

קריאה: המתקן הזה כאן היה גם לפני כן, כשזה היה בידי המשטרה, לפני שעברו הקטינים לידי שירות בתי הסוהר, שזה היה גבעון, כש---

מסעוד מנסור: יש פה נתונים סטטיסטיים עד תאריך 22.9, עד לפני חצי שעה, ואין שינוי כמובן בחצי השעה האחרונה; נקלטו במת"ן 179 נערים, 121 הוצאו לפתרונות ההשמה השונים, ותיכף נפרט גם חלוקה מסוימת, 58 הוצאו למשמורנים.

קריאה: מה זה משמורנים?

מסעוד מנסור: משמורן הוא נציג של הקהילה, בוגר, שנמצא כאן כמובן בסטטוס חוקי---

קריאה: של הקהילה?

מסעוד מנסור: בדרך כלל כן.

מסעוד מנסור: צריכה להיות גם זיקה משפחתית, חברית, שהוא בא ומציג שלושה מסמכים כאן, אל"ף ויזה חוקית, שהוא נמצא בישראל באופן חוקי, בי"ת, הוא צריך להוכיח שהוא עובד והוא יכול לפרנס ילד או נער שהוא רוצה לקחת באמתחתו, ודבר שלישי, הוא צריך להציג אישור שיש לו דירה, שכירות.

קריאה: איך אפשר לדעת שהוא חס וחלילה לא---

מסעוד מנסור: בנוהל הבין משרדי, גברתי, יש לנו נוהל בין משרדי, אנחנו עובדים לפיו, עובדת סוציאלית של הרווחה יוצאת, עושה ביקור בית, והיא ממליצה.

מסעוד מנסור: לא כל ביקור בית שלה מסתיים בהמלצה חיובית, יש גם המלצות שליליות, אם כמובן יש שם דברים שהם... היא גם מתייעצת איתי כאן, כעובד סוציאלי.

מסעוד מנסור: אם יש שם מאורת סמים או יש שם נגיד---

קריאה: פדופיליה.

מסעוד מנסור: בהחלט.

מסעוד מנסור: כולנו אנשים בוגרים וכולנו עם ראש על הכתפיים, אנחנו מכירים את זה.

מסעוד מנסור: אבל להגיד לך שזו אופציה, וזו דעה אישית שלי, נכון שאני איש מדים, אבל יש לי גם את הקטע של העבודה הסוציאלית, אני אומר לך, הפתרון הזה לא צריך להיות.

מסעוד מנסור: לפי דעתי האישית.

מסעוד מנסור: אבל שוב, כאן אנחנו נוגעים במדיניות של מדינת ישראל וקטונתי מ---

ניצן הורוביץ: בוא נמשיך ואחר כך...

מסעוד מנסור: 39 יצאו לפנימיות חינוך.

מסעוד מנסור: בעבר זה היה מספר פנימיות חינוך ברמות הגבוהות, כדורי, הכפר הירוק, בן שמן.

מסעוד מנסור: ממש פנימיות ברמה הגבוהה ביותר במדינת ישראל ששלחנו אליהן, ואז עצרו את זה במינהל לחינוך התיישבותי ואמרו שהם מכינים כפר נוער בניצנה בדרום ומחודש חמישי, אחרי פרק זמן של כמעט שבעה חודשים שיובשנו כאן לחלוטין, אחרי שבעה חודשים, ב-20.5 לשמחתנו נפתח כפר הנוער בניצנה והתחלנו להזרים אליו נערים, ובאמת מאז שהוא נפתח אין תקלות עמו בכלל.

מסעוד מנסור: רק יש בעיה של קריטריונים של גילים, מ-14 עד 16, חוק חינוך חובה, אנחנו מפנים את הילדים כמובן אחרי תהליך של בדיקות רפואיות וכל ההתאמות ועובדת סוציאלית מהמינהל לחינוך התיישבותי מגיעה ומאבחנת, כל התהליך הזה, אנחנו מפנים לפנימיות לחינוך בין גיל 14 ל-16.

קריאה: כפר הנוער שם מיוחד רק לאוכלוסייה---

מסעוד מנסור: אכן, אכן.

מסעוד מנסור: 50 מתקנים הקצה המינהל לחינוך התיישבותי במשרד החינוך לטובת העניין.

מסעוד מנסור: נכון לרגע זה קיימים שם 25 נערים, כולם שלנו, שאנחנו הצלחנו להעביר לשם.

מסעוד מנסור: יש עוד 25 מקומות פנויים.

מסעוד מנסור: אמרתי שיש רק בעיה אחת, שיש פה הגבלת גיל מאוד דיכוטומית, 14 עד 16.

מסעוד מנסור: בדיון האחרון של הבין משרדי, שהיה במשרד המשפטים, לפני שבוע בול, זה היה ביום חמישי, התבקש המנהל של המינהל לחינוך התיישבותי להגמיש קצת את הקריטריונים והוא אמר שהוא בוחן להעלות את זה לגיל 16.5 או 17, עדיין אין לנו החלטה רשמית בכיוון הזה.

מסעוד מנסור: זה מאוד יעזור לנו ולילדים כמובן.

קריאה: אז שם יש עוד 25 מקומות פנויים, ולמה לא עוברים כבר ילדים מפה לשם?

קריאה: כי הם לא בקריטריונים?

מסעוד מנסור: אמרתי, מי שלא עונה לקריטריונים אי אפשר לעבור, יש לנו כרגע 15 פוטנציאליים, ב-3.10 מגיעה המאבחנת של המינהל לחינוך התיישבותי, אחרי שעשינו את כל הבדיקות.

מסעוד מנסור: אני מדבר על אלה שהגיעו בחודשיים שלושה ואז רובם יעברו, אלא אם כן יש בעיה, ואת זה באמת אני רוצה להציף בפני הוועדה, שהמינהל לחינוך התיישבותי לא מקבל ילדים שיש להם, נגיד, מחלות מסוימות.

מסעוד מנסור: וזה עקב האכילס שלנו כאן, אני מדבר על צהבת B, C, אני מדבר על איידס, אני מדבר על שחפת ועל דברים כאלה.

מסעוד מנסור: עוד שנתיים ייצאו לחברה הכללית ואז כנראה למשרד החינוך לא תהיה בעיה.

ניצן הורוביץ: ומה אתם עושים איתם?

מסעוד מנסור: הם נמצאים כאן.

מסעוד מנסור: הם מקבלים פה את הטיפול הרפואי הכי טוב ואנחנו נמצאים כאן איתם והם בייאוש והם בבלגן והם בבעיות התנהגות ואני מבין אותם, אבל אני לא יכול---

ניצן הורוביץ: כמה כאלה יש חולים?

מסעוד מנסור: יש בודדים.

מסעוד מנסור: אני מדבר על חמישה עד שבעה ילדים, אני אתן לך את הנתון המדויק במהלך הסיור, אבל אני מעריך שזה עד שבעה ילדים.

שלמה אנג'ל: רציתי להגיד שבנושא הזה אנחנו כל הזמן בטיפול מול בית החולים, עם אותם נערים, והתסכול שלהם הוא גדול.

שלמה אנג'ל: כשהתסכול גדול, הם עושים בעיות, הם מתסיסים את האחרים ומבחינת המתקן זה לא פשוט.

שלמה אנג'ל: יש ילדים אחרים שצריך לטפל בהם, במקום לטפל בבעיה של החולים האלה, אז מוציאים אותם מפה למסגרות מתאימות על תקן המתקן.

שלמה אנג'ל: כי הנושא של החולים הוא בעייתי, בעייתי, בעייתי.

מסעוד מנסור: בהחלט.

מסעוד מנסור: המפקד אומר דברים מאוד נכונים.

קריאה: מה, לדעתך, המסגרות המתאימות לילדים האלה?

שלמה אנג'ל: לא בשירות בתי הסוהר, צריך למצוא מסגרת בחוץ.

שלמה אנג'ל: אני לא מכיר את כל ה---

מסעוד מנסור: צריך להפנות את זה למשרד הרווחה ומשרד החינוך, לפי דעתי, לא לשירות בתי הסוהר.

קריאה: אבל חולי שחפת צריכים להיות בבידוד של משרד הבריאות.

קריאה: אני שואל, תגיד לי, נרים טלפון למשרד הבריאות ונראה מה הסיפור.

מסעוד מנסור: חדרה, לשכת בריאות הציבור כאן, כל מה שצריך לעשות, אנחנו... אני יכול גם להידבק, אז יש לי שני אינטרסים כאן.

מסעוד מנסור: אינטרס אל"ף כל באמת לטפל בהם ושהם לא ידביקו אחד את השני, ובי"ת, שאני והסגל שלי לא נידבק, שאלה שני אינטרסים מאוד חשובים לי, ולכן בקטע הזה אנחנו עושים 110% בקטע.

מסעוד מנסור: אין לי פעיל, אף אחד, ואני לא רוצה שיהיה פעיל, בעזרת ה'.

מסעוד מנסור: יש שני נשאים שמקבלים טיפול מונע וכל פעם בדיקת טס מנטו ובדיקת צילום חזה, שהם המדדים של התפשטות התופעה, הולכים וקטנים, כך שאני מאוד שמח שאנחנו מטפלים בצורה יעילה בשני הילדים האלה.

קריאה: היה בהדר אנשים ש---

מסעוד מנסור: לא, רק שני אלה.

מסעוד מנסור: היה אחד עם חשד ל-HIV, ועבדנו מול המעבדה באיכילוב בצורה מאוד אינטנסיבית, כולל כל המערך הרפואי של שירות בתי הסוהר, בצורה מאוד רגישה ואינטנסיבית ובסופו של דבר קיבלנו לפני שבוע שהיתה בעיה בכיול שלהם בבדיקות שם ואין לילד הזה שום דבר.

מסעוד מנסור: הפרדנו אותו בשעות הלילה מילדים אחרים, כי בקטע הזה צריך להפריד, אבל זה היה באמת רק לימים בודדים ויכולנו לספוג את זה.

שלמה אנג'ל: הנושא של ההפרדה שדובר כאן, להפריד אותם, זה פוגע בזכויות שלהם.

מסעוד מנסור: נכון, זו דילמה בפני עצמה.

שלמה אנג'ל: מי שכן פעיל, בכוח, הפעילה מדבקת, אבל אנשים נבדקים פה היטב, זה לא המקרה היחידי שיש לנו כאן במתקן הזה.

שלמה אנג'ל: בכלל שירות בתי הסוהר יש לנו הרבה מקרים, הם חיים עם האסירים האחרים, ואנחנו לא רוצים לפגוע בזכויות של אף אחד, אם זה טיולים ואם זה פעילות חינוך, הם יוצאים רגיל גם בחינוך.

שלמה אנג'ל: ברגע שאתה מפריד אותם, אתה פוגע בזכויות שלהם וזה אסור.

שלמה אנג'ל: ההפרדה בלילה נועדה למנוע שלא יהיה ביניהם משהו ואז מישהו ידביק אחד את השני.

מסעוד מנסור: משכבי זכר או משהו.

שלמה אנג'ל: לכן אנחנו מחויבים להפריד אותם בלילה.

שלמה אנג'ל: ביום הם ביחד, אבל בלילה... עד שתוצאות הבדיקות מגיעות והכל תקין, אז אין בעיה להחזיר.

שלמה אנג'ל: כשיש חשד, חייבים להפריד אותם.

מסעוד מנסור: זה בדיוק מה שהיה וזה היה בדיוק שבוע ימים והתבשרנו באמת שהבדיקה תקינה והחזרנו אותו.

מסעוד מנסור: אני לא רוצה ללכת לתורת ההפעלה, אני רוצה דווקא לדבר על ממשקים ועל בעיות.

מסעוד מנסור: אני חושב שקלטתי את הראש שלך, ניצן.

ניצן הורוביץ: לא, כשיש דברים טובים, גם אני אוהב לשמוע דברים טובים.

מסעוד מנסור: יש הרבה דברים טובים, לדעתי.

מסעוד מנסור: אנחנו משתפים פעולה פה עם הרבה מאוד גורמים, משרד הפנים, כמובן, מוטי נמצא פה, היחידה לפיקוח על זרים, יחידת עוז, יש לנו קשר אינטנסיבי איתם כל הזמן, משרד המשפטים - יש לנו כאן בתוך המתקן בית דין למשמורת, שהדיינים נמצאים כאן יומיים בשבוע, יש לנו את האגף לסיוע משפטי, כל קטין שנכנס לכאן מיוצג משפטית על ידי האגף לסיוע משפטי.

מסעוד מנסור: אנחנו בקשר שוטף אינטנסיבי ומאוד קונסטרוקטיבי, חיובי, עם עורכות הדין.

מסעוד מנסור: משרד החינוך - משרד החינוך עושה עבודה יפה, לטעמי, האגף לקידום נוער בתכנית היל"ה (השכלת יסוד ולימודי השלמה) מממנים את המורים, את החוגים, ובאמת ביד נדיבה.

מסעוד מנסור: אני חייב לציין את זה.

מסעוד מנסור: משרד הרווחה - יש לנו בעיות איתו.

מסעוד מנסור: אני שמח שיש לנו כאן נציג.

מסעוד מנסור: עם משרד הרווחה יש לנו בעיה, הוא מממן עובדת סוציאלית, יש לנו כאן את דגנית, עובדת סוציאלית מקצועית ששייכת למשרד הרווחה, היא אחראית כלפי חוץ, השמת הילדים הקטינים במסגרות השונות שדיברנו עליהן, והם אמורים לתת גם את פנימיית הרווחה מגיל 16 עד 18.

מסעוד מנסור: לכל אורך הדרך יש קשיים ובעיות, קשיים ובעיות, וזה לעשות עבודה כאן עם ילדים וזה פחות או יותר לכוון אותם לתאריכים מסוימים, אני חייב לציין כאן את הדברים.

מסעוד מנסור: הם התחייבו בפני בג"צ בחודש יולי, אני אומר עובדות, ונראה גם את הבג"צ, התחייבו שייתנו 20 תקנים, עשרה תקנים אכן יצאו ב-2.8 מכאן לבית מחבא בכפר יאסיף, זה כפר ערבי בצפון שיש בו פנימייה של משרד הרווחה.

מסעוד מנסור: הם התחייבו בצורה הכי ברורה שבמהלך חודש ספטמבר הם יעבירו את העשרה הנוספים.

מסעוד מנסור: כתוצאה מהבדיקות וכתוצאה מההתנהלות שלנו מול הנערים, הנערים הבינו מצוין שהם הולכים להשתחרר בחודש תשיעי.

מסעוד מנסור: עד היום, דיברתי עם ראש הרשות של הנוער וילד במשרד הרווחה, גב' דליה לב שדה, בטח היא גם אחראית מקצועית שלך באיזה שהוא כיוון---

כרמי גונן: לא, אבל אני מכיר.

מסעוד מנסור: בהחלט, היא כמו ראש ממ"ז אצלנו בשירות בתי הסוהר, והיא אומרת לי שרק ביום ראשון יש להם ישיבה עם החשב הכללי במשרד האוצר ורק אז הם יכולים לתת לנו תשובה, כשאני אומר, תהיה לנו כאן בעיה רצינית מאוד עם עשרה הילדים האלה.

מסעוד מנסור: אני אומר את זה.

מסעוד מנסור: תהיה לנו כאן, בשירות בתי הסוהר, במתקן מת"ן בית סוהר השרון, תהיה לנו בעיה עם עשרה נערים.

מסעוד מנסור: עירבתי את המפקד שלי ועירבתי את הגורמים המקצועיים משירות בתי הסוהר.

מסעוד מנסור: אצלנו, כל מה שמתבקש מאיתנו, מבחינת הכנה ומבחינת אבחון ומבחינת בדיקות רפואיות ומבחינת חוות דעת, הכל מוכן, נשלח בפקס מלפני חודש, כל הזמן דחייה ודחייה ודחייה ודחייה.

מסעוד מנסור: חבל, אנחנו מדברים על הקבוצה הכי ותיקה, אלה שהם 13 ו-11 ו-9 חודשים, ודווקא המשרד האמון על העבודה הסוציאלית במדינת ישראל מתנהל בצורה.

מסעוד מנסור: .. קטונתי מלתת ביקורת, אני עוצר כאן, אני לא רוצה להמשיך.

מסעוד מנסור: אבל בקטע הזה פשוט מאוד גורמים לנו כאן במתקן מת"ן, בשירות בתי הסוהר, למציאות מאוד קשה מול הילדים האלה.

מסעוד מנסור: אני מדבר על ניסיונות.

מסעוד מנסור: .. תיכף תראו את הדברים, אנחנו לא מייפייפים שום דבר ולא עוטפים בשום צלופן, האמת כמו שהיא תונח כאן---

ניצן הורוביץ: מה זה ניסיונות?

מסעוד מנסור: אובדניים.

מסעוד מנסור: יש לנו כאן ניסיונות אובדניים.

מסעוד מנסור: יש לי 19 ניסיונות אובדניים מה-1.1 עד היום, בממוצע בין מקרה לשני מקרים לחודש.

מסעוד מנסור: בתקופה האחרונה, בשלושה-ארבעה החודשים האחרונים, כשנסגרו הברזים מכיוון משרדי הממשלה ואין לנו צפי להוציא, רוב ה-19 מקרים האלה קרו בשלושה-ארבעה החודשים האחרונים, לצערי הרב.

מסעוד מנסור: אני מעלה פה אירועים מיוחדים.

מסעוד מנסור: לפעמים יש לנו מתחים וחיכוכים בין קבוצות מוצא סודניים לאריתריאים, אבל זה משהו שהצגתי לנציב, זה משהו שפחות מעניין אתכם.

מסעוד מנסור: אנחנו מתמודדים פה בצורה הכי טובה בקטע של קבוצות ובקטע של מניעת אלימות.

ניצן הורוביץ: כולם מוסלמים, נכון?

מסעוד מנסור: לא, לא.

מסעוד מנסור: טעות נפלה אצלך, רובם נוצרים.

מסעוד מנסור: רובם הגדול של האריתריאים נוצרים.

מסעוד מנסור: הסודנים כולם מוסלמים, יש כמה אריתריאים בודדים מוסלמים, גם חוף השנהב נוצרים.

מסעוד מנסור: אז הרוב הם דווקא נוצרים ולא מוסלמים.

ברכה: יש שירותי דת?

ברכה: יש להם איפה להתפלל או חומר?

מסעוד מנסור: יש לנו את רבנות שירות בתי הסוהר, שיש לה שיתוף פעולה עם כמרים.

מסעוד מנסור: יש לנו כומר שמגיע לכאן כמעט כל חודשיים-שלושה.

מסעוד מנסור: חבל, לא רציתי להביא את התמונות ואת הצבעים של הלידיט, חג ראש השנה שלהם.

מסעוד מנסור: אנחנו יודעים את המסורת שלהם, חוגגים יחד איתם את המסורת שלהם, מלמדים אותם עברית, הרבה דברים טובים.

ניצן הורוביץ: בניסיונות האלה, היו גם שהצליחו?

מסעוד מנסור: לא.

מסעוד מנסור: חיישנות סוהרים, מקצועיות, זריזות, הומניות, מנעו את הכל.

שלמה אנג'ל: מה שקורה זה שגם הסוהרים הם במתח עצום.

שלמה אנג'ל: יש אצלי מספר בקשות של סוהרים שמבקשים לצאת, צריכים אוויר, כי מצד אחד זה לא אסירים, אלה אזרחים, והרגישות שלהם צריכה להיות כל כך גבוהה, והפחד של הסוהרים שמישהו יצליח להתאבד.

שלמה אנג'ל: זה אחד הפחדים הכי גדולים של הסוהרים פה, שמישהו יצליח להתאבד, והרגישות כל כך גבוהה, שכל הזמן נכנסים לחדרים, פותחים את הדלתות, בלילה, ביום, שלא מישהו ישים איזה חבל ועם כבל של חשמל והם...

שלמה אנג'ל: לפעמים זה מעשה קונדס, כדי להדליק את הסוהרים.

שלמה אנג'ל: ..

קריאה: בכלל באופן כללי שירות בתי הסוהר מאוד רגיש לנושא אובדנות וחיי אדם מעל ל---

מסעוד מנסור: זה משהו שנכנס לקוד הגנטי.

קריאה: יש המון השקעה של משאבים בשירות בתי הסוהר למניעת אובדנות ונקווה שנצליח.

קריאה: הסטטיסטיקה של השנה מצדיקה את המשאבים האלה.

ברכה: מה קורה אחרי שהנערים מנסים להתאבד?

מסעוד מנסור: ניסיון אובדני במדינת ישראל מוביל בהכרח להסתכלות פסיכיאטרית, זה מה שאנחנו יודעים.

מסעוד מנסור: יש לנו כאן פסיכיאטרית ילדים ונוער שנמצאת בכלא אופק, שבתדירות של אחת לשבועיים או שלושה שבועות היא רואה את הילדים האלה ומבחינה אם יש צורך בטיפול תרופתי, אם יש צורך בטיפול של שיחות.

מסעוד מנסור: כמובן כל הדברים האלה נעשים.

מסעוד מנסור: כמובן אחרי ניסיון אובדני קשה, ממשי, אנחנו מדברים על ניסיון אובדני ממשי, אני לא מדבר על הקונדסי או על משיכת תשומת לב או על הקריאה לעזרה, שזה גם קיים, אני מדבר על בחור, וזה מאוד קשה, בחור שרוצה למות, בחור צעיר שיש לו חושך בעיניים והוא כן רוצה למות.

מסעוד מנסור: הכלי היחידי זה הכלי הפסיכיאטרי ואנחנו שולחים אותו להסתכלות בטירת הכרמל באגף הסגור של נוער.

מסעוד מנסור: בדרך כלל אחרי שלושה או ארבעה ימים...

מסעוד מנסור: אנחנו קודם כל נותנים לו מתורגמן, אנחנו מסבסדים את המתורגמן, זה עלינו, עובדת סוציאלית זה עלינו, הסעה זה עלינו, נותנים את כל התנאים מסביב כדי לאבחן נכון.

מסעוד מנסור: בלי תקשורת קשה מאוד לאבחן, ובלי לדעת רגשות ומחשבות ותהיות והתלבטויות, קשה מאוד להגיע לאבחנה פסיכו סוציאלית, ולכן אנחנו גם שותפים מלאים בקטע של האבחון הזה.

מסעוד מנסור: אחר כך, אם יש המלצות טיפוליות, לשאלתך, אנחנו כמובן מטפלים עד הסוף, אם זה במעקב, אם זה לשים אותו במקום מפוקח ואם זה השגחה בתדירות גבוהה ואם זה שיחות על בסיס יומיומי של עובדת סוציאלית, שיש לנו כאן שתיים.

מסעוד מנסור: כל הוואריאציות הטיפוליות וההתמודדות במצבי משבר ולחץ, אנחנו מנסים להפעיל כאן ואנחנו מפעילים, לצערי, לאחרונה, יותר מדי.

מסעוד מנסור: יותר מדי בגלל המצב הנפשי והסוציאלי הירוד של חלק גדול מאוד, במיוחד הקבוצה שדיבר עליה המפקד, קבוצת החולים, שרואים שאין להם מוצא, והקבוצה השנייה היא קבוצת הוותיקים שהזמן הולך ונוקף והחושך משתלט לאט לאט על הראייה שלהם.

מסעוד מנסור: אני מאוד מבין אותם, אבל אני תמיד בהיכון ותמיד כאן במתח ובמתח רציני כל הזמן.

מסעוד מנסור: אנחנו מגיעים כאן בשישי, שבת, שתיים לפנות בוקר, שלוש לפנות בוקר, גם אני, גם הצוות שלי, גם העובדת הסוציאלית, גם קצינת החינוך.

מסעוד מנסור: 24 שעות סביב השעון, פשוט ככה.

מסעוד מנסור: אתם תראו תיכף את הילדים ואתם תראו גם את הקשר שנוצר כאן בינינו לבין הילדים, ואתם תבינו הרבה יותר.

מסעוד מנסור: תמונה שווה לפעמים אלף מלים.

ניצן הורוביץ: כמה סגל יש לך פה?

מסעוד מנסור: בגדול הסגל כאן הוא 28 אנשי סגל.

מסעוד מנסור: אני לא מדבר על מורים ומורות, אני לא מדבר על מדריכים ומדריכים, אני מדבר על שירות בתי הסוהר בלבד.

מסעוד מנסור: 28 אנשי סגל, שזה כמעט אחד לאחד, שזה פשוט מצב שאין לו אח ורע בשירות בתי הסוהר ואני לא חושב שגם במקומות אחרים, אולי בפנימיות השונות.

מסעוד מנסור: יש לנו, אמרתי, בעיות התנהגות והסתגלות, הרבה מעשי קונדס, הרבה ונדליזם, אתם תיכף גם תראו, הם מוציאים, יש אקטינג אאוט, מה שנקרא בשפה המקצועית, העובדים הסוציאליים שבינינו מבינים על מה אני מדבר, כל האגרסיה יוצאת או במעשה אובדני או בהשחתות רכוש.

מסעוד מנסור: אנחנו מנסים להתמודד מול התופעה הזאת, לא תמיד בהצלחה רבה ומרובה, אנחנו מחזיקים את המקום כאן בצורה טובה למדי, לטעמי, אבל כל הזמן...

מסעוד מנסור: צבענו איזה 20 פעם, תיקנו 30 פעם, גם אין לנו פה שיטת ענישה שמקובלת בבתי הסוהר.

מסעוד מנסור: אם איזה אסיר היה עושה בעיה, יש הפרדה, יש שיטות מאוד ברורות וידועות בשירות בתי הסוהר.

מסעוד מנסור: כאן התפיסה היא אחרת, התפיסה צריכה להיות יותר בקטע של הגברת מודעות ובשיחות ולקחת את הנער ולהביא אותו למצב של שיתוף פעולה.

מסעוד מנסור: כשיש פער תרבותי גדול ופער של תקשורת, לא תמיד זה מצליח, אבל אנחנו לפחות מצדנו משקיעים מאוד בקטע הזה.

מסעוד מנסור: ניסיונות אובדניים - דיברתי ונתתי את הנתון המדאיג של 19 ניסיונות אובדניים במהלך השנה.

מסעוד מנסור: יש פה עוד נתון שהוא בעייתי ובשירות בתי הסוהר הושקע הרבה מאוד מאמץ בכיוון הזה, ללא הצלחה.

מסעוד מנסור: אז אני מעלה את זה, יש לנו פה חוסר שיתוף פעולה עם עיריית חדרה בכל הנושא של לבנות כאן, להביא מבנים יבילים, להכשיר אותם.

מסעוד מנסור: כשהמקום נבנה כאן ושופץ, רצו להביא לכאן מבנים יבילים שישמשו גם ככיתות לימוד, כמועדון.

מסעוד מנסור: אז אין לנו את המרחבים האלה, אני רוצה להראות לכם מכולה שהיתה כאן אפסנאות של משטרת ישראל ושל רשות ההגירה, שבכוחות פנימיים שלנו כאן, יחד עם בית סוהר השרון, אנשי האחזקה, הצלחנו להפוך אותה לכיתה.

מסעוד מנסור: אבל זה לא משהו שצריך להיות.

מסעוד מנסור: לפי דעתי, צריך להיות פה פתרון בנושא הזה עם עיריית חדרה, זה משהו שבשירות בתי הסוהר, אני מבין, שלא הצליחו לעשות את זה, לצערי בגלל ההתנגדות של העירייה לפתח את המקום כאן.

מסעוד מנסור: אשמח מאוד אם יזוז משהו בכיוון, דרך הכנסת או דרך הוועדה כאן.

מסעוד מנסור: זה הנושא המרכזי שהייתי מאוד רוצה, מאוד מבקש מהוועדה לדון בו בכובד ראש ולנסות לתקוף אותו מכל מיני כיוונים; ממשקי העבודה מול משרדי הממשלה.

מסעוד מנסור: יש מחלוקת פה, יש לי בעיה עם משרד הרווחה.

מסעוד מנסור: לי אין את האפשרות לבוא ולכפות איזה משהו על...

מסעוד מנסור: בסך הכל הם מקבילים לי, לי אין את הכלים המשפטיים, החוקיים, הארגוניים, המוסריים, מה שאתה לא רוצה, אין לי את זה.

מסעוד מנסור: צריך פה לקום מנגנון, או מנגנון במשרד ראש הממשלה או במשרד המשפטים, או משרד הפנים, או משהו בין משרדי, שברגע שיש מחלוקת, כמו כשאני זועק את זעקתי בשירות בתי הסוהר כבר שמונה חודשים, ואני אומר 'חבר'ה, שמשרד הרווחה ייקח את הילדים האלה'.

מסעוד מנסור: הוא התחייב על תקנים, הוא התחייב בפני בג"צ והוא לא ממלא את זה.

מסעוד מנסור: אם הם לא שומעים לבג"צ, ישמעו למפקד זוטר משירות בתי הסוהר?

קריאה: אתה לא זוטר בכלל.

מסעוד מנסור: בקטע הציניות אני אומר את זה עכשיו.

נתן גלעד: שאלה, בעיות של משרד הרווחה, גם במצב שיש צו של בית משפט להכניס ילד למשמורת והילד לא נכנס למשמורת, ישראלי, כיוון שאין להם מקומות.

נתן גלעד: אנחנו מדברים פה על בעיות ייחודיות או על בעיות שמאפיינות את כל האוכלוסייה?

מסעוד מנסור: קטונתי מלתת את ההבחנה הזאת, אתה צריך לשאול את השאלה הזאת את משרד הרווחה, לא אותי.

מסעוד מנסור: אני לא יודע בדיוק---

נתן גלעד: אני אשאל בשמחה, אני רק אומר ש...

נתן גלעד: כי הרבה פעמים יש מצבים של ילד שיש צו של בית משפט להוציא אותו מהמשפחה ואין לאן להכניס.

נתן גלעד: המוסדות של משרד הרווחה מלאים ומשרד הרווחה, שיטת הגיוס שלו לכספים זה להגיד 'אוקי, אנחנו לא מטפלים, חבר'ה.

נתן גלעד: תביאו עוד כסף, נוכל לטפל'.

מסעוד מנסור: אני באמת חושב שהשאלה צריכה להיות מופנית למשרד הרווחה, לא אלינו, אבל אני נותן פה עובדה ומשמעות והשלכות של אי עמידה בנוהל הבין משרדי.

מסעוד מנסור: הם חתמו על הנוהל הבין משרדי.

קריאה: אי העמידה באה לידי ביטוי באי הוצאה של קטינים למשמורת של משרד הרווחה, כלומר לפנימיות של משרד הרווחה?

קריאה: כן, בין היתר.

מסעוד מנסור: אני רוצה לציין שני דברים ואני רוצה שתבינו איך הדברים הולכים.

מסעוד מנסור: יכול להיות שהמפקד שלי אפילו לא יודע על זה, אבל משה יודע ושירות בתי הסוהר כולו יודע.

מסעוד מנסור: היתה פה מחלוקת בין משרד הרווחה לבין שירות בתי הסוהר מי מלווה את העובדת הסוציאלית לביקור בית.

מסעוד מנסור: מי מצמץ ראשון, אתה חושב?

מסעוד מנסור: שירות בתי הסוהר.

מסעוד מנסור: מי העמיד את הטרנזיט ואת הרכב?

מסעוד מנסור: שירות בתי הסוהר.

מסעוד מנסור: מי העמיד את הסוהר שאמור להגן?

מסעוד מנסור: שירות בתי הסוהר.

מסעוד מנסור: בדיקות להוציא ויזות לילדים לפני שלוקחים אותם למשרד הרווחה, מי מצמץ ראשון?

מסעוד מנסור: מוטי, דבר.

מוטי: אני מנפיק את הוויזות.

מוטי: מי מוביל?

מוטי: זה לא...

מסעוד מנסור: לא, מי מנפיק את הוויזות, אתה הנפקת, אבל טלפון קטן לדודו וייצמן ודודו וייצמן יגיד לך.

מוטי: אני עושה שזה יילך מהר.

מסעוד מנסור: אנחנו, בגלל שאנחנו רואים את המצוקות ואנחנו אלה שנמצאים בחזית, שכנענו כאן את שירות בתי הסוהר לעשות משהו שהוא לא אמור לעשות אותו, חד וחלק.

מסעוד מנסור: רק אם היו לנו עוד פנימיות ככה נטושות בכל מיני מקומות במחוז דרום וזה, אולי היינו גם שולחים לשם.

משה: כל מה שכרגע מסעוד ציין, שזה בא על חשבון דברים אחרים, תגבור של מתקן.

משה: ניקח דוגמה הכי פשוטה, ליווי של עובדת סוציאלית למקומות, והמקומות האלה לא כל כך סימפטיים, מישהו צריך ללוות את העובדת סוציאלית, להיות שם על ידה, שלא יתקיפו אותה, גם זה קורה.

ברכה: זה קצת מפחיד שאלה הבתים שהילדים נכנסים אליהם, בתים שעובדת סוציאלית לא יכולה להיכנס אליהם.

מסעוד מנסור: נכון, את צודקת.

משה: אז מה אנחנו עושים?

משה: מלווים את העובדת הסוציאלית, זה עניין של ביטחון וזה בא על חשבון---

מסעוד מנסור: אני רוצה להכניס אתכם לזה.

משה: אני לא מדבר על הכסף של מדינת ישראל, אני מדבר שזה בא על חשבון אגף אחר, סוהר אחר, משפחה או משהו כזה.

מסעוד מנסור: נפל לי פה ילד ואני צריך לפנות אותו ברכב לבית חולים הלל יפה, אני צריך לשגע את שלמה, 'תשלח לי רכב כמו שלך, כדי לשלוח אותו', אם הוא נמצא במשימה אחרת.

מסעוד מנסור: אלה באמת דברים שבאים בהחלט...

מסעוד מנסור: כולנו סובלים מבעיית משאבים, לא רק משרד הרווחה, אדוני דר' נתן, כל המינהל הציבורי במדינת ישראל סובל מבעיית משאבים, לא רק משרד הרווחה.

מסעוד מנסור: לבוא ולהצדיק אנשים שבאו להתמודד---

גלעד נתן: אני לא מצדיק.

גלעד נתן: אני אגיד לך מאוד פשוט, כשאתה מסתכל על איך משרדים מתנהגים, אז אתה רואה שמשרד הבריאות שסובל ממחסור, מטפל, ומשרד החינוך סובל ממחסור ומטפל, ומשרד הרווחה סובל ממחסור ולא מטפל.

מסעוד מנסור: ושירות בתי הסוהר, המשרד לביטחון פנים, סובל ממחסור ומטפל מצוין וצריך להגיד את זה.

קריאה: אבל יש לנו בעיות בשירות בתי הסוהר לטפל בנערים.

מסעוד מנסור: נכון.

מסעוד מנסור: בהחלט.

מסעוד מנסור: חשוב לי רק להעלות פה כמה דברים בנושא של אלימות.

מסעוד מנסור: זו באמת המשמעות הנוספת, זה הדבר הייחודי שהמתקן הזה מנסה להתמודד איתו ומנסה, עם הרבה מאוד מגבלות ועם פער תרבותי ועם פער בשפה.

מסעוד מנסור: אנחנו מנסים לעשות כאן פנימייה בתוך המתקן הזה, מתקן שב"סי, לא כל כך מזכיר באמת את שירות בתי הסוהר הקלאסי, אבל אין ספק שמדובר כאן במתקן כליאה.

מסעוד מנסור: אני לא בא כדי להתייפייף או לחפות על שום דבר, מנסים ליצוק תוכן בהחלט ראוי, תוכן שבאמת מספק אותנו כאנשי מקצוע, כאנשים חושבים.

מסעוד מנסור: שירות בתי הסוהר הטיל את המשימה עלינו, נציב שירות בתי הסוהר אמר 'תעשו פה דברים טובים לילדים האלה, ברגישות ובהומניות', ובאמת רציתי קצת לשתף אתכם בקטעים החשובים והטובים האלה שקורים כאן.

מסעוד מנסור: אתם תיכף יכולים להסתובב ולדבר, רוב הילדים כבר דוברי עברית.

ניצן הורוביץ: באמת?

מסעוד מנסור: בוודאי.

מסעוד מנסור: רוב הילדים כאן דוברי עברית.

מסעוד מנסור: זה מדד כדי להגיד שמה שנעשה כאן נעשה טוב ונעשה במסירות, כנגד כל האילוצים הקיימים שמנינו את חלקם לפחות.

מסעוד מנסור: יש לנו כאן יום לימודים ארוך, אין במשרד אף מפקד אגף ואף מפקד מתקן, אין מערכת דו שבועית של שיעורים.

מסעוד מנסור: אין, לא תמצאו את זה, אפילו לא במרכזי החינוך בשירות בתי הסוהר.

ניצן הורוביץ: אולי נשלח את הילדים שלנו אליכם.

ניצן הורוביץ: כל הדברים האלה בבית ספר רגיל לא מלמדים.

שלמה אנג'ל: מסעוד, אל תעודד לבוא אלינו.

מסעוד מנסור: שלמה, אתה אמרת לי משהו כשהגעת לעבודה, אתה רוצה מצוינות, נכון?

מסעוד מנסור: אתה רוצה שמה שאנחנו עושים, נעשה אותו על הצד הכי טוב ואנחנו מנסים לעשות את מה שהטילו עלינו, זו לא באמת משימה שהלכנו וחיפשנו אותה, זו משימה שהוטלה עלינו, זה באמת בסיס הדברים, ואני חושב שעם כל הקשיים ועם כל הבלגן ועם כל חוסר שיתוף הפעולה של המשרדים האחרים, אנחנו מנסים לעשות את זה ועושים את זה לטעמי בהצלחה די מרובה.

ברכה: יש קנה מידה להצלחה במת"ן?

ברכה: אמנם זה קצת זמן...

מסעוד מנסור: את השקף האחרון אני רוצה לתת לך כמענה, ברשותך.

ברכה: לומדים חשבון או מדעים?

מסעוד מנסור: אנחנו מלמדים אותם כאן בעיקר עברית ברמת אולפן, יש כאן אמנות, ספורט, מחשבים וכישורי חיים.

מסעוד מנסור: אלה הדברים שאנחנו מלמדים אותם.

מסעוד מנסור: שתביני, אל תנסי להקביל לשום מוסד או לשום כיתה אצלנו, כישראלים, אל תנסי להשוות כי זה לא נכון, אלה פשוט נערים בני 14 עד 18 עם פער תרבותי עצום, פער תקשורתי עצום ואמורים להיות פה שלושה חודשים, גברתי.

שלמה אנג'ל: צריך ללמד אותם להתקלח, להיכנס לשירותים.

מסעוד מנסור: אני ואת עובדים סוציאליים, יש פה לפחות עוד עובד סוציאלי אחד, אני הולך על המאסלו הרחב ביותר, על הבסיס של מאסלו, להתקלח, היגיינה---

ברכה: לשלושה חודשים זה משהו אחד, אבל לשנה?

מסעוד מנסור: היגיינה אישית וסביבתית.

מסעוד מנסור: אני אומר לך, אלה הדברים, מימוש עצמי הם יביאו תוך כדי במדינה.

מסעוד מנסור: קודם כל לתקשר איתם, לתת להם פה מקום טוב וראוי, כל התנאים הבסיסיים הראויים ואתם תיכף תראו ותחוו דעה.

מסעוד מנסור: קטע של אוכל, קטע של מים חמים, קטע של היגיינה, ללמד אותם איך להתקלח, ללמד אותם איך להסתרק, כל הדברים האלה, זה הבסיס.

מסעוד מנסור: אני אומר לך, יש גם מאפיינים תרבותיים, שאם אני אגיד לך עכשיו אחד או שניים, את תהיי בהלם.

מסעוד מנסור: את תגידי, איך אפשר?

ברכה: אני עובדת עם אריתריאים וסודנים, זאת העבודה שלי, אני מכירה.

ברכה: אבל אני גם יודעת שלרוב הם רוצים לקבל השכלה ובמיוחד נערים שמגיעים לפה ויש חוק חינוך חובה.

מסעוד מנסור: ברכה, אני רוצה להגיד לך משהו.

מסעוד מנסור: כל מי שנמצא כאן, ב-99% לא רוצה להיות כאן, חד וחלק.

מסעוד מנסור: אם לא אמרתי את זה, אני עכשיו מדגיש את זה.

ניצן הורוביץ: זה ברור.

מסעוד מנסור: חד וחלק, אף אחד לא נמצא כאן מרצונו החופשי.

ברכה: זה מתקן כליאה.

מסעוד מנסור: גם בפנימיות זה מאוד קשה להם, גם בפנימיות של משרד החינוך וגם בפנימיות של משרד הרווחה.

מסעוד מנסור: אולי אצלנו אחוז הרצון קצת משופר, אבל אני חייב לציין, כל מי שנכנס מהגבול המצרי לתוך מדינת ישראל, הם באים... אני מדבר איתך אחרי מאות, 179 שאני מעורב בהם גם ברמה האישית, הם באים לעבוד.

מסעוד מנסור: מספרים סיפורים מסמרי שיער על המצוקות ועל מה שהם השאירו מאחור.

מסעוד מנסור: ככל שאני נזכר בבן שלי או באחיין שלי, בן 13 או 14, ואני מקביל, זה רק צמרמורת, אבל זו המציאות, הם באים לכאן כדי לעבוד.

מסעוד מנסור: המדינה החליטה אחת, שתיים, שלוש, ארבע, אני מנסה ליישם על הצד הכי טוב את מה שהמדינה אמרה לי.

ניצן הורוביץ: ברכה, לא נוכל עכשיו דיון.

ניצן הורוביץ: אני רוצה גם לראות.

מסעוד מנסור: עוד כמה שקפים ונצא.

מסעוד מנסור: יש לנו שישה מורים, יום חינוך ארוך, משמונה עד ארבע.

מסעוד מנסור: כמעט כל ילד מקבל 20 שעות שבועיות, יש לנו כיתות קבועות.

מסעוד מנסור: גם במהלך יולי ואוגוסט, כי במשרד הרווחה ובמשרד החינוך אין להם, כאן יש, זה חריג במדינת ישראל.

מסעוד מנסור: אין חופש גדול, חריג, זה 24 שעות.

גלעד נתן: נראה לי שגם אין עכשיו את הפגרה בין ראש השנה לסוכות.

מסעוד מנסור: אלה נתונים ששייכים לתקופה קצת קדומה, אבל בכל זאת כבר הראיתי לכם את הנתון במצגת הקודמת שלי.

מסעוד מנסור: נתנו פעילות אתגרית, יש קורס די.

מסעוד מנסור: ג'יי.

מסעוד מנסור: פעמיים הוא היה פה ולימדו ויודעים.

מסעוד מנסור: שתביני, העובדים הסוציאליים קודם כל מזהים צורך, אחר כך מנסים לתת מענה.

מסעוד מנסור: אולי שונה מכל פרופסיה אחרת בעולם והצורך שלהם כאן הרבה במוזיקה, מחשבים, יש פה פייסבוקים, הם מתכתבים, יש להם חברים.

מסעוד מנסור: בקטע הזה אנחנו נותנים להם, בקטע הזה אנחנו מפקחים עליהם, חבל על הזמן.

מסעוד מנסור: תן להם מוזיקה, תן להם קומפיוטר, הם אומרים קומפיוטר.

מסעוד מנסור: אם הם נאלצים להיות כאן, לפחות שיקבלו דברים שהם אוהבים, וזה בדיוק בעקבות הצרכים שעלו מהם.

מסעוד מנסור: יש לנו הרבה מפגשים של פרויקטים של חינוך קהילתי, בתי ספר בגבעת אולגה, בית הספר הדמוקרטי גבעול וגם גוונים מגיעים לכאן והגיעו לכאן ויגיעו לכאן, הם עושים הרבה מפגשים של נוער.

מסעוד מנסור: נוער עם נוער יכולים להתחבר, באים, מפעילים אותם, הם מתנדבים מולם, יוצרים קשר, באמת חבל על הזמן.

מסעוד מנסור: יש לנו גם מערך של מתנדבים.

מסעוד מנסור: פעם הגענו למצב שזה היה שלושה ערבים בערב, אחרי ארבע או שש, מגיעים מתנדבים.

מסעוד מנסור: בחודשי הקיץ זה ירד, אני מאמין שאחרי החגים, משהו באמצע אוקטובר, נתחיל לשחזר שוב את הקטע של המתנדבים.

מסעוד מנסור: חשוב לנו שמתנדבים יבואו לכאן וגם ייתנו את החלק שלהם.

מסעוד מנסור: יש לנו מתקני כושר חיצוניים פה.

מסעוד מנסור: אני אמרתי, כשבאו וחתמתי על ה-36,000 שקל לשישה מתקנים, חבר'ה, תסלחו לי שפה זה קטע קצת לוקל פטריוטי, אמרתי, אוכלוסיית עוספיה ודליה שאני בא ממנה, מונה 30,000, אין מתקן כושר אחד, אין.

מסעוד מנסור: פה יש שישה.

מסעוד מנסור: אמרתי ואני לא חוזר בי.

ניצן הורוביץ: יש לך מועדון כושר פרטי בעוספיה, לא מעט.

מסעוד מנסור: פרטי, יש.

מסעוד מנסור: זה כן.

מסעוד מנסור: לא ניכנס לזה.

מסעוד מנסור: יש לנו כאן קבוצות, קצינת חינוך ועו"ס.

מסעוד מנסור: אני רוצה לספר לכם על שלוש קבוצות כאלה, יש לנו קבוצה של חינוך מיני.

מסעוד מנסור: אתם לא מבינים כמה שזה...

מסעוד מנסור: כל פעם שהיתה נכנסת מתנדבת או ילדה או זה, זה היה משהו שעורר אצלם הרבה מאוד אגרסיות והרבה מאוד שריקות וכל מיני דברים כאלה.

מסעוד מנסור: אנחנו מבינים את זה, אנחנו יודעים מה זה גיל התבגרות, אז הצורך צץ, המענה הוא קבוצה של חינוך מיני וזה בהחלט בחיתוליו, שלושה או ארבעה מפגשים, אבל זה כבר נותן את אותותיו.

מסעוד מנסור: לגזבר שלנו כאן יש תואר בסטטיסטיקה ובכלכלה, אז גם הוא נכנס ועושה להם קצת שיעורים בקטע של ניהול משק בית, או קצת לדעת איך להשתמש בכסף, כי הם מקבלים כאן כסף.

מסעוד מנסור: דרך אגב, שכחתי להגיד את זה.

מסעוד מנסור: מגיעה הקנטינה מהמשטרה של חדרה, שירות בתי הסוהר נותן לכל ילד כאן 100 שקל, זה מה שנקרא קנטינת נצרך, שזה משהו כללי, זו החלטה מהיום הראשון ממש, ו-50 שקל זה הצלב האדום, יחד 150 שקל.

מסעוד מנסור: ב-1.9 הצלחנו, למרות כל הקשיים הביורוקרטים והמשפטיים לקבל אישור ממערך התעסוקה להעסיק כאן שמונה ילדים באחזקה, זה לא היה לפני כן, ובאמת זו היתה התגייסות מדהימה בתוך שירות בתי הסוהר והצלחנו לרכך את הסיפור הזה.

מסעוד מנסור: יש לנו כאן קבוצה של שמונה נערים שנמצאים כאן והם עובדים ומנקים ומקבלים גם כסף תמורה, זה משהו בהחלט לא מובן מאליו.

שלמה אנג'ל: כן, זה גם לעודד אותם לפחות ונדליזם.

שלמה אנג'ל: כשהוא מנקה, הוא לא נותן לאחרים ל---

מסעוד מנסור: במבט לעתיד, אני חוזר אלייך, בת שבע.

מסעוד מנסור: יש לנו פה חשיבה עתידית, אנחנו רואים ששלושה חודשים באמת זה לא הממוצע של הילדים שנשארים פה, הממוצע הוא הרבה יותר בכיוון של שישה-שבעה חודשים, פלוס מינוס.

מסעוד מנסור: אין לנו הרבה מחזורים כאלה, אבל מהשנה וחודש האחרונים שאנחנו קיימים כאן, התחלנו להתקבע סביב השבעה-שמונה חודשים, שזה הממוצע כאן, שזה גרוע מאוד, אבל זה המצב, אז אנחנו רוצים לבדוק אם אנחנו יכולים להכניס כאן תכנית של שמונה שנות לימוד.

מסעוד מנסור: ואז מי ששאל על חשבון או על כל מיני דברים אחרים, אם זה המצב, אנחנו סתגלנים בשירות בתי הסוהר.

מסעוד מנסור: אם המצב הוא כזה, אנחנו ננסה.

מסעוד מנסור: זה צורך ואנחנו ננסה איכשהו לתת את המענה.

ניצן הורוביץ: רוב אלה שבאים, הם בכלל יודעים קרוא וכתוב?

ניצן הורוביץ: הנערים האלה למדו שם משהו, הם היו במסגרת לימודית שם?

מסעוד מנסור: אני חייב להגיד לך שאני מוקסם מיכולת הלמידה שלהם.

ניצן הורוביץ: יכולת כן, אבל הם למדו?

ניצן הורוביץ: הם היו בבית ספר?

מסעוד מנסור: חלקם הגדול כן.

מסעוד מנסור: אבל יש חלק שאתה צודק, ממש טבולה ראסה, אבל אין ספק, זה לא כולם וזה לא רובם.

מסעוד מנסור: 20% אולי, לא בדקתי את זה, אני סתם זורק השערה שלי, שלא היו בבית ספר והם יותר בורים, אבל ל-80% יש קצת ידע בסיסי.

מסעוד מנסור: מיומנויות נוספות; דיברנו על די.

מסעוד מנסור: ג'יי או דברים אחרים, להכניס כאן.

מסעוד מנסור: יש פה את כל הדברים, אתם יכולים לקרוא ולהתרשם.

מסעוד מנסור: זה המצב פחות או יותר.

קריאה: יש נערים שמתקיימים נגדם הליכים פליליים בבתי משפט לנוער במדינה, בעקבות תיקים פליליים שנפתחו?

קריאה: זה קיים?

מסעוד מנסור: מי שנמצא כאן, אין לו תיקים פליליים.

מסעוד מנסור: זו למשל שאלה.

מסעוד מנסור: דילמה שאני, כמנהל המקום כאן, שואל את עצמי.

מסעוד מנסור: פה מישהו עשה עברה פלילית, אם וכאשר, אני חייב מתוך חובת דיווח ואני גם פקיד סעד לחוק הנוער בעברי, כך שזה מתלבש מכל הכיוונים.

מסעוד מנסור: אם עשה עברה פלילית, נצטרך לתת לרשויות לאכיפת החוק השונות לטפל בזה.

מסעוד מנסור: אנחנו בסך הכל עוד מוסד של אכיפת חוק במדינת ישראל.

מסעוד מנסור: זו ההצגה.

ניצן הורוביץ: זה היה מאיר עיניים, למרות שגם אמרת דברים קשים, אבל רואים, אני חושב שכולם פה התרשמו שזה בא מהלב ושטוב שאתה פה.

שלמה אנג'ל: הבחירה היתה בפינצטה של מפקד המחוז הקודם, חיפשנו בן אדם שמתאים אלינו, לאוכלוסייה שכאן ושלפנו אותו מתעסוקה והבאנו אותו לפה.

קריאה: הוועדה תוכל לקבל את המצגות שהצגת?

מסעוד מנסור: אם אין מניעה מבחינת שירות בתי הסוהר, המפקד שלי פה.

שלמה אנג'ל: אין מניעה.

שלמה אנג'ל: אתם תקבלו.

מסעוד מנסור: אין שום בעיה, תקבלו את זה.

ניצן הורוביץ: אז אחריך.

מסעוד מנסור: זה המקום.

מסעוד מנסור: יש לנו כאן שני בניינים.

מסעוד מנסור: כל בניין מכיל 30, בכל בניין יש גם את הקטע של כיתות לימוד, יש שלוש דירות, החללים כאן נקראים דירות, לא אגפים ולא תאים ולא כל מיני דברים כאלה.

מסעוד מנסור: תיכף תיכנסו ותראו.

מסעוד מנסור: אני אומר לכם, יש לנו פה בעיה לא פשוטה של ונדליזם, קטע של קשקוש, משהו שלא הצלחנו כל כך לטפל בו.

מסעוד מנסור: זה המצב.

ניצן הורוביץ: מה את עושה איתם?

קריאה-מורה: אנחנו פותחים להם אי מייל ופייסבוק וחלק משחקים, חלק מוצאים שירים בטיגרית, חלק שמים דיסקים.

קריאה-מורה: מלמדים אותם את כל הדברים האלה, בעיקרון הם לא יודעים.

ניצן הורוביץ: הוא על פייסבוק עכשיו?

קריאה-מורה: כן, פייסבוק.

קריאה-מורה: הוא על שירים בטיגרית, הוא משחק קלפים שלימדתי אותו.

קריאה-מורה: הם לומדים כאן עברית.

ניצן הורוביץ: אתה מדבר עברית?

קריאה-מורה: הוא לא כל כך.

קריאה-מורה: אני יודעת קצת טיגרית.

ניצן הורוביץ: מאיפה?

קריאה-מורה: גם מפה וגם מטיול שטיילתי באתיופיה.

קריאה-מורה: וגם לימדתי במסילה לפני הרבה שנים, אם אתה מכיר את מסילה.

מסעוד מנסור: זו הדירה.

מסעוד מנסור: אני מוכרח להגיד לך שבמקום הכיסאות האלה היו כאן כורסאות, ספות שאנחנו רוצים להעיף אותן, שברו את כל הספות האלה.

מסעוד מנסור: יש קצת חוסר הערכה לפעמים, זה נובע מכל מיני דברים פסיכו סוציאליים, אני לא נכנס לזה אבל אני מבין את זה, זו העובדה.

מסעוד מנסור: בכל דירה יש כאן הול, בהול יש טלוויזיה עם יס, יש מקרר, יש קולר עם מים קרים, מזגן, יש פה שני חדרים, חדר שמאלי זה שישה, זה מבחינת המרווח מרווח מצוין, בחדר פה ארבעה, גם מרווח מצוין, שירותים ומקלחות לכל עשרה.

מסעוד מנסור: כאן עשרה.

מסעוד מנסור: יש לנו שישה כאלה, שש כפול עשר זה 60.

מסעוד מנסור: התנאים טובים, יש פה קושי בקטע של אחזקה, כי יש פה ונדליזם, כמו שאמרתי, וביטויים כאלה ואחרים של התנגדויות.

מסעוד מנסור: אני מוכרח לציין שרוב רובם משתפי פעולה בקטע הזה, מעריכים לפחות את הקטע האנושי ויכולים גם לבוא ולשים את הראש על הכתף ולבכות.

מסעוד מנסור: ופה, הכתף הזאת, הרבה דמעות ירדו עליה.

מסעוד מנסור: אני אומר את זה ממש לא בקטע של להגזים או משהו.

מסעוד מנסור: אין ספק שבמפגש האנושי פרופר, זה מפגש מאוד מרגש, מאוד מרגש ומאוד לפעמים גם מוציא את הדברים הקשים ביותר, אין לי ספק, ואני חושב שאני מדבר לא רק בשמי כמפקד מתקן וכעובד סוציאלי, אני מדבר בשם כל סוהר וסוהר.

מסעוד מנסור: תמיד תמצא פה סוהרים שיכולים להגיד לך וואלה, חזרתי היום אחרי שיפט והלב שלי מתפוצץ.

מסעוד מנסור: שוב, אנחנו בני אדם, גם לנו יש את הכעסים שלנו וגם לנו יש את הקטעים של לא בדיוק רוצים להכיל כרגע, והדינמיקה הזאת מתרחשת כל הזמן, בין האמפתיה לבין הכעס.

מסעוד מנסור: כל הזמן

ניצן הורוביץ: יש תורן בכל דירה כזאת?

מסעוד מנסור: שלהם?

מסעוד מנסור: בוודאי.

מסעוד מנסור: יש להם חלוקה.

מסעוד מנסור: אתה יכול לשאול, חופשי.

מסעוד מנסור: הוא מהחדשים, אבל הוא הבין את השאלה.

מסעוד מנסור: עוואט, בוא, אתה מדבר עברית?

מסעוד מנסור: קצת?

ניצן הורוביץ: כמה זמן אתה פה?

עוואט: שבעה חודשים.

ניצן הורוביץ: ואתה גר בדירה הזאת?

עוואט: כן.

ניצן הורוביץ: איפה החדר שלך?

ניצן הורוביץ: זה?

עוואט: כן.

מסעוד מנסור: אתה רואה?

מסעוד מנסור: הוא מבין.

ניצן הורוביץ: בן כמה אתה בישראל?

עוואט: ---

ניצן הורוביץ: 17.

מסעוד מנסור: לאיפה אתה צריך ללכת מפה?

עוואט: לכפר יוסף.

מסעוד מנסור: הוא לפנימיית רווחה.

מסעוד מנסור: מתי אתה הולך?

עוואט: ---

מסעוד מנסור: לא יודע.

מסעוד מנסור: מתי אמרנו לך שאתה הולך?

עוואט: חודש תשע.

מסעוד מנסור: בסדר גמור.

מסעוד מנסור: בעזרת ה' בחודש תשע אתם תצאו.

מסעוד מנסור: בעזרת ה'.

מסעוד מנסור: אולי הוועדה הנכבדת כאן.

מסעוד מנסור: .. נלך לראות את הבניין השני וניכנס לפעילות של חינוך.

מסעוד מנסור: אחר כך ננסה לעקוב אחריו, הוא קיבל הכשרה לפני הכניסה שלו לעבודה.

מסעוד מנסור: שירות בתי הסוהר הביא מרצים אקדמאים ועשה לנו במדרשת רופין שבוע מרוכז, הסביר לנו על האמנה הבינלאומית, אמנת ז'נבה והאו"ם וחוק הנוער (טיפול והשגחה), 1961, עם זכויות הילד, בפן המשפטי, הפסיכולוגי, הסוציאלי, גם רקע על המדינות, מה קורה באריתריאה, למה יש בעיה באריתריאה ובסודן.

מסעוד מנסור: הבאנו פליט שבא והסביר את המסע שעשה משם.

מסעוד מנסור: כלומר הכנסנו לסגל כאן, לסוהרים שנמצאים, דברים מסוימים ורק אחרי זה התחלנו לעבוד.

מסעוד מנסור: תוך כדי, השנה הזאת, קיבלנו סדנאות שטח מיוחדות למת"ן.

מסעוד מנסור: סדנאות כאלה של לצאת בחוץ, לגבש את הצוות כאן, שוב לדבר על קטע של שיתוף פעולה.

מסעוד מנסור: זה קיים בכל שירות בתי הסוהר, אבל פה בצורה הרבה יותר מסיבית, של תלות הדדית, של סבלנות, סובלנות, רגישות.

מסעוד מנסור: היה לי חשוב רק להגיד את הדברים האלה.

ניצן הורוביץ: מאה אחוז.

מסעוד מנסור: כאן אותו דבר פחות או יותר.

מסעוד מנסור: דרך אגב, לכל ילד יש כאן ארון, מיטה.

מסעוד מנסור: כמובן לא צריך לרדת לפרטים הבסיסיים.

ניצן הורוביץ: אנחנו מהכנסת.

ניצן הורוביץ: מה אתם לומדים פה?

מסעוד מנסור: אנחנו מפריעים לו, הוא כותב.

קריאה-מורה: ככה, רוב הדירה היא חדשה, יש פה עוד נערים שהם בלי...

קריאה-מורה: אוברט קצת יותר ותיק.

ניצן הורוביץ: אתה מדבר עברית?

ניצן הורוביץ: מה אתם לומדים?

ניצן הורוביץ: מה את מלמדת אותם?

קריאה-מורה: אנחנו לומדים הקניית שפה.

ניצן הורוביץ: איזה שפה?

קריאה-המורה: השפה העברית.

קריאה-המורה: אנחנו משלבים גם קצת טבע, קצת עונות השנה, קצת דברים אחרים.

קריאה-המורה: בעיקרון העניין הוא של הקניית השפה העברית מתוך כוונה שחלק ישתמש---

ניצן הורוביץ: ואת מדברת איתם עברית או בשפה שלהם?

קריאה-מורה: קצת לפעמים אני לומדת מהם טיגרית, ואנחנו מדברים פה קצת בערבית, קצת באנגלית.

מסעוד מנסור: כל הצוות כאן למד 12 שעות טיגרית, כולל אותי.

ניצן הורוביץ: אפשר לראות?

מסעוד מנסור: אנחנו יכולים לדבר קצת כמה משפטים בטיגרית.

קריאה-המורה: חלק מהם כותבים במחברת פונטית וחלק אנחנו---

ניצן הורוביץ: הם היו שם בבית ספר, הם יודעים קרוא וכתוב?

קריאה-המורה: אלה למשל חבר'ה שהרמה שלהם באנגלית היא הרבה יותר---

מסעוד מנסור: סליחה, את מפריעה לו, הוא פשוט דבק במשימה.

מסעוד מנסור: הוא רוצה להשלים את ה...

קריאה-המורה: יש נערים שלמדו שנתיים בבית ספר באריתריאה.

קריאה-המורה: יש גם חבר'ה שהגיעו אנאלפביתים מגאנה ומחוף השנהב.

קריאה-המורה: יש נערים שממש רכשו שלוש שפות ביחד---

מסעוד מנסור: גם צרפתית, גם עברית וגם טיגרית.

קריאה-מורה: יש פה נערים שסיימו 11 כיתות וכמעט סיימו 12, לדעתי.

קריאה-מורה: אוברט, (מדברת בשילוב שפות).

אוברט: ---

קריאה-המורה: אוקי.

קריאה-המורה: זה הספר שלנו.

קריאה-המורה: אז יש נערים שהרמה שלהם---

ניצן הורוביץ: ואת פה כל יום?

ניצן הורוביץ: את מלמדת אותם קבוע?

קריאה-המורה: אני נמצאת כל יום.

קריאה-המורה: זאת כיתה חדשה.

קריאה-המורה: מתי הגעתם לישראל?

קריאה-המורה: כמה זמן אתה בישראל?

קריאה-המורה: חודש אחד.

קריאה-המורה: אלה נערים, בדירה הספציפית הזאת, שנמצאים חודש בישראל, הם אצלנו כשבועיים.

ניצן הורוביץ: כמה שעות ביום הם לומדים?

קריאה-המורה: הקניית שפה לכל דירה יש שעתיים ביום.

קריאה-המורה: יש לנו כאן שש דירות, יש את השיעורים.

קריאה-המורה: הסתובבתם קצת, ראיתם?

קריאה-המורה: יש שיעור מחשבים, יש---

מסעוד מנסור: את מחוברת הרבה יותר טוב ממני בקטע הזה.

קריאה-המורה: אני אתחיל קצת אחורה.

קריאה-המורה: אנחנו כפופים לחברה למתנ"סים, אלה שעות הלמידה שאנחנו מקבלים, מקבלים הקצאה של שעות מורה לפי מספר התלמידים שנמצאים במתקן.

קריאה-המורה: שלא כמו במתקנים אחרים יש לנו את העניין של ספורט ואמנות ומחשבים, שזה קיבלנו בתור אקסטרה.

קריאה-המורה: מחשבים יש שעתיים.

קריאה-המורה: איך היה קומפיוטר אתמול?

קריאה-המורה: כן.

קריאה-המורה: רואים שירים.

קריאה-המורה: סתם לדוגמה.

קריאה-המורה: זה משהו שמאוד מחבר, הם רואים שירים ביוטיוב, הם מתכתבים בפייסבוק.

קריאה-המורה: Where are your friends?

קריאה-המורה: כל העולם.

קריאה-המורה: יש לנו את זה ככה.

ניצן הורוביץ: אחד כזה, איך הלך לבד מאריתריאה?

מסעוד מנסור: יש את המסלול הקלאסי ויש מסלול לא קלאסי.

מסעוד מנסור: המסלול הקלאסי של הדמיון הפורה שלנו, של ללכת ברגל וכל זה, כמעט ולא קיים.

מסעוד מנסור: אולי בודדים.

מסעוד מנסור: חלק מהם מגיעים בטיסה לקהיר ומקהיר ברכב שכור מגיעים עד לסיני ובסיני, אם מתמזל מזלם ולא תופסים אותם הרשידה שם, הם תוך יומיים כבר בישראל.

מסעוד מנסור: זה לא מסע מפרך כמו שהיה פעם.

מסעוד מנסור: אתה יודע, הכל מתקדם, הטכנולוגיה היום מתקדמת.

מסעוד מנסור: אלה, יש להם כבר כמה מחזורים, הרבה מאוד מחזורים לפניהם שגם אומרים להם.

מסעוד מנסור: אתה יודע, זה כבר שיווק.

מסעוד מנסור: יש פה אבא?

מסעוד מנסור: You have family here?

מסעוד מנסור: Yes.

מסעוד מנסור: Who is here in Israel?

תשובה: No family.

מסעוד מנסור: No family here at all.

מסעוד מנסור: זה יוצא דופן, כי בדרך כלל לכולם יש כאן אחים, בני דודים, דודים.

ברכה: What happened to your family?

ברכה: Where are they?

ברכה: They in Aritrea?

ברכה: You have mother and father?

ברכה: Yes?

ניצן הורוביץ: אח שלו הגיע קודם ואז אמר לו לבוא?

ניצן הורוביץ: ואז הוא בא?

ניצן הורוביץ: ואיך פיזית הוא הגיע?

מסעוד מנסור: (ערבית - שואל ומתרגם התשובה).

מסעוד מנסור: הוא אומר שעד קהיר הגיע באוטו, מסודן, כלומר עבר מאריתריאה לסודן, מסודן לקחו אוטו, עברו את הגבול עד לקהיר ומקהיר, הוא אומר, הגיע דרך---

ניצן הורוביץ: הוא היה עם קבוצה?

מסעוד מנסור: (שואל בערבית ומתרגם), הלכו בקבוצה של 48 אנשים.

מסעוד מנסור: כחודש עד שארגנו הקבוצה.

ניצן הורוביץ: מאיפה הוא יודע ערבית?

קריאה-המורה: הוא גר באזור שדיברו בו בערבית.

מסעוד מנסור: אם חבל הארץ שהוא הגיע ממנה קרוב לסודן, אז הם דוברים ערבית.

מסעוד מנסור: אם זה קרוב לאתיופיה, הם דוברים אמהרית, ולכן יש אתיופים שדוברים קצת.

מסעוד מנסור: .. ועכשיו יש להם ברייק.

קריאה-המורה: יש לנו הפסקה.

קריאה-המורה: תודה רבה לכם.

מסעוד מנסור: הפסקה והם צריכים לאכול עוד מעט.

מסעוד מנסור: דרך אגב, הוצאנו דרישה לשפץ את המקום הזה.

מסעוד מנסור: ייצור פה הרבה יותר נעים.

ניצן הורוביץ: מתי?

מסעוד מנסור: אוטוטו, אני מאמין אחרי החגים, נייפה אותו, נעשה אותו הרבה יותר נעים.

מסעוד מנסור: זה אמצעי ענישה למי שנמצא פה.

מסעוד מנסור: אין איפה.

מסעוד מנסור: הכל ביחד לדבר, להכניס למשרד שלי, להכניס למשרד של העובדת סוציאלית, לבוא לפה, לשבת, הכל סביב שכנועים, דיבורים, שיקופים, ניסיון להביא אותם לקחת קצת יותר אחריות.

קריאה: והם אומרים את הצרכים שלהם בלי שום חסימה.

מסעוד מנסור: כן, בהחלט, בקטע של מיניות, בהחלט אין ספק.

ניצן הורוביץ: זו בעצם חצר משותפת?

מסעוד מנסור: בתשע בערב הם ננעלים עד שש בבוקר.

מסעוד מנסור: השכמה בשש בבוקר, אתה יודע, שש וחצי, שבע.

תומס: מדבר איתו אפשר?

מסעוד מנסור: לדבר?

מסעוד מנסור: כן, בטח שאפשר.

מסעוד מנסור: אתה מדבר עברית טוב.

ניצן הורוביץ: נו, דבר.

מסעוד מנסור: אתה מדבר עברית טוב, דבר בעברית, תנסה לדבר בעברית.

ניצן הורוביץ: מה הוא רוצה להגיד?

מסעוד מנסור: תומס, אני יודע שאתה יודע עברית, אם היה מישהו אחר.

מסעוד מנסור: ..

ניצן הורוביץ: לא חשוב, שיגיד בשפה.

ניצן הורוביץ: מה אתה רוצה להגיד?

תומס: יש בעיה.

תומס: ..

תומס: אבל לדבר ביותר זמן.

ניצן הורוביץ: יותר זמן?

ניצן הורוביץ: בוא.

ניצן הורוביץ: בסדר גמור.

ניצן הורוביץ: יש בעיה, הוא רוצה.

ניצן הורוביץ: ..

מסעוד מנסור: ניצן, בוא, נשמע מה יש לתומס.

תומס: (שפה זרה).

מתרגם: הוא עולה ללמוד, או לעבודה, אני קיבלתי...

מסעוד מנסור: תומסי, כמה זמן אתה פה?

תומס: שש חודש.

מסעוד מנסור: לאיפה אתה צריך ללכת?

מסעוד מנסור: אנחנו אמרנו לך לאן ואתה לאיפה אתה רוצה ללכת?

מסעוד מנסור: אתה לכפר יסיף?

תומס: כן.

ניצן הורוביץ: קודם כל אולי תסביר לו שאנחנו מהכנסת, לא יודע אם הוא יודע, אבל אנחנו עוסקים בעובדים זרים בכנסת.

מתרגם: (מתרגם).

מתרגם: ...

מתרגם: הראש שלנו לא... בגלל הלחץ.

ניצן הורוביץ: הוא מרגיש טוב?

ניצן הורוביץ: הוא בריא?

מתרגם: כן.

ניצן הורוביץ: למה הוא בא לארץ?

מתרגם: ---

ניצן הורוביץ: איזה משפחה יש שם?

מתרגם: באריתריאה ---

ניצן הורוביץ: הוא לבד פה בארץ?

ניצן הורוביץ: הוא בא לבד או שיש לו עוד קרובים בארץ?

מתרגם: ---

ניצן הורוביץ: הוא רוצה לחזור לאריתריאה?

ניצן הורוביץ: לחזור הביתה?

מתרגם: אם אני הייתי רוצה לחזור לאריתריאה, הייתי חוזר מסודן.

מתרגם: אני לא חוזר לשם.

מסעוד מנסור: תשאל אותו לאיפה הוא מיועד?

מתרגם: כפר יסיף.

מסעוד מנסור: מתי אמרנו לך שאתה נוסע לכפר יסיף?

מתרגם: חודש תשע.

תומס: כל יום חודש תשע, אין חדש משהו.

מסעוד מנסור: זה מה שאמרתי לך.

מסעוד מנסור: מה שהוא אמר, זה בדיוק מה שאני אומר לכם.

ניצן הורוביץ: הוא אמר בהתחלה שיש לו בעיות, איזה בעיות יש לו?

מתרגם: בעיה משפחתית, כלכלה, הם תמיד מדברים על זה.

מתרגם: הם באים לארץ לעבוד.

מתרגם: זה המטרה.

ניצן הורוביץ: לשלוח כסף.

מתרגם: כן.

מתרגם: (מתרגם): הוא אומר שהוא ממש נכנס ללחץ.

מתרגם: עד היום הוא לא שלח---

מסעוד מנסור: אנחנו מבקשים מהצלב האדום ומהאו"ם להביא תמיד כרטיסי חיוג בינלאומי, כי אין לנו בשירות בתי הסוהר.

מסעוד מנסור: תמיד תמיד כשהם באים, אני אומר להם, 'אל תבואו בידיים ריקות, הילדים צריכים.

מסעוד מנסור: אל תבואו רק לשאול מה שלומם ולהתעניין באמפתיה, תביאו משהו איתכם'.

מסעוד מנסור: אז הם מביאים לפעמים כרטיסי חיוג בינלאומי והחבר'ה באמת יכולים להתקשר לשם.

מסעוד מנסור: לפני שבועיים, מתי זה היה, תומס, שהתקשרת הביתה?

תומס: שלוש שבועות.

מסעוד מנסור: שלוש שבוע, משהו כזה, אני זוכר את זה.

מסעוד מנסור: ואז באותו יום, חבל על הזמן.

ניצן הורוביץ: מה, הוא היה במשבר?

מסעוד מנסור: במשבר.

מסעוד מנסור: כל שיחת טלפון כזאת, אני יודע שיש פה בעיה, יש פה בעיה אמיתית אנושית, שאין לי מענה, חוץ מלתפוס אותו וללטף אותו ולהכיל אותו ולנסות להגיד לו 'יהיה בסדר', ו'לאט לאט', ו'יסתדר' ו'אנחנו עובדים על זה', אין לי דברים אחרים.

מתרגם: אני אסביר לכם מה הולך שם.

מתרגם: מצב הכלכלה על הפנים.

מתרגם: גם אנחנו גדלנו באתיופיה, אבל היה מצב טוב, אבל המשפחה תומכת, או הבן הגדול, או הדוד, או אבא או אמא.

מתרגם: המשפחה שלי, אין ביטוח לאומי, אין הבטחת הכנסה, אין לשכת עבודה.

מתרגם: ממש אחד על השני, זה המצב.

ניצן הורוביץ: שאלה אחרונה, איך היחסים פה בין הילדים במקום?

ניצן הורוביץ: איך הם מסתדרים ביניהם?

ניצן הורוביץ: איך הוא מסתדר עם ילדים אחרים?

ניצן הורוביץ: אם יש בעיה?

מתרגם: קצת בכוח לפעמים, אבל אנחנו יודעים את המצב כולם.

ניצן הורוביץ: טוב, בסדר.

ניצן הורוביץ: תודה רבה.

מסעוד מנסור: ניצן, אני רוצה, ביקשתי גם בשם כולכם, לא רק בשמך, תומסו, בשם כל מי שנמצא כאן, אני ביקשתי מניצן, מה שהוא יכול לעזור ולתת יד, שייתן יד.

מסעוד מנסור: בסדר?

מסעוד מנסור: יהיה בסדר.

מסעוד מנסור: אוה, מה אתה בשבילו?

מסעוד מנסור: אבא שלו.

מסעוד מנסור: 5% או 10% שמגיעים לכאן---

ניצן הורוביץ: אז הוא לא יכול להיות משמורן?

מסעוד מנסור: תשמע, זה הכי טבעי בעולם---

ניצן הורוביץ: נעשה סיכום קצר.

ניצן הורוביץ: קודם כל אני רוצה להודות בשם הוועדה לשירות בתי הסוהר ולמפקד כלא השרון, מפקד מתקן מת"ן, לכל הסגל שליווה אותנו כאן.

ניצן הורוביץ: תודה על קבלת הפנים, מאוד התרשמנו מהפתיחות, מהנכונות, מהמידע שכאן הצגתם בפנינו ונעביר גם את הדברים הלאה, כמובן.

ניצן הורוביץ: אני חושב שברור לכולם שזה לא הדרך האידיאלית להחזיק בני נוער, קטינים.

ניצן הורוביץ: הרי לא מדובר בעבריינים ושירות בתי הסוהר בהגדרתו הוא גוף שאמור לטפל בעבריינים שפוטים או בעצירים ולא באוכלוסייה מהסוג הזה.

ניצן הורוביץ: למרות זאת אתם, אני חושב, כמיטב יכולתכם, אני חושב שכולם פה התרשמו, עושים את מרב המאמץ בתנאים המאוד לא פשוטים, לתת להם מסגרת, התרשמנו מהניקיון.

ניצן הורוביץ: .. ושוב, אני אומר, התנאים הבסיסיים ברורים, הצפיפות, התשתית כאן שלא מתאימה, אבל במסגרת הזאת אני חושב שאתם עושים הכל במסגרת של ניקיון, חינוך, מענה, רווחה, קשר עם החבר'ה האלה וזה בהחלט ראוי לציון.

ניצן הורוביץ: אני הייתי מעדיף, אני גם טיפלתי בזה בעבר, שהמדינה תטיל את האחריות לנושא הזה על גופים אחרים שהם לדעתנו יותר מתאימים לטפל באוכלוסייה שהיא לא אוכלוסייה עבריינית, אבל החליטו להטיל את המשמורת על שירות בתי הסוהר ותחת ההגבלה הזאת אני חושב שאתם עושים כל מה שאתם יכולים ואני גם ראיתי, הייתי בסיור מוקדם בגבעון, וראיתי שם את המצב וגם אמרתי אז לבני, הנציב הקודם, שאין לנו שום טענה לשירות בתי הסוהר, להיפך, אנחנו מחזקים את שירות בתי הסוהר, אנחנו פשוט חושבים שהמדינה החליטה החלטה שגויה, להטיל את זה על שירות בתי הסוהר.

ניצן הורוביץ: אני חושב שגם מבחינה תקציבית וכל בחינה אחרת, שירות בתי הסוהר הוא לא הגורם המתאים.

ניצן הורוביץ: אבל משהוחלטה ההחלטה והפילו את זה עליכם, אז אתם, אני חושב, עושים כל מה שאפשר וצריך לציין את זה.

ניצן הורוביץ: אז תודה רבה.

ניצן הורוביץ: רשמנו לפנינו כמה נקודות קשות שעלו כאן במהלך הביקור, והן נקודות אני אקרא להן יותר מערכתיות.

ניצן הורוביץ: אחת, שאין מענה לסוגיה של קטינות בנות, קטינות בלתי מלוות, אין להן מתקן, המתקן הזה הוא לבנים בלבד ולכן קטינות נשארות במסגרת הכליאה הקיימת.

ניצן הורוביץ: זה דבר אחד.

ניצן הורוביץ: דבר שני, המתקן כאן הוא קטן ויש כאן מספר מוגבל מאוד של נערים וגם לזה אין מענה.

ניצן הורוביץ: זאת אומרת ברגע שמגיעים יותר, אז הסידור הזה של מת"ן, שהוא נועד להחליף כלא, לא מצליח להתממש כי המתקן קטן.

ניצן הורוביץ: דבר שלישי שאנחנו מציינים בפנינו זה שהשהות של הקטינים במקום הזה היא ארוכה מדי.

ניצן הורוביץ: לפי ההסכם, גם לפי הדיונים שהיו לנו בכנסת וההסכם הבין משרדי, זה צריך להיות לפרקי זמן יותר קצרים.

ניצן הורוביץ: בטח שאין היגיון מבחינת המדינה להחזיק כאן מישהו בפרק זמן של שנה או חודשים ארוכים.

ניצן הורוביץ: זה דבר שהוא לא תקין.

ניצן הורוביץ: הוא לא תקין, זה עול על שירות בתי הסוהר, זה עול על הילדים האלה, זה לא נותן שום דבר טוב.

ניצן הורוביץ: דבר רביעי, רשמנו לפנינו שמבחינה מערכתית אין מענה לבני 16 ומעלה מבחינת פנימיות או חינוך התיישבותי וגם זה נופל על שירות בתי הסוהר או על המתקן הזה, שלא ערוך בעצם לטפל לאורך זמן, לתת מסגרת טיפולית חינוכית בריאותית וכל הדברים האחרים.

ניצן הורוביץ: אין מענה לנערים חולים.

ניצן הורוביץ: זאת אומרת, שוב, מטילים עליהם כאן משהו שגם גופים שהם יותר מוכוונים נגיד לנושא בריאות היו מתקשים לטפל, בטח אתם שאתם לא גוף רפואי או מרפאה או איזה שהוא מתקן אשפוז.

ניצן הורוביץ: זה לא אמור להתנהל בצורה כזאת.

ניצן הורוביץ: אני חושב שזה לא הוגן להטיל את זה על שירות בתי הסוהר.

ניצן הורוביץ: נקודה נוספת, שישית, רשמנו לעצמנו שמבחינת הטיפול של משרד הרווחה.

ניצן הורוביץ: שוב, זה לא מפתיע אותי, אני לא פעם ראשונה ואת הדברים אנחנו מנהלים מול המנהל הכללי של המשרד והיועצת המשפטית.

ניצן הורוביץ: אני הגשתי בכנסת הצעת חוק לאיסור כליאת ילדים כלשהם ובמסגרת המגעים על הצעת החוק הבטיחו לנו במשרד הרווחה כל מיני הבטחות ומשרד הרווחה לא עומד בהן כפי שצריך לעמוד בהן, כי בסופו של דבר זו אחריות שלו והוא לפעמים גורר רגליים, אני אגיד ככה בלשון עדינה.

ניצן הורוביץ: אנחנו את התוצאות רואים לנגד עינינו כאן.

ניצן הורוביץ: נקודה נוספת, הדבר הקשה ביותר מבחינת התוצאות שאנחנו רואים כאן לנגד עינינו של הכשל המערכתי הזה, זה אותם ניסיונות אובדניים של הנערים כאן, שהולכים ומתרבים בחודשים האחרונים.

ניצן הורוביץ: צריך לטפל בזה, זה דבר שניתן למנוע אותו.

ניצן הורוביץ: אני לא חושב שזו גזרה משמים.

מסעוד מנסור: מסכים איתך לחלוטין.

ניצן הורוביץ: בהתנהלות שונה אפשר להוריד את הדבר הזה.

ניצן הורוביץ: אף אחד לא רוצה דבר כזה על מצפונו ומחובתנו לטפל בעניין ולמנוע את הדבר.

ניצן הורוביץ: והנקודה האחרונה, ושוב לא נפיל את כל האשמה על משרד הרווחה, יש משרדים נוספים, אני חושב שהנקודה האחרונה ההיעדר, וזה מאוד בולט, של מנגנון תיאום בין גופי הממשלה כדי לזרז את כל הטיפול.

ניצן הורוביץ: הרי ממילא בסוף הם מגיעים לאן שהם צריכים להגיע, אבל במקום שזה ייקח שנה או שמונה חודשים, זה גם יכול לקחת חודש וחצי או חודשיים.

ניצן הורוביץ: כשדיברנו בדיונים הבין משרדיים על פרק הזמן שבו צריכים אנשים או ילדים קטינים להיות במתקן מהסוג הזה, אמרנו שבגבולות הסביר לוקח כמה שבועות, בירור גיל, טיפול ראשוני, בירור מעמד, אצלכם, מולכם, כל הדברים האלה, וההבנה היתה חודשיים, נכון?

ניצן הורוביץ: זה היה ההסדר.

מסעוד מנסור: כן, בנוהל הבין משרדי זה קבוע 60 יום.

ניצן הורוביץ: זה צריך לעמוד, זה פרק זמן סביר, 60 יום, חודשיים, זה סביר.

ניצן הורוביץ: ומעבר לזה, הם צריכים למצוא פתרון אחר, ולנוכח מה ששמענו וראינו כאן אנחנו נקיים דיון מיוחד בכנסת כדי שהנוהל ימומש.

ניצן הורוביץ: הנוהל כבר קיים, זה לא משהו שצריך להמציא אותו, זה קיים והוא גובש גם בעקבות הצעת חוק שלנו וגם בעקבות בג"צ, אז צריך לעמוד בזה.

ניצן הורוביץ: גם המדינה, לו מישהו, איזה שהוא גורם, היה מרוויח איזה שהוא משהו מזה שזה נגרר מעבר לחודשיים, הייתי אומר, בסדר, יש פה בעיה ומישהו.

ניצן הורוביץ: .. אבל איש אינו מרוויח, איש אינו יוצא נשכר מזה שזה נגרר בצורה כזאת.

ניצן הורוביץ: ואת הנוהל הזה צריך ליישם.

ניצן הורוביץ: אני אפילו רציתי פחות זמן, זה ידוע, אני אמרתי שצריך פחות זמן, אבל הסכימו חודשיים, אז לפחות שעל החודשיים האלה יעמדו.

ניצן הורוביץ: ואם כבר מצאו פתרון בניצנה, גם שם, אגב, כדאי לדבר, כדאי שגם שם נבוא לראות מה זה שם, המתקן הזה בדיוק.

ניצן הורוביץ: אתה היית שם, ראית את זה?

מסעוד מנסור: בוודאי.

מסעוד מנסור: אל"ף, אנחנו הזמנו אותם לבוא לכאן, שיתוף פעולה וזה.

ניצן הורוביץ: ואיך זה?

ניצן הורוביץ: זה כבר לא אתם.

מסעוד מנסור: זה כפר נוער.

מסעוד מנסור: להגיע לשם קצת בעיה, כי זה בסוף העולם שמאלה.

ניצן הורוביץ: במיוחד אני הופתעתי שיש שם 25 מקומות פנויים.

מסעוד מנסור: בהחלט, כרגע יש לנו 15 פוטנציאליים.

שלמה אנג'ל: אם יעלו את הגיל, לא תהיה בעיה.

מסעוד מנסור: בהחלט זה יכול להיות פתרון טוב.

ניצן הורוביץ: צריך לזרז.

ניצן הורוביץ: אני אכתוב לי נקודה נוספת.

גלעד נתן: כשהוא בן 16 לאן הוא הולך?

שלמה אנג'ל: תראה, כשאתה לוקח ילד בתיכון, בגיל 14 עד 18 בתיכון ואחר כך הוא הולך לצבא, זה מה שיכול בתוך מסגרת של כפר נוער, עד גיל 18, אי אפשר להשאיר אותם פה.

גלעד נתן: לכן אני שואל.

גלעד נתן: בן אדם הלך בגיל 14 לכפר נוער והוא עכשיו בן 16, לאן הוא הולך?

מסעוד מנסור: לא, הוא ממשיך עד 18.

מסעוד מנסור: ברור.

מסעוד מנסור: אבל אני לא יכול אחרי גיל 16 לשלוח אליו.

מסעוד מנסור: זה הקטע.

ניצן הורוביץ: אנחנו לא מטפלים בבעיה הזו מהיום.

ניצן הורוביץ: עוד לפני שהייתי יושב ראש הוועדה טיפלתי בה בצורה די אינטנסיבית.

ניצן הורוביץ: עצם הסידור פה במת"ן הוא כבר שיפור לעומת גבעון.

ניצן הורוביץ: הייתי בגבעון וראיתי מה היה בגבעון וכבר פה יותר טוב בהרבה.

ניצן הורוביץ: זאת אומרת זה כבר שיפור מסוים, אבל זה לחלוטין לא מספיק, שיהיה ברור, זה לא מספיק, זה לא מענה, זה לא נותן.

ניצן הורוביץ: לדעתי זה גם עולה למדינה הרבה יותר כסף להחזיק אותם פה מאשר בכפר נוער, הסגל שאתם משקיעים פה, גם זה מבחינה תקציבית לא משהו שהמדינה.

ניצן הורוביץ: .. בקיצור, מכל הסיבות האפשריות צריך שהמקום הזה יהיה לכל היותר מתקן מעבר מהיר, במשמורת שב"ס, עד שמעבירים אותם לסוג אחר של משמורת.

ניצן הורוביץ: את הסיפור הזה צריך לזרז.

ניצן הורוביץ: אני פשוט לא רוצה, אני אומר לכם, שאתם או מי שלא יהיה ממונה פה, יעמוד בפני איזה מצב שנדבקו פה מאיזה מחלה, או שמישהו פגע במישהו, או שיש פה אלימות, או מישהו התאבד ואז יעשו על זה חקירות וועדה והליכים.

ניצן הורוביץ: לא צריך להגיע לזה.

ניצן הורוביץ: לא רוצה להעמיד אתכם במצב הזה, אתם לא צריכים להיות במצב הזה.

ניצן הורוביץ: לא רוצה שאתם תיפגעו, שהסגל שלכם ייפגע, שנערים ייפגעו.

ניצן הורוביץ: לא צריך שנהיה במצב כזה, והפתרונות הם באמת תחת היד, רק צריך לזרז.

ניצן הורוביץ: אז מה שאני הייתי מבקש, אם אתה יכול, אנחנו גם נוציא סיכום מסודר ונפנה אותו אל השר---

שלמה אנג'ל: אנחנו נקבל את הסיכום?

ניצן הורוביץ: בוודאי.

ניצן הורוביץ: אני גם דיברתי עם השר כחלון, הוא ער לעניין, אבל אנחנו בעקבות הסיור נוציא פנייה מחודשת.

ניצן הורוביץ: השר כחלון יודע להזיז עניינים כשהוא רוצה, אני מכיר אותו, אני מעריך אותו, למרות שהוא לא מהמפלגה שלי, אבל אני חושב שהוא עושה עבודה טובה ובמקרה הזה משרד הרווחה צריך לתת גז ולזרז פה את העניינים, כך גם משרד החינוך, ובכפר הנוער ניצנה אנחנו נברר את הנקודה הזאת.

ניצן הורוביץ: אם יש מקום שם ועשו את זה בשביל זה, ופה יש לחץ ומצוקה, צריך להעביר לשם, וצריך לעשות את זה מהר, אין סיבה לחכות.

ניצן הורוביץ: את הנערים האלה שאמורים לעבור לשם, אתם כבר איתרתם פה?

מסעוד מנסור: ברור, ברור.

מסעוד מנסור: 3.10 ראיון, אני מניח שתוך כמה ימים אחרי 3.10 הם שם.

קריאה: מה שמו של המנהל?

מסעוד מנסור: דר' יחיאל שילה, הוא המנהל של המינהל לחינוך התיישבותי.

מסעוד מנסור: הוא הכתובת שם.

ניצן הורוביץ: היו לנו איתו כבר כמה סיבובים, בסדר.

ניצן הורוביץ: הכל אנחנו מכירים, את הבעיה של ביטוח בריאות אנחנו מכירים, הכל אנחנו יודעים, אבל בשביל זה עשו את המתקן והמדינה בזה השקיעה וצריך שיעברו לשם.

ניצן הורוביץ: לגבי הפתרון הכולל, מה עושים עם אנשים שמגיעים הנה מאריתריאה?

ניצן הורוביץ: את זה לא נעלה כאן, אבל לדעתי אי אפשר להתמודד עם העניין ורק להסתכל על החלק הקטן של התמונה וצריך להסתכל על התמונה הגדולה.

ניצן הורוביץ: את דעתי בעניין אני אביע בדיון מיוחד שנעשה עם משרד החוץ לגבי איך גורמים לכך שחלק מהאנשים האלה יחזרו לארצם וזה בסופו של דבר חייב להיות הפתרון לגבי חלק גדול מהם.

ניצן הורוביץ: זה חייב להיות הפתרון.

ניצן הורוביץ: כמובן בצורה הולמת, בלי להתעלם מהסכנות שקיימות שם, וכל הדברים האלה, אבל את העניין הזה גם צריך לברר מול ממשלת אריתריאה.

ניצן הורוביץ: אני אומר את זה כאן במאמר מוסגר, זה לא הדיון שלנו היום, זה לא המקום, אתם לא הגורם.

ניצן הורוביץ: אנחנו כאן במדינת ישראל, אבל צריך לחשוב על התמונה הגדולה והתמונה הגדולה היא גם שם.

ניצן הורוביץ: אז אם מישהו רוצה להוסיף משהו, אולי אתה, בתור נציג משרד הרווחה?

כרמי גונן: לא בסמכותי, אני חושב שיש פה נציגה שיושבת כאן במתקן, שעושה פה את מרבית העבודה שלה, כישורים עם גורמי חוץ אחרים---

מסעוד מנסור: שהגישה מכתב התפטרות.

כרמי גונן: לזה אני לא נכנס, אבל איש הקשר של משרד הרווחה קיים פה פיזית ויכול לפחות לפעול מול הגורמים הרלוונטיים במשרד, מול המפקחים של כפר הנוער או מול גורמים אחרים שעושים את ההשמות.

כרמי גונן: אני באמת חושב שהמשרד צריך להתייחס למקום הזה כאל צורך ייחודי שבאמת לא היה קיים קודם.

כרמי גונן: אני אעלה את זה בצינורות של המערכת שלי, שהם פחות מקצועיים להגיע לזה, אבל אני אעלה את זה הלאה.

קריאה: כבוד היושב ראש, אני רוצה להגיד ששירות בתי הסוהר עושים בתחום הזה עבודה טובה, אני עובד גם בנושא של סמים וגם שם הם עושים עבודה טובה.

קריאה: אי אפשר להתעלם מזה שיש כאן בעיה יותר גדולה, שגם אם אתה עכשיו תייצר לכולם משמורת, אנשים ישראליים היום בצווי בתי משפט ובני נוער רבים מחכים, ואני רוצה להגיד עוד משהו, עדיפה משמורת, גם אם הגבולות של המשמורת כאן, על מה שאני רואה כשאני יורד לרחוב ורואה את האין משמורת.

קריאה: זה לא רק אין משמורת על קטינים לא מלווים, זה גם הרבה מצבים של קטינים כן מלווים.

קריאה: פה היו 19 ניסיונות של אובדנות, אבלמה שקורה בחוץ, אני מחכה לנתונים של דקירות של אפריקאים, אני מחכה עכשיו לנתונים של אשפוזים של אפריקאים, הוא לא בהרבה יותר טוב רק בגלל שהוא בחוץ, יש שם ניצול, והמערכת הזאת כמה שהיא מערכת באמת שאנחנו רוצים להימנע מכליאה, היא לפחות מערכת שמגנה על האנשים האלה מתוך הקהילות שלהם והניצול מחוץ לקהילות שלהם, שהוא חמור מאוד.

ניצן הורוביץ: מאה אחוז.

ניצן הורוביץ: ברכה?

ברכה: אני חושבת, כמו כולם פה, זה קשה מאוד וחבל מאוד שאנחנו כולאים נערים שלא עשו שום דבר בחיים שלהם שזה יגיע להם, והם סובלים מזה.

ברכה: אפשר לראות את זה על הפנים שלהם, בגוף שלהם ובסיפורים שלהם וצריך פתרון יותר טוב.

ברכה: זה שאפשר למצוא אפוטרופוס בחוץ, מישהו מהקהילה, אני חושבת שזה באמת לא פתרון, וגם מהניסיון שלי יש הרבה אנשים שבאים לפה לחתום, עושים את זה ליותר מנער אחד, בבית שלהם בסך הכל אין מקום אפילו לעוד בן אדם אחד, הנער יוצא החוצה והוא ישן בגינת לוינסקי.

קריאה: הם מקבלים כסף על זה שהם משמורנים, לא?

ברכה: לא, הם עושים טובה.

ברכה: ואני גם שמעתי על מקרים שהם מבקשים כסף לנער, שאומרים לו 'באתי עד לחדרה, אתה חייב לשלם לי'.

מסעוד מנסור: כשהוא בחוץ עובד וזה, אין פיקוח של אף גורם על זה אחרי שזה קורה.

ברכה: כן, זו סך הכל חתימה של מישהו, על מה אנחנו סומכים פה?

מסעוד מנסור: אמרתי את דעתי המקצועית, שמשמורנים זה לא פתרון טוב.

מסעוד מנסור: את זה אני אמרתי.

ברכה: זה מישהו שבעצמו אין לו יכולת ומשאבים, אנחנו לא מדברים פה על משפחות ישראליות שנכנסים אליהם ילדי פליטים.

ניצן הורוביץ: טוב.

ניצן הורוביץ: חברים, הרבה תודה, אני מאחל לכם שנה טובה וממש תודה.

ניצן הורוביץ: מאוד התרשמנו מהמסירות ומהעבודה המקצועית שלכם כאן, וכאמור אליכם אין לנו שום טענה, ממש לא, ואנחנו גם נגיד את זה לנציב ואני מודה על היחס ועל הנתונים והמידע, ואת הסיכום אנחנו נעביר אליכם כמובן דרך הנציבות ואני מקווה שדברים יזוזו כדי שהעסק יזרום יותר טוב, וחלק מהדברים שסיפרת לנו, כנהיה פה בביקור, אני עוד לא יודע מתי, כבר לא יהיו על השולחן.

מסעוד מנסור: אני מאוד מקווה.

מסעוד מנסור: ויש לי ציפייה, ניצן, אם אני מסכם מהצד שלנו, באמת אל"ף להעביר את הנתונים ואת התחושות ואת המחשבות שלנו הלאה, ואם יש אפשרות באמת שזה יתבטא במשהו לילדים האלה קודם כל, אחר כך לנו, כאנשים שמטפלים בהם, אז מה טוב.

ניצן הורוביץ: תפקיד הוועדה הזאת בכנסת, היות שאנחנו גורם שהוא לא משרד ממשלתי ספציפי, אנחנו רואים את הדברים במבט-על קצת והתפקיד שלנו הוא לדרבן את הגופים השונים, לפעמים אנחנו עושים את זה מול כל מיני גופים ולנסות להזיז את הדברים.

ניצן הורוביץ: עצם ההקמה, עצם השהות שלהם פה ולא בגבעון או בסהרונים, גם לנו היתה תרומה בנושא לאורך השנים האחרונות.

ניצן הורוביץ: אז אנחנו ממשיכים בעניין הזה.

ניצן הורוביץ: בזמנו אני חייב להגיד שעבדנו עם בני קניאק קרוב בסיפור הזה של כליאת ילדים ובני גם מהצד שלו הבהיר לגורמים במערכת הממשלתית ששירותי בתי הסוהר, איך אני אגיד, לא מתלהב להתעסק בזה, וגם זה עזר כדי לעשות את המקום הזה ואני מקווה שזה גם יעזור הלאה כדי שכולם.

ניצן הורוביץ: ..

ניצן הורוביץ: ופה אני אומר שוב, הוועדה הזאת, כמו שאני אומר תמיד, אין לנו שני צדדים של המתרס, אנחנו חושבים שברגע שהעובד הזר או הקטין, או המבקש מקלט, מקבל יחס הולם, אז זה משפיע לטובה גם על גורמים אחרים.

ניצן הורוביץ: אז אם עובד זר מטפל בקשיש והוא מקבל יחס הולם, אז גם הקשיש מקבל יחס יותר טוב, ואם פה החבר'ה האלה מקבלים יחס יותר טוב ומטפלים בבעיות, אז גם גורמים אחרים יוצאים נשכרים מהעניין.

ניצן הורוביץ: האינטרס הוא משותף וזה לטובת כולם בסופו של דבר.

ניצן הורוביץ: כך אני רואה את הדברים.

ניצן הורוביץ: אז שוב תודה ושתהיה שנה טובה.