הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 18, פרוטוקול מספר 147, 2011-11-21 11:00

זבולון אורלב: בוקר טוב.

זבולון אורלב: ציינו אתמול את היום הבינלאומי המציין את זכויות הילד ובישראל אנחנו מציינים 20 שנה לאשרור האמנה על-ידי מדינת ישראל.

זבולון אורלב: מדינת ישראל אשרה ואשררה את השתתפותה בסוגיה הזאת של האמנה הבינלאומית לזכויות הילד.

זבולון אורלב: בקשר לאמנה, אנחנו קיימנו דיונים עם משרדי הממשלה, עם כל משרד ממשלתי בנפרד וכמו בכל נושא, יש לנו הרבה מה לתקן והרבה מה לשפר ועדיין הדרך ארוכה ואני מקווה שגם נגיע יום אחד לכך שמדינת ישראל תקים גם בתוך משרדי הממשלה את נציבות זכויות הילד, כדי שיהיה שולחן עגול אחד שמשרדי הממשלה שמטפלים בזכויות הילד, כיוון שכמעט בכל דיון שאנחנו מקיימים, אולי גם בדיון הזה, נראה שהואיל וסוגיית הילדים בישראל פזורה על פני משרדי ממשלה רבים, לפחות שישה משרדי ממשלה, אין היום בעצם מסגרת אחת שמאחדת, מלכדת, אוספת את הנתונים, מעבירה מידע, יוזמת חקיקה, לכל משרדי הממשלה ואנחנו בהידברות עם משרדי הממשלה על הצעת חוק בעניין הזה, ביוזמה של מנכ"ל משרד המשפטים בסוגיה הזאת.

זבולון אורלב: אני גם רוצה לקדם בברכה את הגב' דלית שטאובר, המנכ"לית החדשה של משרד החינוך ולאחל לה הצלחה רבה.

זבולון אורלב: מי כמוני, כתבתי לה שמי כמוני, כמנכ"ל לשעבר, יודע מהם האתגרים הקשים שעומדים בפני מנכ"ל ואנחנו מבטיחים לה שבכל מה שקשור בכנסת, היא תמצא בנו שותפים מאוד מאוד נאמנים לקידום המטרות החשובות של מערכת החינוך במדינת ישראל.

זבולון אורלב: נמצאים אתנו גם שני בתי-ספר חשובים.

זבולון אורלב: נמצא אתנו בית-ספר הרטמן לבנות, כיתה י"א, מירושלים ונמצאת אתנו כיתה י' מתיכון מקיף אבו גוש.

זבולון אורלב: כולם ברוכים הבאים.

זבולון אורלב: והיחידה לדמוקרטיה, ועוד תלמידים נוספים שהובאו על-ידי היחידה לדמוקרטיה של הכנסת.

זבולון אורלב: כולם ברוכים הבאים והתלמידים שירצו להשתתף אז בשונה מהכיתה שמרימים יד, אם אפשר להעביר לנו פתקים.

זבולון אורלב: אחד התלמידים יהיה פה הסדרן ויעביר לנו את הפתקים של אלו שרוצים להגיב ורוצים לדבר.

זבולון אורלב: הנושא שאנחנו בחרנו לעסוק בו הוא הסוגיה של הפערים בנגישות וזמינות בפעולות פנאי לילדים ובני נוער.

זבולון אורלב: הכוונה לפעולות חברה, העשרה, תרבות, ספורט וכל כיוצא בזה.

זבולון אורלב: נדמה לי שכל איש חינוך היום וגם בעבר, מבין היטב שהחינוך לא נגמר בשעות המערכת.

זבולון אורלב: מערכת חינוך ראויה לא מסיימת את תפקידה בשעות שבו התלמיד לומד בבית-הספר, אלא היא מתפרשת על פני כל היום ולעתים, בפעילויות של חינוך בלתי פורמאלי, בפעילויות של תרבות הפנאי, יש השפעה חינוכית לעתים הרבה הרבה יותר דרמטית מאשר דווקא במערכת החינוך הפורמאלי ואני אומר גם ביקורת עצמית כלפיי, ההרגשה שלי שהמערכת הזאת, הבלתי פורמאלית במובנה הרחב ביותר, לא רק במובנים של מינהל, חברה ונוער, אלא במובנים הרחבים יותר, היא מעין ככה מתחת לרדאר של המערכות שלנו.

זבולון אורלב: הואיל ואין רק חוק חינוך חובה, שמחייב את החינוך הפורמאלי, שיש רק חוק חינוך חובה שמחייב את החינוך הפורמאלי, ואין שום חובות חקוקות מצוות שהן מחייבות את מדינת ישראל, אז לכן במסמך שהכין מרכז המחקר של הכנסת על-ידי אתי וייסבלאי ואושר על-ידי ראש הצוות שרון סופר, מסמך מאוד חשוב, בעצם התברר דבר אחד – שאין למדינת ישראל תמונת מצב מה קורה.

זבולון אורלב: לא יודעים.

זבולון אורלב: אין לאף אחד במדינת ישראל מידע מקיף, כולל, לדעת מה קורה.

זבולון אורלב: איפה בני הנוער שלנו, מה קורה עם תרבות הפנאי שלנו.

זבולון אורלב: מה קורה עם המערכת הבלתי פורמאלית.

זבולון אורלב: כל אחד יודע את הקטע הקטן שלו, אבל אין מי שאסף את כל הנתונים האלה וזה דבר מאוד מטריד, כי אם מי ששותף לדעה שלי, שלמערכת הזאת, מחוץ לבית-הספר, יש השפעה דרמטית משמעותית, הרבה יותר ממה שנעשה בתוך בית-הספר, על דרך חינוכו, עיצוב אישיותו, הערכים שלו, האישיות שלו, וכל אורח חייו, הרי הדבר הזה צריך להדאיג מאוד.

זבולון אורלב: לעתים אנחנו פוגשים את זה בצד השני של המטבע, בדפוסי עבריינות.

זבולון אורלב: וכמי שהיה גם שר הרווחה, ראינו את זה גם בהיבט השני.

זבולון אורלב: כשאתה פוגש פתאום את אותם בני נוער עם תת תרבות עבריינית, אז אתה רואה פתאום את כל החסכים ואת כל הבעיות שהצעיר או הצעירה הזאת צברו לאורך כל חייהם, ואומר אנא אנו באים.

זבולון אורלב: אתה גם רואה, מתוך הנתונים האלה, שהמדינה כמעט לא משתתפת בהוצאות לכל הסוגיה הזאת.

זבולון אורלב: לאותן שעות שנמצאים בבית-הספר, מדינת ישראל מקצה סכומים ראויים, מכובדים, תמיד חסר, אבל צריך להודות על מה שקיים, 30 מיליארד שקלים זה לא הולך ברגל, הסכומים האלה.

זבולון אורלב: ואילו למערכות האחרות, שהן מחוץ לבית-הספר, שם כבר אתה רואה שההורים משתתפים כמעט ב- 90% מההוצאות.

זבולון אורלב: ואם יש מישהו שטועה, זה הרשויות המקומיות.

זבולון אורלב: אבל גם, 10%, וגם שם בשונות מדהימה, לא הרי עיר מבוססת שיש ביכולתה לסייע ולתרום, ולקיים פעילויות כאלה, כעיר שהיא בקושי משלמת משכורות לעובדיה ובוודאי אין מה לחלום על כך וזה גם שאלת הזמינות והנגישות, האם קיימים כאלה דברים לבני הנוער באופן שווה לכל חלקי הארץ והתמונה היא תמונה לא טובה.

זבולון אורלב: מהמסמך הזה עולה שכאילו לא רוצים לדעת.

זבולון אורלב: זה לא חובתנו, למרות שכל הורה, וכל סבא וסבתא, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס מדברת תמיד בשם ההורים ואני מדבר בשם הסבים והסבתות.

אורלי לוי אבקסיס: פער הגילאים.

זבולון אורלב: כולנו יודעים, כולנו דואגים לילדים.

זבולון אורלב: זה מחייב.

זבולון אורלב: אבל השאלה אם זה רק נשאר באמת באחריות הורים, איפה המערכות השלטוניות בעניין הזה.

זבולון אורלב: המדינה, המשרדים, רשויות מקומיות.

זבולון אורלב: על זה אנחנו מקיימים היום את הדיון, על רקע הנתונים שהם מאוד מאוד בעייתיים.

זבולון אורלב: אני יודע שיבוא מישהו ויגיד – תשמע, כל דבר אנחנו משווים את עצמנו למדינות המפותחות, ה- OECD.

זבולון אורלב: ולפי הנתונים פה, אנחנו לא אחרונים בתור.

זבולון אורלב: לא בדיוק האחרונים בתור.

זבולון אורלב: למרות שאנחנו בחבורה של מדינות, לא הכי מכובדת, בואו נאמר את זה כך.

זבולון אורלב: אני רוצה לומר נתון אחד שכולם יודעים אותו אבל שוכחים אותו לעתים.

זבולון אורלב: במדינת ישראל באופן יחסי, אחוז הילדים מכלל האוכלוסייה הוא גבוה באופן דרמטי מאחוז הילדים שיש במדינות ה- OECD.

זבולון אורלב: ולכן, אי-אפשר להסתכל על התקציב הכולל.

זבולון אורלב: יכול להיות שבתקציב כולל כמו שיש שם, אם היו מחלקים אותו פר תלמיד, התקציב שלנו היה צריך להיות בשמיים.

זבולון אורלב: לכן, לא הייתי לומד בעניין הזה ממדינות ה- OECD, אלא המדינות המפותחות שאנחנו מתגאים להיות חלק מהעולם המפותח הזה.

זבולון אורלב: אנחנו צריכים לדון לגופם של דברים באשר לנוער ולצעירים שלנו, מה צריך להיות.

זבולון אורלב: אני מברך על כך שמנכ"לית משרד החינוך ראתה בדיון הזה דיון חשוב והחליטה להשתתף בו ואני מכבד אותך בפתיחת הדיון.

זבולון אורלב: בבקשה.

דלית שטרואבר: קודם כל, אני מאוד מאוד שמחה לראות כל-כך הרבה נוער, נמצאים כאן, נציגים של שני בתי-ספר ואני מברכת אתכם על הנוכחות, גם בנושא החשוב שעומד על הפרק וגם בעצם החוויה של לראות את המוסד הזה בפעולתו ובעבודתו.

דלית שטרואבר: אני רוצה להתייחס לסוגיות האלה שאתה העלית, אדוני היושב-ראש, ולהתייחס למקומו של משרד החינוך בנגישות של ילדים ובני נוער לפעילויות פנאי.

דלית שטרואבר: אכן, בכל מה שקשור להוראה הפרונטאלית, משרד החינוך כפי שאתם יודעים, מממן מימון מלא את שעות הלימוד.

דלית שטרואבר: יחד עם זה, נעשו צעדים רבים במהלך השנים וגם תוספות שאני אוכל להצביע עליהן במהלך השנה הזאת, כדי לתמוך בהנגשה של פעילויות לבני נוער וגם לפעילויות חינוכיות, גם לפעילויות בתוך תנועות הנוער וגם לפעילויות פנאי, באופן דיפרנציאלי, כך שאוכלוסיות שידן אינה משגת, תוכלנה להשתתף.

דלית שטרואבר: הדבר הראשון שאני רוצה להדגיש אותו, כי אתה דיברת על אחרי הצהריים, אדוני היושב-ראש, זה השתתפות המשרד בתקצוב תנועות הנוער בישראל.

דלית שטרואבר: קודם כל, 65 מיליון שקל נמצאים בבסיס התקציב.

דלית שטרואבר: אני רוצה לציין בסיפוק שהשנה, לקראת שנת 2012, בסיס התקציב גדל בעוד 20 מיליון ש"ח, כתוצאה מהחלטת ועדת טרכטנברג, שגם את המשאב הנוסף הזה, אנחנו נחלק באופן דיפרנציאלי כך שהפריפריה, אוכלוסיות פריפריאליות, יקבלו השתתפות גבוהה יותר.

דלית שטרואבר: נושא נוסף שיש בו שינוי מאוד מאוד משמעותי בהנגשת הפעילות לבני נוער שידם אינה משגת, הוא גידול מקיף בתקציב המלגות לנסיעה לפולין, למסע לפולין.

דלית שטרואבר: משרד החינוך הגדיל השנה והחל מחודש ינואר זה כבר יימצא בתוך בתי-הספר, למשלחות הבאות, ב- 35 מיליון שקל נוספים, את בסיס התקציב, כשלסכום הזה, נמצאות כאן הרשויות המקומיות, גם הן מוסיפות עוד 15 מיליון ואנחנו מקווים שההגדלה המאוד מאוד רחבה הזאת, תאפשר לאוכלוסיות רבות שעד כה המחיר הגבוה של המסע מנע מהן השתתפות, לקחת בו חלק, לכל תלמיד.

דלית שטרואבר: אני מדגישה בכוונה את הנושאים החדשים, כדי לא להלאות בכל הנושאים שתוקצבו לאורך השנים.

דלית שטרואבר: נושא נוסף שהוא מאוד מאוד משמעותי זה הנושא שבאמצעות מינהל חברה ונוער, יש מענים לתלמידים שנשרו ממערכת החינוך ולומדים במסגרות הלה.

דלית שטרואבר: האוכלוסיות האלה מתוקצבות על-ידי מינהל חברה ונוער כך שהם יוכלו לקחת חלק בכל הפעילויות החברתיות שמונגשות לתלמידים שלומדים במערכת הבית-ספרית הרגילה בסבסוד מלא.

דלית שטרואבר: למשל, נעלה לירושלים שתקצבנו אותו באופן מקיף, האוטובוסים של האוכלוסיות האלה מתוקצבות באופן מלא על-ידי מינהל חברה ונוער.

דלית שטרואבר: תוספת משמעותית נוספת היא שבשנה שעברה, ביוזמת שר החינוך, התקבל בכנסת חוק שמחייב מנהל משרה, של מנהל יחידת נוער, בכל אחת מהרשויות, שהמשרד משתתף בשכרו, וכמובן חובה למועצת תלמידים רשותית באמצעות חוק זה וגם כאן הסבסוד הוא דיפרנציאלי, לפי חוזקה של הרשות המקומית.

דלית שטרואבר: אנחנו תומכים לפי אשכול הלמ"ס.

דלית שטרואבר: הנושא המאוד מאוד ערכי וחשוב של הנוער בוחר בדרך כערך, שסביבו פועלים שולחנות עגולים, הוא מתקצב גם כן עשרה מיליון ש"ח לכלל היישובים, על-פי אשכולות למ"ס, כדי לתת תמיכה להגדלת הנגישות.

דלית שטרואבר: כנ"ל גם לעיר מתנדבת נוער, שיש תקציבים מועדפים לערים שנמצאות באשכולות הנמוכים של הלמ"ס.

דלית שטרואבר: בהקשר של עידוד מנהיגות צעירה קהילתית, גם כאן, המשאבים שעומדים לרשות מינהל חברה ונוער מחולקים כך שאם ילד רוצה לקחת חלק בפעילות הקיץ בקורסי ההדרכה, כל ילד שאינו, ידו אינה משגת, מסובסד כלכלית כך שהוא יוכל לקחת חלק בסמינר הזה, והמצוקה הכלכלית לא תהיה חסם.

דלית שטרואבר: בנוסף לכך, אני רוצה לציין גם פעילויות שנעשות באמצעות אגף שחר שכל כולו כמובן בא כדי להגדיל את הנגישות לאוכלוסיות שהן אוכלוסיות חלשות יותר בחברה.

דלית שטרואבר: אני רוצה לומר שהשנה, באמצעות התוכנית, תוכנית שמידט, נפתחו 75 מרכזים חדשים שכבר פועלים, אמנם בדו"ח של התוכנית מדובר על רישום של 84 מרכזים יישוביים לנוער, אבל אנחנו יכולים להגיד בביטחון ש- 75 מרכזים כבר פועלים, שהם נותנים מענה לימודי, רגשי וחברתי, לכל קשת בני הנוער ביישוב.

דלית שטרואבר: בנוסף, 67 מרכזי למידה שכונתיים, על-פי מודל של תוכניות רווחה ושיקום שפועלים בערים שונות ומועדוניות משפחתיות שמתוקצבות גם כן כדי לתת הנגשה, עד השעה שבע בערב, לאוכלוסיות רחבות.

אורלי לוי אבקסיס: זה בשיתוף עם משרד הרווחה?

דלית שטרואבר: בשיתוף עם משרד הרווחה, כמובן, זה תוכנית שמידט, היא תוכנית משותפת, שהיא תוכנית, ועדה בין משרדית שזאת העוצמה והחוזק שלה, כמו שאתם יודעים, בחלק מהמקומות מובל על-ידי הרווחה, בחלק על-ידי החינוך.

דלית שטרואבר: כפי שאתם רואים, זה בהחלט מדיניות מוצהרת של שר החינוך שלנו, שאומר אותה מעל כל במה, שהוא נותן תעדוף לאוכלוסיות פריפריה, רואים את זה גם בתוכנית התקשוב ובכל פעולה ופעולה ובאמת הנושא נמצא בראש מעינינו, ליצור הנגשה לאוכלוסיות מוחלשות, לכלל הפעילויות של משרד החינוך.

זבולון אורלב: תודה רבה.

דלית שטרואבר: נמצאים כאן גם אנשי מקצוע של המשרד שיוכלו לענות, כמובן, על שאלות, ולתת יותר פרטים.

זבולון אורלב: בבקשה, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: שמעתי בקשב רב את דבריה של המנכ"לית החדשה של משרד החינוך ואני גם מאחלת לך בהצלחה בתפקיד ובאמת, זה העלה לי איזה שהוא חיוך פנימי, גם ראו את זה חיצוני, אבל אני באמת מצפה לראות את זה בשטח, באמת, כי כאשר אני מסתובבת, ואני מסתובבת לא מעט, אני חייבת להודות וגם במסמך הזה, ואחד הנתונים פה הוא שדווקא בקרב בני הנוער, מהמצב הסוציו אקונומי הנמוך וילדים בסיכון, אינם יכולים לקחת חלק בחוגים שהם, בואו נגיד ככה, חוגים שיש אתם גם העצמה אישית, אבל גם איזה שהוא אופק למצוינות.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר אנחנו מדברים על חוגי ספורט, אנחנו יודעים שרוב המתנ"סים משתמשים היום במה שנבנה בעבר כמקומות לפעילות מסובסדת אמיתית לעומק.

אורלי לוי אבקסיס: כשאני הייתי ילדה, כמעט ולא היו, ואני באתי מבית שאן, אז היה את שיקום השכונות החברתי, כמעט ולא היה ילד בחתך רוחבי, שלא לקח חלק בפעילויות הללו.

אורלי לוי אבקסיס: הטניס צמח והיו שם כישרונות מאוד גדולים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל ההתעסקות הזו באמת בחוגים של אחר-הצהריים, בכל החינוך הבלתי פורמאלי, גם מנע מאותם ילדים לשבת על הברזלים ולהוות איזה שהוא טרף קל לכל אותם משחרים לדור חדש לעבריינות.

אורלי לוי אבקסיס: באמת, ככל שהילדים היו עסוקים בתרבות שהיא מסובסדת, אין מה לעשות, אנחנו נמצאים גם עם הדו"ח החדש של מצב העוני וגם כאשר אנחנו רואים שישנם, גם אם אנחנו, מצב הילדים משתפר, זה ממש בפסיקי נורא קטנים.

אורלי לוי אבקסיס: בשורה התחתונה, גם כאשר שני ההורים עובדים, זה לא פוטר אותם מלהיכנס למתחת לקו העוני, מה שאומר שמצמצמים במותרות.

אורלי לוי אבקסיס: מותרות זה חוגים.

אורלי לוי אבקסיס: זה חינוך בלתי פורמאלי, אין מה לעשות.

אורלי לוי אבקסיס: כשאתה עושה את החלוקה התקציבית, אז כמובן שזה הדברים הראשונים שחותכים בהם, למי שאין בידם.

אורלי לוי אבקסיס: המועצה לשלום הילד מציינת פה כי המסגרות הקיימות בתחום החינוך הבלתי פורמאלי הן דלות, הן לא מתאימות, הן לא מספקות, הן לא נגישות.

אורלי לוי אבקסיס: והמסגרות הקיימות בתנועות הנוער אינן מגיעות לפריפריה ולאוכלוסיות חלשות ונדרשים תשלומים יקרים כדי להשתתף בפעילויות שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: אני עשיתי סקר קטן עם הילדות שלי ועם החברות שלהן, כדי לבדוק מה הפעילויות שבאמת מעניינות אותן.

אורלי לוי אבקסיס: אתה אמרת מהמבט של הסבא, אז אני אומרת מהמבט של אימא לילדות צעירות.

אורלי לוי אבקסיס: אז כמובן שאין מה לעשות, מה שמעניין היום את הילדים זה דווקא החוגים היותר יקרים בטבלה.

אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו מסתכלים, אף אחד לא רוצה להיות בתוך מסגרת שמצוין עליה נוער בסיכון.

אורלי לוי אבקסיס: אבל כאשר אתה נותן לזה איזה שהוא משהו נוסף, למשל, תיאטרון, אמנות פלסטית, מוסיקה, תנועות נוער מקומיות, מחול, אנחנו רואים שהעלות השנתית פה היא מטורפת, למשפחות שאין להן.

אורלי לוי אבקסיס: וזה בנוסף לתשלומים שהם נדרשים לשלם, שאין להם פטור, גם אם יש להם הנחות מסוימות, שהם נדרשים לשלם לחינוך החינם הפורמאלי.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת הספרים וההוצאות שגם אם יש את ההזנה באמצע היום אז גם שם יש השתתפות.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא אומרת שלא, עשיתם דרך, אבל זה בהחלט לא מספיק.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר אנחנו מסתכלים כאן, אז באמת אחד מהנתונים הם מימוש הפוטנציאל בקרב אוכלוסיות מוחלשות בהם נוער בסיכון, נוער עולה, נוער ערבי ונוער עם צרכים מיוחדים, נמוך מאשר באוכלוסיות אחרות.

אורלי לוי אבקסיס: זה אומר שאנחנו עוד פעם נמצאים במצב שבו יש פערים והפערים האלו הם נראים לעין, בעיקר בקרב אותם ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר אתה רואה שהחוגים המבוקשים הם חוגים שעולים המון כסף ואין מה לעשות, בואו נגיד ככה, ישנן ערים בפריפריה שנאבקים כל יום על תקציב כזה או אחר וגם כאשר יש כבר איזה שהיא תוכנית, אז הם נאלצים לתת את ה- Matching של 25%, מהכיס שלהם, פר כל ילד או פר כל טיפול וצריך להבין שהרבה מהעיירות האלו גם ככה קורסות ומקצצים להם במענקי האיזון והם צריכים לחפש מאיפה להביא ומה להביא ואותם ילדים פשוט נשארים בלי מסגרת אמיתית, שגם תספק אותם וגם תהווה להם איזה שהוא רצון לצאת מהבית או מהמחשב, למי שיש את האינטרנט בבית, וזה לא כולם, גם אם יש להם מחשב, הרבה מהם גם לא מחוברים.

אורלי לוי אבקסיס: צריך לזכור שיש ונמצא קשר ישיר בין המעמד החברתי כלכלי של ישוב המגורים לבין ביקור במופעי בימה, במוזיאונים, בקולנוע.

אורלי לוי אבקסיס: חברים, אם אתה צריך לקחת ילד, סתם דוגמה, מבית שאן, למוזיאון, אתה צריך לשלם את העלויות של ההסעה, אתה צריך לשלם את העלויות של הכניסה, אני נותנת לכם דוגמה, אני לוקחת את הילדים שלי למרכז הארץ אז יש הנחות למשל אם אתה נכנס לספארי, אז אם אתה תושב האזור, יש לך הנחה, אתה לא תושב האזור, אין לך שום הנחה.

אורלי לוי אבקסיס: תחשוב על אותם הורים שצריכים לעשות את זה באוטובוסים, כמה זה יוצא להם, שלא לדבר על המחירים המופקעים שכבר בתוך המקומות האלו.

אורלי לוי אבקסיס: לכן, אותם ילדים גם לא נחשפים לצד הזה של התרבות ואני הייתי מאוד רוצה לשמוע איך המשרדים השונים כן יוצרים תוכנית אחת שאולי תעשה בתוכה כל מיני אופציות שאפשר יהיה לבחור מתוכם באמת לאותם ילדים ולאותן אוכלוסיות חלשות שההורים שלהם לא יכולים להשיג את זה בעבורם, אבל מתוך התוכניות האלו, שיהיו מסובסדות, אבל מסובסדות באמת, להרבה הורים אין את היכולת, גם אם היו רוצים בכך.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: קודם משרדי הממשלה, בסדר?

זבולון אורלב: גם שלטון מקומי, בסדר.

זבולון אורלב: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להתנצל מראש, כי אני צריכה ללכת ב- 12 לנשיאות, זה לא שחלילה אני לא מעוניינת לשמוע את כולם.

זבולון אורלב: מינהל הספורט, בבקשה.

עופר בוסתן: אני מספורט ותרבות.

עופר בוסתן: רציתי לציין שמינהל הספורט מתקצב את הפעילויות ברשויות המקומיות באמצעות סל הספורט.

עופר בוסתן: זה לא סוד שהתקציב הוא קטן, תקציב הספורט במדינת ישראל הוא קטן ובמסגרת סל הספורט, ניסינו לעשות העדפה.

זבולון אורלב: גם ההישגים לא אי-אי-אי.

עופר בוסתן: אתה מדבר על הספורט ההישגי, אני מדבר כרגע על הספורט בפעילות הכללית, הספורט העממי.

עופר בוסתן: אנחנו באמצעות סל הספורט, שאני לא אפרט מה הוא, אבל אני אגע בשני מרכיבים שלו, אחד זה סעיפי יוזמות ואנחנו בסעיפי היוזמות מנסים לגעת בכל האוכלוסיות שאת דיברת עליהם ולתת פעילויות מוזלות.

עופר בוסתן: אני אתן דוגמה, פתחנו בכ- 67 רשויות מקומיות מועדוני אופניים.

עופר בוסתן: מועדוני אופניים עממיים, לא הישגיים, שבהם הקמנו מקום שבו יהיו אופניים שהילדים יהיו נגישים לפעילות הזאת בחינם.

עופר בוסתן: עם הזמן, אני מניח שהילדים ירכשו, אם הם יוכלו, את האופניים ויממשו את עצמם בפעילות עצמאית.

עופר בוסתן: חלוקה של תקציבי הספורט.

עופר בוסתן: אנחנו נותנים מקדמים לפי מצב סוציו אקונומי.

עופר בוסתן: כל רשות שבמצב סוציו אקונומי 1 או 2, סל הספורט שלהם מקבל מקדם של 60%, 3, 4 – מצב סוציו אקונומי 3, 4, מקבל מקדם של 40% ו- 5, 6 מקבל מקדם של 20%.

עופר בוסתן: הנוהל הזה של לתת מקדמים לאזורים שהם מוגדרי חלשים מבחינה סוציו אקונומית, גם בנושא המתקנים.

עופר בוסתן: מינהל הספורט תומך במתקנים עד מצב סוציו אקונומי שש, מעל שש אנחנו לא תומכים במתקנים, בעיקר באזורים החלשים יותר.

עופר בוסתן: אנחנו מנסים לחשוף את הילדים האלה לפעילויות ואני לא רוצה להגדיר רק נוער בסיכון.

עופר בוסתן: אנחנו לוקחים את כל בני הנוער שידם אינה משגת ומנסים להגיע.

עופר בוסתן: כמובן שהתקציב הוא כמו שהוא, אז גם התמיכה היא קטנה.

עופר בוסתן: אנחנו נשמח אם התמיכה הזאת תגדל.

עופר בוסתן: אנחנו תומכים במתקנים שהם מתקנים קהילתיים.

עופר בוסתן: זאת אומרת, אנחנו לא בונים, לא מקרים מגרשים משולבים אלא התמיכה המרכזית הולכת למגרשים משולבים, מגרשי כדורגל בשוליים, יותר שדרוג ובנייה של שיפוץ אולמות ספורט והנגשתם לפעילות כללית.

זבולון אורלב: האם יש נתון כמה בני נוער משתתפים בפעילויות ספורט מחוץ למערכת החינוך?

זבולון אורלב: באיגודים, באגודות?

זבולון אורלב: בכל ענפי הספורט, יש כזה נתון?

שלומית ניר טוב: יש, יש, אבל ספורטאים, באמת ספורטאים.

עופר בוסתן: שלחנו לכם בדו"ח הספורטאים זה 9,381, אם אני לא טועה, של ספורטאים.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, אבל יש להם גם הוצאה אישית מאוד גבוהה.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שהילדים בסיכון בכלל לא יכולים להגיע לספורט הישגי, כי אז הם נדרשים לשלם אלפי שקלים.

זבולון אורלב: לא מדברים על ספורט הישגי.

אורלי לוי אבקסיס: לא, לרגע הם אמרו שבספורט הישגי, אז יש להם נתונים.

עופר בוסתן: כן, המדידה היא יותר קלה.

זבולון אורלב: ספורט עממי, אין לכם נתון?

עופר בוסתן: אין נתון.

עופר בוסתן: אנחנו יוצאים עכשיו לסקר, צריך לסיים סקר מאוד גדול ואנחנו בשלבי סיום של הסקר ויהיו לנו נתונים כלליים.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: משרד הרווחה, מימי אקרמן?

זבולון אורלב: מי זאת?

נעמי אבוטבול: אני מהתוכנית הלאומית, נעמי, מהמשרד.

זבולון אורלב: בבקשה.

נעמי אבוטבול: אם אתה רוצה את משרד הרווחה, רק משרד הרווחה זה נעמי, אם אתה רוצה את התוכנית הלאומית, זה אני.

זבולון אורלב: התוכנית הלאומית קמה בזכותי.

קריאה: אני יודעת.

קריאה: אבל כשאני מדברת, אז אני מתייחסת לכל המשרדים.

זבולון אורלב: משרד הרווחה, בבקשה, גב' אבוטבול.

נעמי אבוטבול: משרד הרווחה כמובן אמון יותר על הצד של נוער, ילדים ונוער בסיכון ולאחרונה אנחנו יותר מדגישים באמת על פיתוח של מסגרות לנוער בסיכון, ששם באמת ראינו שחסר בעיקר ועדיין אין מספיק.

זבולון אורלב: נדמה לי שהיקף הנוער בסיכון הוא בסדר גודל של 350,000.

נעמי אבוטבול: ילדים ונוער בסיכון.

זבולון אורלב: ילדים ונוער בסיכון.

זבולון אורלב: מה, בכמה, כמה מהם נמצאים במסגרות שאתם קשורים אתם?

נעמי אבוטבול: אין לי את הנתונים המדויקים.

זבולון אורלב: ידעתי.

זבולון אורלב: אני גם לא מצפה שמפקחת ארצית של מועדוניות תדע.

נעמי אבוטבול: הנתונים הם לא מדויקים, לכן אני לא רוצה להגיד במספרים, אבל חסר, זה ברור שחסר ואין לנו בהיקפים.

נעמי אבוטבול: מה שיש לנו בתחום של ילדים ונוער, אז השירות העיקרי שהוא לילדים ונוער בסיכון שהיא מתחילת הרצף עד אמצע רצף, כרגע אני לא מתייחסת לקצה, לאוכלוסיות קצה, יש לנו בסדר גודל של כ- 1,000 מועדוניות לילדים ונוער בסיכון שזה בסדר גודל של 13,000 ילדים שנמצאים בשירותים האלה.

נעמי אבוטבול: יש שירותים נוספים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הם מתחלפים, כי הרי כל שנתיים צריכים להכניס מישהו חדש, אז עד שמישהו כבר נכנס לאיזה שהוא תהליך ורווה ממנו איזה שהוא פלוס ותועלת, אז הוא צריך לפנות מקום, כי צריך להכניס מישהו אחר לתוך זה.

נעמי אבוטבול: זה משתנה.

אורלי לוי אבקסיס: ואז זורקים אותו שוב פעם לאותה קטסטרופה שהיתה לפני.

נעמי אבוטבול: נכון, אין ספק שיש הרבה יותר צורך ומעט תקציבים לצורך העניין.

נעמי אבוטבול: בכל אופן, אני אמנה את מה שיש.

נעמי אבוטבול: מה שחסר, אנחנו יודעים שחסר.

נעמי אבוטבול: זאת אומרת, אם היה אפשר להכפיל ורשויות מקומיות מבקשות להקים את הדברים האלה יותר ויותר, לצערי התקציב שלנו מוגבל, אנחנו לא יכולים לתת עוד ועוד.

נעמי אבוטבול: זה מה שיש בבסיס התקציב שמקבלים מהאוצר, הוא מחולק בין הרשויות המקומיות והם בוחרים בעצם איזה שירותים להקים.

נעמי אבוטבול: אבל לדיון הזה, בעצם מעבר למועדוניות לילדים בסיכון, יש שירותים נוספים של מעונות, אנחנו מדברים פה על גיל רך אמנם, יש מעונות רב תכליתיים שזה פיתרון עד שבע בערב, אמנם משם המניעה תתחיל, יש מרכזי הורים ילדים, מרכזי הורים מתבגרים.

זבולון אורלב: זה לא הדיון.

נעמי אבוטבול: בנושא נוער, אני רק רוצה להגיד.

זבולון אורלב: אנחנו בדיון של תרבות הפנאי.

נעמי אבוטבול: נכון, אתם שאלתם.

זבולון אורלב: תרבות הפנאי, דווקא לנוער בסיכון שבעיני, זה קריטי.

זבולון אורלב: קריטי.

זבולון אורלב: אין אלטרנטיבות אחרות.

נעמי אבוטבול: הדבר המרכזי, מבחינת נוער, בשנתיים האחרונות, שמזה התחלתי אבל שאלתם אותי קצת יותר על זה.

נעמי אבוטבול: מבחינת נוער בסיכון, אנחנו בשנים האחרונות עושים באיזה שהוא פיילוט משותף עם אשלים, עם משרדים.

נעמי אבוטבול: חברנו עם מספר משרדים, משרד התרבות והספורט, איכות הסביבה, בריאות וחינוך, והקמנו בחמישה יישובים כרגע בתוכנית פיילוט מרכזי נוער שהם בעצם קצה עד אמצע רצף שהם בעצם נותנים מענה מזוויות שונות, לא רק רווחתיים אלא גם למשל תרבות והספורט, שהם לא אמרו את זה, את הנושא של האופניים הם הכניסו גם למרכזים האלה.

נעמי אבוטבול: הבריאות מוסיפים כל מיני דברים של רפואה ותזונה בריאה וזה בעצם מאגד.

זבולון אורלב: באיזה מקומות מתקיים הפיילוט?

נעמי אבוטבול: בערד, יפיע, תל-אביב, כרמיאל.

זבולון אורלב: יש לכם נתון, בערד, כמה בני נוער משתתפים בזה?

קריאה: בכל מועדון כזה – 80.

קריאה: כ- 80.

נעמי אבוטבול: זה עד 100.

נעמי אבוטבול: זו תוכנית פיילוט פיתוחית.

נעמי אבוטבול: שיתופי הפעולה כרגע.

נעמי אבוטבול: מה שאנחנו ניסינו זה לחבור ל- 75 מועדונים שקמו דרך התוכנית הלאומית, שזה עדיין בניסיון וזה לא פשוט הולך, אבל הרצון הוא לחבור למועדונים שקמו מכספי התוכנית הלאומית ושם באמת לעבות את המענים לאותו נוער בסיכון, בעצם לחבור בין המשרדים כדי באמת לתת את המענה המקסימאלי לאותם נערים ולמנף את זה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: גב' אקרמן, בתמציתיות.

מימי אקרמן: ביישובים של התוכנית אנחנו איתרנו 156,000 ילדים ובני נוער בסיכון מלידה עד 18, בתוכניות בכלל של התוכנית, משרתים כ- 50,000 ילדים.

מימי אקרמן: יש לנו פילוח של סוגים שונים של פעילויות.

זבולון אורלב: עדיין, 130,000 ילדים.

מימי אקרמן: התוכנית הלאומית זה תקציב תוספתי, הוא לא יכול להכיל את כל הילדים, יש גם תוכניות ביישובים שהן אינן במסגרת התוכנית הלאומית אבל אני רוצה להגיד משהו על פעילות הפנאי.

מימי אקרמן: אני חושבת שחשוב לא לדבר רק על בני הנוער.

מימי אקרמן: כשאנחנו מסתכלים על הילדים ונוער בסיכון, אנחנו מסתכלים על היכולת של ההורים לספק העשרה לילדים, שזה מתחיל מלידה, יש המון המון פעילויות בגיל הרך שמכוונים לכיוון הזה.

מימי אקרמן: קמו, גם בתוך הפורמאלי, כי אני חושבת שילדים צריכים גם ללמוד לצרוך את השירותים האלו ולהיחשף אליהם וכשהם קטנים המקום לפעמים יותר יעיל לעבוד בתוך הגן.

מימי אקרמן: יש גם הרבה מאוד משחקיות שקמו, כדי לעודד את היכולת של ההורים גם לשחק עם הילדים שלהם וגם להבין את תחומי ההעשרה.

מימי אקרמן: אנחנו שמים דגש מאוד גדול על זה שיכירו את הילדים, שידעו מה הצרכים שלהם, שיחפשו את החוזקות שלהם, את הכישורים שלהם כדי לשלב אותם, אם לא בתוך התוכנית שהם משתתפים בה, למצוא את השיתוף במערך הבין מקצועי והבין ארגוני שכן יכול לכוון לחוגים ולחבר את המימון.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: במסמך שהכינה אתי, ציינו שבני נוער עולים מברית המועצות לשעבר ויוצאי אתיופיה, משתתפים בפעילויות פנאי באופן מופחת באופן יחסי לבני הנוער היותר ותיקים.

זבולון אורלב: נמצא פה גם המשרד לקליטת עלייה?

זבולון אורלב: לא.

אורלי לוי אבקסיס: ושוב פעם, השיבה היא עלות פעילויות הפנאי.

זבולון אורלב: מה שרציתי לשאול.

זבולון אורלב: אין פה אף אחד?

זבולון אורלב: הודיעו?

זבולון אורלב: רשומים?

זבולון אורלב: מכתב נזיפה.

זבולון אורלב: משרד הקליטה נרשם ולא הופיע.

קריאה: אצלנו, דווקא העלייה הרוסית מאוד פעילה.

קריאה: בתחום הספורט, מאוד פעילה.

זבולון אורלב: המשרד לביטחון פנים, בבקשה.

עופרה מתתיהו: אני נציגת המשרד לביטחון פנים.

עופרה מתתיהו: אני רוצה לציין, במשרד לביטחון הפנים יש אגף חברה ומניעת פשיעה, יש את עיר ללא אלימות, אלו גופים שעוסקים גם בנושא הפנאי.

עופרה מתתיהו: היום אני בעיר ללא אלימות, בעבר הייתי מצילה, ואני יכולה להגיד לכם שבשנה האחרונה הכנסנו לעוד 66 יישובים של עיר ללא אלימות.

עופרה מתתיהו: עבדנו ב- 12 יישובים בשנת 2010, השנה נכנסנו לעוד 66 יישובים, כך גם במצילה, הכוונה בשנה הבאה להיכנס לעוד כ- 20, גם במצילה וגם בעיר ללא אלימות.

עופרה מתתיהו: זאת אמירה מאוד רצינית.

עופרה מתתיהו: זאת היערכות מאוד רצינית מבחינתנו.

עופרה מתתיהו: הנושא של החינוך הבלתי פורמאלי בעיר ללא אלימות, כשאני בעצם אחראית עליו, הוא נושא שמאוד מאוד היה חשוב לי.

עופרה מתתיהו: נכנסתי לשם וראיתי באמת הרבה מאוד פעילות של מגרשים מוארים, דברים רחבים, פחות ערכיים ואני באתי ובאמת שינינו עכשיו את הדפוס בצורה מאוד משמעותית, לתיאטרון, לכל מה שקשור.

זבולון אורלב: על איזה היקף בני נוער מדובר?

עופרה מתתיהו: תראה, עיר ללא אלימות זה בעצם המטרה שלה זה להתעסק עם נוער נורמטיבי, בעיקר.

עופרה מתתיהו: בניגוד למצילה.

יצחק קדמן: עיר ללא אלימות, המטרה שלה היא להתעסק עם אלימות ולא עם בני נוער.

עופרה מתתיהו: זה העניין.

עופרה מתתיהו: זאת אומרת, הרעיון הוא לדבר באמת, לקחת, להביא כמה שיותר בני נוער נורמטיביים.

עופרה מתתיהו: אנחנו באנו ונלחמנו ואז החלטנו שכל הנושא של תקציב הפנאי יקבל משמעות גם מבחינת בני הנוער בקצה הרצף, שליש מתקציב הפנאי הולך כרגע לבני נוער בקצה הרצף שגם שני שליש האחרים, אנחנו בעצם רוצים לשלב קבוצות של נוער בסיכון ונוער נורמטיבי.

עופרה מתתיהו: מדובר בכמה שיותר בני נוער, הרצון הוא להביא כמה שיותר וליצור כמה שיותר אטרקציות ולהביא ערכים.

עופרה מתתיהו: דיברה פה אורלי, עכשיו יצאה, אבל כל הנושא של תיאטרון, פיסול סביבתי, מנהיגות נוער, כל הדברים שעלו פה, נכנסו בצורה מאוד מאסיבית לתוך הפעילות ואני מאמינה שלשנה הבאה אנחנו נראה שינויים מאוד דרמטיים בנושא הזה ברשויות.

זבולון אורלב: עכשיו אני רוצה לעשות רגע הפסקה מתודית.

זבולון אורלב: בני הנוער שמעו את כל מה שדיברו משרדי הממשלה.

דנה גובי: טוב, סליחה.

דנה גובי: משרד התרבות, זאת אומרת, יש עוד פן אחד למשרד התרבות, לא רק ספורט.

זבולון אורלב: איזה עוד פן יש?

דנה גובי: של תרבות.

זבולון אורלב: לא רשום לי, פשוט.

זבולון אורלב: כתוב שאת מנהלת שירות הסרטים.

דנה גובי: אני מנהלת שירות הסרטים שיושבת במינהל התרבות.

זבולון אורלב: ראיתי מנהלת שירות הסרטים.

קריאה: כדאי לשמוע כי משרד התרבות עשה כמה דברים מדהימים.

זבולון אורלב: אני התפלאתי שמינהל התרבות לא נמצא פה.

דנה גובי: אני הנציגה פה.

זבולון אורלב: בבקשה, לא ידעתי שאת מייצגת פה את מינהל התרבות.

זבולון אורלב: בבקשה.

דנה גובי: אני מייצגת את מינהל התרבות, זה קצת מבלבל, אכן.

דנה גובי: אני רוצה לציין שאל"ף, במשרד התרבות האוריינטציה היא יותר בתחום המבוגרים ולא בתחום הילד, אבל יחד עם זה, אני קיבלתי נתונים שאותי די הרשימו, אני לא יודעת, יכול להיות שזה לא מספיק.

דנה גובי: לגבי בני הנוער שמבקרים באותם אתרים לאומיים תרבותיים, כמו מוזיאונים, תיאטראות, קונצרטים וכו', שנאספו על-ידי חברת פיל"ת ומגיעים לכמה מיליונים בשנה, בני נוער שמבקרים באותם מוסדות.

דנה גובי: שני פרויקטים שבעצם לימור לבנת ייסדה וקידמה.

זבולון אורלב: מעירים לי, אתי שהכינה, היא עוזרת המחקר שלנו, שהנתונים האלה לא מבחינים בין מי שמגיע למוזיאונים במסגרת בית-הספר סל תרבות, לבין מי שפעילות תרבות הפנאי.

דנה גובי: זה נכון.

זבולון אורלב: במערכת החינוך יש 1,800,000 תלמידים, אז זה יכול להיות המיליונים.

דנה גובי: ויחד עם זה, זה עדיין די מרשים.

דנה גובי: בעיני.

דנה גובי: אני רוצה עכשיו לציין שני פרויקטים שכפי שאמרתי בעבר, משרד התרבות, האוריינטציה שלו, ההסתכלות שלו, המטרות שלו, הם למבוגרים, לא לילדים ושני הפרויקטים שאני רוצה לדבר עליהם זה תרבות לישראל, שחבל שחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס לא נמצאת פה.

דנה גובי: תרבות לישראל עכשיו היא אחד הפרויקטים הממש ממשיים שממש יוצא לימים אלה, זה פרויקט חנוכה.

זבולון אורלב: תקצרי, כי הוועדה דנה בפרויקט חנוכה עם השרה ושיבחה מאוד, שמענו את זה.

זבולון אורלב: קדימה.

דנה גובי: שיציג בפני 76 יישובים בפריפריה.

זבולון אורלב: 40,000 בני נוער, הוועדה קיבלה על זה דיווח ישירות מהשרה, תתפלאי.

דנה גובי: בסדר גמור.

דנה גובי: ועוד פרויקט אחד ראוי לציון זה הפרויקט של נותנים במה.

דנה גובי: זה גם כן השרה בטח דיברה על זה, נותנים במה זה אותה מסגרת שחושפת בפני הפריפריה את אותם מוסדות תרבות עיקריים שגם נותנת הזדמנות עם הפנים לילדים, נותנת הזדמנות לאותם ילדים להיחשף לאותם אירועים.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: עכשיו אני רוצה רגע לחזור לתלמידים.

רותי ויינשטיין: אני גם רשומה.

רותי ויינשטיין: משרד הבריאות.

זבולון אורלב: מה, תרבות ופנאי שבאים לבתי-החולים?

רותי ויינשטיין: אנחנו בריאות, לא חולי.

רותי ויינשטיין: אני מהמחלקה לקידום בריאות.

זבולון אורלב: ואתם עוסקים בתרבות הפנאי-?

רותי ויינשטיין: עוסקים בתרבות הפנאי.

זבולון אורלב: מעניין.

רותי ויינשטיין: יש לנו היום תוכנית לאומית, קודם כל, אתה מוזמן עם כולם, אנחנו היום עושים מן השקה לתוכנית לאומית לאורח חיים בריא ופעיל, שגם דורית היא חלק מזה, זה משרד הבריאות, משרד החינוך ומשרד התרבות והספורט והדגש זה על ילדים והדגש אנחנו רואים את הבעיות הבריאותיות.

זבולון אורלב: זו תוכנית שתהיה-?

רותי ויינשטיין: זו תוכנית שהתחילה כבר.

רותי ויינשטיין: התחלנו כבר.

רותי ויינשטיין: אנחנו כן יש נתונים דרך סקר של משרד הבריאות ומשרד החינוך, של התנהגויות בריאותיות של ילדים ונוער, שיש יותר מחמש שעות ביום צפייה בטלוויזיה ומחשב.

רותי ויינשטיין: ילדים לא זזים.

רותי ויינשטיין: ילדים לא יוצאים מהבית.

יצחק קדמן: לא נכון, הם הולכים לקניון.

רותי ויינשטיין: זה גם אנחנו רואים.

רותי ויינשטיין: מה שאנחנו מודאגים זה גם מהבריאות, מה יהיה.

קריאה: ההורים מסיעים אותם לשם, הם לא הולכים.

רותי ויינשטיין: ביחד, אנחנו מחפשים גם בבתי-הספר שהשנה זה שנת אורח חיים בריא במשרד החינוך, אלא גם אחרי זה, שיהיה את כל הפעילויות, אנחנו נותנים יותר דגש לפריפריה הגיאוגרפית והחברתית, יותר מחצי מהפעילות של משרד הבריאות בקידום בריאות זה במגזר הערבי, כדי לעשות אפליה מתקנת.

רותי ויינשטיין: זה כולל תמיכה בחברה למתנ"סים, לפעילויות בלי כסף לילדים ונוער.

רותי ויינשטיין: הפעילות בהפוך על הפוך, גם של פעילות גופנית.

רותי ויינשטיין: עם הרשויות המקומיות אנחנו עכשיו לוקחים הרבה.

רותי ויינשטיין: זה כדי להכניס אותם יותר לנושא של פעילות גופנית.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אני רוצה לשאול את התלמידים והתלמידות כאן, כמה שאלות.

זבולון אורלב: מי הולך לתנועת נוער באופן קבוע, ירים את ידו.

זבולון אורלב: איזה בית-ספר אתם?

זבולון אורלב: אפשר להוריד.

יצחק קדמן: זה מדגם מייצג.

זבולון אורלב: מי הולך לאיזה שהיא פעילות במתנ"ס?

זבולון אורלב: פעם בשבוע, באופן קבוע, לפחות פעם בשבוע, באופן קבוע-?

קריאה: אם יהיה מתנ"ס.

זבולון אורלב: באבו גוש יש מתנ"ס ובירושלים יש מתנ"ס.

זבולון אורלב: ובעוד כמה מקומות יש 160 מתנ"סים במדינת ישראל.

זבולון אורלב: גם בשיתוף עם הרשויות המקומיות.

זבולון אורלב: שאלה נוספת.

זבולון אורלב: מי מקיים פעילות שבועית סדירה בתחום הספורט?

זבולון אורלב: חדר כושר.

זבולון אורלב: חוץ מחדר כושר, עוד מישהו מקיים פעילות?

זבולון אורלב: טניס.

זבולון אורלב: מחול.

זבולון אורלב: מי ביקר לא דרך בית-הספר, באירוע תרבות, מוזיאון, ראיתי, אפשר להוריד.

זבולון אורלב: מוזיאון, אפשר להוריד.

זבולון אורלב: הצגה, לא במסגרת בית-הספר.

זבולון אורלב: הצגה, תרבותיים פה.

זבולון אורלב: אפשר להוריד.

זבולון אורלב: מוסיקה, מחול, אחת מאמנויות הבמה.

זבולון אורלב: תגידו, יש לכם זמן ללמוד?

זבולון אורלב: אתם בית-ספר הרטמן?

זבולון אורלב: הבנות של אבו גוש.

זבולון אורלב: יש איזה פעילות תרבות הפנאי שאתן מקיימות באופן קבוע?

זבולון אורלב: מה?

זבולון אורלב: במתנ"ס?

זבולון אורלב: קודם שאלתי על המתנ"ס.

זבולון אורלב: את הולכת, יש איזה פעילות קבועה שאת הולכת פעם בשבוע?

זבולון אורלב: לא.

זבולון אורלב: אלא-?

זבולון אורלב: מה, אם יש הצגה או משהו?

זבולון אורלב: מתי הולכים למתנ"ס?

זבולון אורלב: מה אתם עושים בזמן הפנאי?

זבולון אורלב: רק לומדת, כל היום?

זבולון אורלב: או טלוויזיה.

זבולון אורלב: זהו, טלוויזיה, מחשב, כן?

זבולון אורלב: הבנתי.

זבולון אורלב: איפה הבנים שלכם, פה?

זבולון אורלב: איפה הבנים של אבו גוש יושבים.

זבולון אורלב: שם?

זבולון אורלב: מה עם הבנים?

זבולון אורלב: יש מישהו מהבנים שמשתתף באיזה פעילות ספורט קבועה, פעם בשבוע?

זבולון אורלב: מה יש באבו גוש?

זבולון אורלב: הפועל?

זבולון אורלב: מכבי?

זבולון אורלב: מה יש שם?

זבולון אורלב: בית"ר, אני בטוח שאין.

זבולון אורלב: טוב, אתי אלוני, שלטון מקומי.

זבולון אורלב: בבקשה.

אתי אלוני: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

אתי אלוני: אני רוצה לבוא ולומר שאני חושבת שהשאלה העקרונית מתוך הסקירה שניתנה כאן, מעלה שאלה אסטרטגית בעיני, שאני מבקשת להעלות אותה כאן, שעוסקת באמת באחריות וברצון שלנו לראות את החינוך הבלתי פורמאלי, האם הוא מותרות.

אתי אלוני: אני חושבת שזאת השאלה.

אתי אלוני: השאלה האם אנחנו לוקחים אחריות על המרחב הזה, שקוראים לו שעות הפנאי של הילד, של החברה, של הקהילה.

אתי אלוני: אני חושבת שזה, מכל מה שעולה כאן.

אתי אלוני: אני חושבת שאם אני ואני אחרי שיחה עם שלמה בוחבוט, יושב-ראש השלטון המקומי, שהגדיר כיעד לשנת 2012 תקצוב הנושא הבלתי פורמאלי, הוא אמר לי – זה המשימה שלך לצד צו החינוך וזאת אמירה אחרי אסיפת ועד מנהל, של השלטון המקומי.

אתי אלוני: אני רוצה לבוא ולומר שהרשויות המקומיות רואות בדבר הזה לא פחות חשיבות, השקעה, רצון ותרומה, ועומס בנטל הכספי, שלהן, לא פחות מהפעילות הפורמאלית ואני יושבת ככה ושומעת פה את הסקירה, ואני מכירה פה את רוב המערכות ואני שואלת – רגע, איפה אנחנו?

אתי אלוני: אנחנו רואים פה מצילה, רואים נוער בסיכון, רואים תוכנית ואיפה ה- Main stream ?

אתי אלוני: איפה המסה הקריטית הרגילה, הגדולה, ה- Main stream?

קריאה: עיר ללא אלימות.

אתי אלוני: ואני רוצה לבוא ולומר שכל עוד לא נחליט אסטרטגית, כמדינה, שהנושא הזה לא פחות חשוב ממה שקורה עד 12 או עד שתיים בצהריים בין כותלי בית-הספר ושלמרחב הבלתי פורמאלי יש לא פחות השפעה, אולי לפעמים במקרים אחרים אולי יותר, על עיצובו של הילד, על עיצובו של מרחב החברתי תרבותי שלו, אני חושבת לא יקרה פה כלום.

אתי אלוני: ואז חלוקת התקציבים תהיה בהתאם ואז כל חלוקת הנטל תהיה בהתאם.

אתי אלוני: כל עוד אומרים שזה מותרות, אז במותרות מתעסקים בגובה ובגודל הכיס.

אתי אלוני: מי שיש לו – יש לו, ומי שאין לו – אין לו.

אתי אלוני: ואני חושבת שאנחנו כמדינה מתקדמת, מדינה שרוצה ורואה ברצף, באורך היום, משמעות שהיא לא רק מ- ש.ג.

אתי אלוני: בית-הפר החוצה או פנימה, אלא רצף שלם שגם החוגים יש להם מימד חינוכי וגם תנועות הנוער יש להם מימד ערכי חינוכי וגם קבוצות המנהיגות וגם הספורט וגם התרבות, אני חושבת שכל המכלול הזה ביחד, אם לא נגדיר אותו ונתקצב אותו בצורה פורמאלית, בפורמאלי של הבלתי פורמאלי, לדעתי לא יקרה פה כלום.

אתי אלוני: ואני רוצה לומר שיש הרבה מאוד רשויות מקומיות ואתה אמרת את זה בדבריך בפתיחה ואני מודה לך על זה, שמשקיעות רק כי יש להן או רק כי הן מבינות שזה חשוב.

אתי אלוני: ואני חושבת שאנחנו כחברה לא יכולים לחיות רק על-פי מי שנראה לו או לא נראה לו.

אתי אלוני: אם זה בסדר היום החברתי, ציבורי, לאומי שלנו, זה חשוב שזה יהיה שם.

אתי אלוני: ואני רוצה פה לומר על עבודה טובה של משרד החינוך יחד אתנו לקידום חוק הנוער, ששם את זה ב- Front priority, בפורמאלי ואמר – זה לא יותר לגחמתו של ראש עיר נבחר או לא נבחר, הטיפול בנוער.

אתי אלוני: זה ב- Priority, זה נמצא ב- Front line.

אתי אלוני: ושם אנחנו.

אתי אלוני: ושמו תפקיד סטאטוטורי, לא עוד הוא מחליט אם בא לו להשקיע בזה או לא.

זבולון אורלב: ייכנס לתוקפו ב- 2013, מנהל יחידת נוער.

אתי אלוני: אמת, שבמקומות מסוימים, ההחלה היא תוך שלוש שנים.

זבולון אורלב: צריך להסתיים.

אתי אלוני: נכון, אבל ההחלה שלו יכולה להיות מיידית במקומות שעומדים בקריטריונים.

זבולון אורלב: זה חשוב מאוד.

אתי אלוני: בזה אני מבקשת לסיים.

זבולון אורלב: זה השיג את חוק תנועות הנוער.

אתי אלוני: נכון, נכון.

קריאה: עוד נחזור אליו.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: יצחק קדמן, מנכ"ל המועצה הלאומית לשלום הילד, בבקשה.

יצחק קדמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

זבולון אורלב: ואחריו יתכונן, מועצת התלמידים ונוער, תתכוננו.

יצחק קדמן: אני רוצה קודם כל לנצל את ההזדמנות לברך את המנכ"לית הנכנסת של משרד החינוך, לאחל לה הרבה בהצלחה.

יצחק קדמן: אני רוצה להזכיר לך שכשטייס עושה את טיסת הסולו הראשונה שלו, כשהוא יורד מהמטוס, חברים שלו שופכים עליו דלי עם מים קרים.

יצחק קדמן: אז אני לא, והדברים שאני אומר, אני לא מתכוון לעשות את הטקס הזה שמקובל אצל טייסים.

יצחק קדמן: אבל בכל-זאת, אני רוצה קצת לשפוך מים קרים.

יצחק קדמן: שמענו פה הרבה מאוד דברים שנאמרו ואם היה נוחת פה חייזר, הוא היה אומר – יש פה יותר פעילויות לבני נוער מאשר בני נוער.

יצחק קדמן: התמונה הזאת היא תמונה לא נכונה.

יצחק קדמן: אני מעריך את כל מה שנעשה בכל משרד, אבל אני מפנה אתכם לדו"ח מבקר המדינה מלפני שנה.

יצחק קדמן: דו"ח מבקר המדינה הוא דו"ח קשה מאוד בנושא הזה.

יצחק קדמן: ואומר מבקר המדינה נכון, יש קשר בין עלייה בשיעור התנהגויות סיכון, לבין היעדר מסגרות פנאי להפעלת בני נוער לאחר שעות הלימודים.

יצחק קדמן: הדברים האלה הם נכונים ובלי שהגברת מהמשרד לביטחון פנים תקפוץ, אני אומר שלדעתי, כל התקציבים להפעלת בני נוער היו צריכים לבוא מהמשרד לביטחון פנים זה אמצעי המניעה הטוב ביותר למנוע התנהגויות מסוכנות בקרב ילדים.

יצחק קדמן: לא רק של ילדים שנמצאים בתוכנית הלאומית ומוגדרים כילדים בסיכון, אלא של כלל הילדים בישראל.

יצחק קדמן: היום, בכנסת, מתקיימת בוועדה אחרת, ועדת המדע, מתקיים דיון על הסכנות לבני נוער מהפייסבוק וקריאת הביניים שלי לא היתה מקרית קודם, מפני שחלק גדול מבני הנוער בישראל, תרבות הפנאי שלהם נעה בין הפייסבוק לקניון.

יצחק קדמן: אנחנו לא יכולים לאסור עליהם להשתמש בפייסבוק, וזה גם לא נכון, גם לא ללכת לקניון.

יצחק קדמן: השאלה היא אם אנחנו מציעים להם משהו כתחליף.

יצחק קדמן: בגדול, התשובה היא לא.

יצחק קדמן: תבדקו כמה מגרשי ספורט מוארים מצוידים, עומדים לרשות בני הנוער במדינת ישראל.

יצחק קדמן: אפילו בבתי-הספר, גברתי המנכ"לית, ואני אומר את זה גם לאנשי משרד הספורט, ראיתי במסמך של מרכז המחקר שעושה עבודה מצוינת כל פעם מחדש גם במסמך שהוא הגיש היום, שב- 70% מבתי-הספר אין אולמות ספורט תקניים שעומדים לרשות התלמידים.

יצחק קדמן: אז אפשר לדבר גבוהה גבוהה על ספורט ואפשר לדבר על פיילוט פה ופיילוט שם, אבל השאלה היא איזה אלטרנטיבה אנחנו מציגים לבני הנוער.

יצחק קדמן: אמרה לי פעם מי שהיתה קצינת הנוער הראשית של משטרת ישראל משפט שאני מציע שנחרוט על לוח ליבנו.

יצחק קדמן: היא אמרה כך – הפטנט הוא מאוד פשוט.

יצחק קדמן: אם לא נעסיק אותם, הם יעסיקו אותנו.

יצחק קדמן: וזה נותן את הכל בקליפת אגוז.

יצחק קדמן: אם אנחנו לא ניתן לבני הנוער ולילדים את הכלים ואת האפשרויות, ואגב, אני מדבר לא רק על השאלה מה נמצא או מה לא.

יצחק קדמן: בדו"ח מבקר המדינה, מוזכרים עוד כמה דברים מעבר לקיפוח של אוכלוסיות של עולים חדשים והמגזר הערבי ועוד, מוזכר שם, וסליחה שאני אומר את זה, אני לא מתכוון להעליב אף אחד.

יצחק קדמן: הדלות של הדברים שכן פועלים.

יצחק קדמן: אם אנחנו רוצים להתחרות על ליבם של בני הנוער, צריך להציע להם פעילות אטרקטיבית.

יצחק קדמן: מוזכר בדו"ח מבקר המדינה הרמה הנמוכה של אלה שמעבירים באותם מקומות שיש תוכניות תרבות ופנאי.

יצחק קדמן: מוזכר חוסר ההתאמה לתפקיד, מוזכר דלות, מה שאנחנו נותנים להם.

יצחק קדמן: אני שמעתי פה על מילה שאני פשוט אלרגי אליה, אני לא יכול לסבול אותה, וזאת המילה פיילוט.

יצחק קדמן: אנחנו הפכנו להיות מדינה שנקראת פיילוט-לנד.

יצחק קדמן: כל הזמן עושים אצלנו פיילוטים.

יצחק קדמן: תפסיקו כבר עם הפיילוטים.

יצחק קדמן: משך עשרות שנים, היו בישראל בתי תלמיד ובתי נוער, לא קראו לזה פיילוט.

יצחק קדמן: הם נעלמו.

יצחק קדמן: אני קראתי, באמת שוב, בלי לפגוע באף אחד, קראתי שעומדים או שהתחילו כבר לעשות פיילוט חדש, אתם יודעים של מה?

יצחק קדמן: של עובדי חבורות רחוב.

יצחק קדמן: פיילוט חדש.

יצחק קדמן: ריבונו של עולם, 30, 40 שנה, היו לנו עובדי חבורות רחוב שהתעסקו עם נוער מנותק וזה היה התפקיד שלהם, הם היו בכל רשות מקומית, עד שמישהו החליט שלא צריך יותר וביטלו את זה.

יצחק קדמן: אז עכשיו מקימים פיילוט של עובדי חבורות רחוב בכמה יישובים.

יצחק קדמן: אנחנו הולכים אחורה ואחר-כך מכריזים על כל פעילות שהיתה בתשתית שלנו, כפעילות של פיילוט.

יצחק קדמן: אנחנו מוכרחים לחזור ולראות, להבין, זה בדיוק כמו טיפות חבל.

יצחק קדמן: ואני מושפע גם מישיבה שהייתי הבוקר, בוועדת העבודה והרווחה.

יצחק קדמן: איך הקטנו את התמותה של תינוקות במדינת ישראל?

יצחק קדמן: איך מנענו מחלות מדבקות?

יצחק קדמן: על-ידי זה שהקמנו רשת מפוארת שיש מי שרוצה להפיל אותה עכשיו, רשת מפוארת של טיפות חלב שעסקה במניעה.

יצחק קדמן: כשיש טיפת חלב, כשיש חיסונים, שיש חינוך לבריאות, אז יש פחות תמותת תינוקות, זה מוכח, זה עובד.

יצחק קדמן: זה זול.

יצחק קדמן: אותו דבר אנחנו צריכים לעשות גם בנושא תרבות הפנאי.

יצחק קדמן: מילה אחרונה, אני לא יכול להתאפק, להזכיר את זה.

יצחק קדמן: מבקר המדינה בדו"ח שלו, ציין למשל את הדלות של השירותים בעיריית ירושלים.

יצחק קדמן: עיריית ירושלים היא עירייה לא קלה ולא פשוטה, עם אוכלוסיות מצוקה גדולות והוא טוען שבתשובתה של עיריית ירושלים למשרד מבקר המדינה צוין כי הסיוע השנתי שהעירייה קיבלה ממשרד החינוך לצורך הקניית חינוך לערכים לבני נוער, מגיע ל- 30 אגורות לילד לשנה.

יצחק קדמן: ככה לא בונים חומה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: מועצת התלמידים.

דין זהר: אני מנתניה, מועצת תלמידים והנוער הארצית.

דין זהר: אני תלמיד בכיתה י"ב בבית-הספר אלדד.

דין זהר: אנחנו נשתדל לא לחזור על הדברים שנאמרו, באמת נאמרו פה, בין אם עובדות ובין אם הצעות שהן נכונות וחלקן גם קשות.

דין זהר: דבר ראשון, אנחנו מברכים על הכינוס הזה.

דין זהר: הכינוס הזה מראה שבאמת כל השיח כלפי חינוך בלתי פורמאלי, חינוך שהוא ערכי, חינוך שהוא מעבר לשעות הלימוד, הוא משהו שתפש את השיח הציבורי ואת השיח של מקבלי ההחלטות וזה חשוב שזה יהיה כך ואסור שזה ייפסק פה.

דין זהר: לגבי העניין הכספי, אנחנו שמחים לשמוע מהמנכ"לית שבאמת נעשים דברים בנושא וזהו, ובאמת חשוב, אנחנו רוצים לראות את זה בשטח.

דין זהר: דבר אחד שמפריע לנו זה עניין של שוויון הזדמנויות.

דין זהר: היום אנחנו נמצאים במצב שלרשויות המקומיות יש מקום מאוד משמעותי בהחלטה מה ייכנס ומה לא ייכנס.

דין זהר: מה יהיה ומה לא יהיה.

דין זהר: איפה הם יכניסו תקציב ואיפה לא.

דין זהר: מה שגורם למצב שיש רשויות שיש בהן חינוך ערכי וחינוך בלתי פורמאלי שאפשר להתגאות בו מפה עד להודעה חדשה, וכאלו שאין להם בכלל כלום ואתה, אדוני היושב-ראש, שמעת ואתה בטוח מכיר את המקרים האלו ואני חושב שזה המקום של הוועדה באמת לעשות צעד בנושא הזה.

דין זהר: והצעד, לפי דעתנו, אחד הצעדים באמת המשמעותיים, זה באמת עניין החקיקה, עניין התקנות.

דין זהר: ראינו את זה כבר בחוק הרשויות המקומיות שבאמת צובר תאוצה ומשפיע על כל התהליך הזה של חינוך בלתי פורמאלי ואני חושב שאין סיבה שאם יש חוק שמדבר על החינוך הפורמאלי, לא יהיה חוק שמדבר על החינוך הבלתי פורמאלי וייצור רצף חינוכי שאנחנו במועצת התלמידים והנוער הארצית מאוד מאמינים בו.

דין זהר: חינוך שהוא משמונה בבוקר, עד שמונה בערב וכן, גם אחרי.

דין זהר: וחשוב להדגיש את זה.

דין זהר: עוד דבר אחד שגל יציין, שעלה במועצה, בבקשה.

גל פליישמן: אני ממועצת התלמידים והנוער הארצית, אני מגבעתיים, תלמיד בשמעון בן צבי.

גל פליישמן: דיברה קודם חברת הכנסת אורלי לוי ונחשפנו לזה קודם בשאלות שהפנית כלפי הנוער, זה העניין של ביקור במוזיאונים או בהופעות, בהצגות, לאחר שעות הלימודים.

גל פליישמן: עולה באמת שבני הנוער לא נחשפים לזה, לא מבקרים במוסדות תרבות מספיק, מחוץ לשעות הלימודים.

גל פליישמן: הונחה בעבר הצעת חוק שהיא נקראת חוק אזרח צעיר, שמטרתה בעצם לתת הנחה של 50% לאוכלוסיית בני הנוער, אם זה על מופעי תרבות או מוזיאונים וגם לתחבורה ציבורית.

גל פליישמן: כשאנחנו במועצת התלמידים הארצית דנו עליה הרבה והגענו למסקנה שאם באמת יהיה הדבר הזה, אז בני נוער גם מהמרכז וגם מהפריפריה, שיש להם פחות, יגיעו למופעי תרבות ויותר למוזיאונים, מה שלא קורה כל-כך עכשיו.

דין זהר: דבר נוסף רק זה לגבי הפעילויות.

דין זהר: יש בהרבה מאוד ערים פעילויות התנדבות, פעילויות של, אם זה בוגרים, אם זה מי שמכיר את תנועת תרבות שפועלת היום בארץ מתוך התנדבות.

יוסי לוי: זה תנועה של חבר'ה, זה גרעיני אמנויות שבזמנו עבדו בכל מיני מקומות והם יצרו לעצמם היום גוף משלהם, גם לשנת שירות וגם לצבא, גם כתנועת בוגרים.

דין זהר: וזו רק דוגמה פשוט לפרויקט שבאמת העשייה ההתנדבותית, בני הנוער לא צריכים לשלם, לא צריכים לעשות כלום, פשוט להגיע ולחוות משהו יותר ערכי, משהו אחר, בחינוך הבלתי פורמאלי והדבר היחידי שהם צריכים זה תמיכה כספית מהרשות או בכלל, וגם זה לא נותנים להם וחבל שהדבר הזה, הדבר הבסיסי הזה של כאלה שרוצים לעזור, לא תהיה להם את האפשרות הזאת.

זבולון אורלב: תגידו, הבעיה שבני נוער לא הולכים לפעילויות של תרבות הפנאי היא בעיה כספית או בעיה של חוסר תרבות?

דין זהר: היא גם בעיה כספית, כי בני הנוער, באמת, אמנם כן, חסרה התרבות, כמו שאתה אומר, אבל לבני הנוער, אנחנו אוכלוסייה דלת אמצעים.

דין זהר: רובנו לא עובד וגם אם כן, אין לנו הרבה כסף והכסף שכן יש לנו, בדרך-כלל מעדיפים להשקיע אותו בדברים אחרים.

דין זהר: ואם תהיה, לפי מה שאנחנו בדקנו, ראינו שאם תהיה כן איזו שהיא הקלה, אז בני הנוער דווקא יותר יגיעו וכן ירצו להיחשף ולראות.

דין זהר: ברגע שיגיעו וייראו שכן טוב להם וכן מקבלים איזה שהוא ערך תרבותי, לפי דעתנו, כן ימשיכו ויבואו.

זבולון אורלב: מה אחוז התלמידים בכיתה שלך שהולכים לתנועות נוער?

דין זהר: לתנועות נוער, בכיתה שלי?

דין זהר: אני יכול להגיד לך בגבעתיים, בערך 60% מבני הנוער, נמצאים בתנועת נוער.

זבולון אורלב: ואצלכם-?

גל פליישמן: גם, בערך 50% - 60%.

גל פליישמן: לגבי השאלה שלך, אני ישבתי עם אחת מהמורות אצלי בבית-הספר ובאמת העלינו את השאלה הזאת, מה הבעיה מבחינת התרבות, אצל בני הנוער והגענו באמת לסוג של מסקנה שהיום בני נוער רואים חשיבות מאוד גבוהה בכל מה שקשור לציונים ולבגרויות ולא באשמתם, זה מה שמלמדים אותם.

זבולון אורלב: זה המסר שהם מקבלים.

גל פליישמן: זה המסר שהם מקבלים ואני אתן את הדוגמה הכי טובה, שהיה לנו סיור בכנסת, יש תלמידים שהם תלמידים מצוינים מבחינה התנהגותית, מבחינה חברתית, הכל, העדיפו ללכת הביתה וללמוד לקראת מבחן שהיה להם יום אחרי זה, מאשר לבוא לפעילות כזאת או כל פעילות אחרת.

גל פליישמן: שוב, לא בגלל, אני בטוח שזה מעניין אותם, פשוט הם רואים חשיבות לעבור את המבחן הזה, כי זה מה שהמערכת מראה להם.

זבולון אורלב: יש עכשיו ארבע בנות מהרטמן שרוצות לדבר, אז מי שמדברת, תשב פה ליד השולחן, כדי שהיא תיקלט בפרוטוקול.

זבולון אורלב: ליאל עזרא, בקצרה, בבקשה.

ליאל עזרא: אני בכיתה י"א.

זבולון אורלב: מה את עושה חמש יחידות?

ליאל עזרא: היסטוריה ומשפטים.

זבולון אורלב: ותורה שבעל-פה?

ליאל עזרא: וגמרא.

ליאל עזרא: אני מדריכה בתנועת נוער בבני עקיבא ואני חושבת שעיקר התקציב שהמדינה צריכה לתת כדי לפתח את הנוער זה לתנועות הנוער.

ליאל עזרא: בגלל שבני נוער בעצם יודעים מה מעניין בני נוער אחרים.

ליאל עזרא: אנשים מבוגרים, לרוב, לא כל-כך, אולי כן, לרוב לא כל-כך מבינים מה מעניין בני נוער.

ליאל עזרא: אני חושבת שבני נוער הם יכולים לתת, זה נותן, תנועת נוער נותנת גם למדריך וגם לחניכים וגם לשכונה.

זבולון אורלב: לא הבנתי, בגלל דמי החבר, אז ילדים לא נרשמים?

ליאל עזרא: יש לשלם דמי חברות ולטיולים ולפעילויות, עולה הרבה כסף.

ליאל עזרא: אני יודעת שחניכים שלי, קשה להם לבוא, יש חודש ארגון, יש, אנחנו עושים דברים מאוד גדולים, קשה להם לבוא.

זבולון אורלב: שבת ארגון?

ליאל עזרא: שבת ארגון, בשבת הקרובה.

זבולון אורלב: אני כבר יודע איך קוראים לשבט החדש.

ליאל עזרא: גם אני יודעת.

ליאל עזרא: הם לא יכולים לבוא, לא נעים להם להגיע, כי אין להם כסף לשלם.

ליאל עזרא: אין להם מאיפה.

ליאל עזרא: להורים אין תקציב ואני חושבת שנוער, יש לו יוזמות גדולות.

ליאל עזרא: נוער חושב בגדול – אני רוצה לעשות ככה וככה, אני רוצה להרים פה דברים, להרים שם דברים, ואין לו כסף.

ליאל עזרא: אין לו מאיפה.

ליאל עזרא: אין לו תקציב.

ליאל עזרא: המדינה לא מטפלת בזה, אין מי שישלם.

ליאל עזרא: לבני נוער יש יוזמה, אני יודעת שאנחנו אישית, כשיש לנו יוזמה שהיא קצת עולה כסף, אנחנו צריכים ללכת ולמכור עוגות ברחוב, כדי שיהיה לנו כסף לעשות דברים.

ליאל עזרא: בעצם, זה דברים לקהילה.

זבולון אורלב: מה רע בזה?

ליאל עזרא: זה טוב, באיזה שהוא מובן, כדי שנשתתף, אבל לא כל התקציב צריך להגיע ממכירת עוגות.

ליאל עזרא: זה לא צריך לעבוד ככה.

זבולון אורלב: טוב.

זבולון אורלב: קדימה, בני עקיבא, למקום.

זבולון אורלב: בבקשה, יסמין, מאבו גוש.

יסמין: אני תלמידה בכיתה י'.

זבולון אורלב: את כבר יודעת באיזה מקצועות תיבחני בבגרות?

יסמין: לא.

זבולון אורלב: בסדר.

זבולון אורלב: תיהני קצת.

יסמין: קודם כל, אני רוצה לדבר על המגזר הערבי.

יסמין: במגזר הערבי שלנו, יש פחות פעילות שמקיימים באזור שלנו.

יסמין: קודם כל, יש פחות חוגים, פעילויות לבני נוער, בהשוואה לבתי-הספר היהודים.

יסמין: לדוגמה, בבתי-הספר היהודים, מקיימים משלחת, הם מתוקצבים על-ידי הממשלה.

זבולון אורלב: את מדברת על פעילויות של בית-הספר או של המתנ"ס?

יסמין: גם בית-הספר וגם המתנ"ס.

זבולון אורלב: את חושבת שבמתנ"ס באבו גוש יש פחות חוגים מאשר במתנ"ס בכל מקום אחר בארץ?

יסמין: כן, כן.

זבולון אורלב: טוב.

יסמין: אז בקשר לזמן הפנוי, רוב הזמן הפנוי, בני נוער ערבים, יושבים מול הטלוויזיה, וגם מול המחשב.

יסמין: כי פשוט להורים אין את התקציב לקיים להם פעילויות כמו שצריך.

יסמין: וגם אני קוראת רוב הזמן בעיתונים וגם באינטרנט על פעילות שמקיימים תלמידים יהודים ואני רואה שזה חסר לנו בבתי-הספר ובמגזר שלנו.

זבולון אורלב: מה היית רוצה שיהיה באבו גוש?

זבולון אורלב: הנה, יושבת פה מנכ"לית משרד החינוך.

יסמין: פשוט אין לנו כל-כך פעילות שמקיימים כמו פעילות ספורט.

זבולון אורלב: מה היית רוצה?

יסמין: כמו, למשל, פעילות של ספורט.

יסמין: אין לנו משלחות כמו שעושים בבית-ספר יהודי.

יסמין: פעילויות תרבותיות.

זבולון אורלב: אכן, גם העבודה של מרכז המידע והמחקר של אתי שנמצאת כאן, באמת מצביע על זה שהזמינות והנגישות של פעילויות תרבות הפנאי במגזר הערבי, היא פחותה מאשר במגזר היהודי וגם פה יש פער באמת שצריך לצמצם אותו.

יסמין: אם אנחנו, בדפים שחילקתם אלינו היום, בעמ' 16, רואים את הפערים.

זבולון אורלב: זה מה שאמרתי עכשיו.

יסמין: כן.

זבולון אורלב: אז לכן יש דיונים כאלה, חושפים את זה ואולי דרך הדיון הזה יבוא איזה תיקון.

זבולון אורלב: תודה רבה, שתצליחי בלימודייך, יסמין.

זבולון אורלב: רחל קפויה, בבקשה.

רחל קפויה: אני גם מדריכה בבני עקיבא, בסניף לב העיר.

רחל קפויה: זה בבית-ספר לדוגמה, במקלט שם.

רחל קפויה: גם לב העיר הוא סניף די בפיתוח.

זבולון אורלב: את מדברת על הנחלאות?

רחל קפויה: כן.

רחל קפויה: הוא סניף שהוא די בפיתוח ואין לו הרבה כסף.

זבולון אורלב: נפתלי דרעי הוא המנכ"ל של מועצת תנועות הנוער, הוא מקשיב לך בתשומת לב ועל-ידו יושב יוסי לוי, שהוא ראש מינהל מינהל חברה ונוער שאחראי על תנועות הנוער במדינת ישראל, טוב שאתם מדברים, תכף הם יתייחסו לדברים האלה.

רחל קפויה: בעיקרון, ליאל אמרה מה שצריך להגיד, אני חושבת שצריך להשקיע בתנועות נוער כאלה בגלל שברגע שאתה משקיע במתנ"ס ויש לך שם, רוב האוכלוסייה שבאה לשם, זה סוציו אקונומי די נמוך.

רחל קפויה: אבל ברגע שאתה בא לתנועת נוער שאחד בא מפה ואחד בא מפה, יש גיוון, יש לי חניך שבא ממקום שהוא אזור טוב יותר, שהוא בית יותר טוב, אחד שהוא בא מבית שהוא לא טוב.

רחל קפויה: ברגע שאתה מחבר אותם, ברגע שאתה מביא להם מקום להיות ביחד, האחד פורח בגלל השני, האחד לומד בגלל השני והם פשוט כאילו סוג של ערבוב מאשר לשים את כולם באיזה מתנ"ס וכל אחד עם אותו רקע, אותו דבר ואין גיוון, אתה לא מעלה, אתה לא נותן להם לפרוח.

זבולון אורלב: תודה רבה, רחל.

זבולון אורלב: אביטל גודמן, לא חייבי לחזור איש על דברי רעהו, רק אם את רוצה משהו להוסיף.

אביטל גודמן: כן, אני לא בשום תנועת נוער.

זבולון אורלב: את בהרטמן?

אביטל גודמן: כן.

זבולון אורלב: את לא בתנועת נוער?

אביטל גודמן: אני לא בתנועת נוער.

אביטל גודמן: שוק?

זבולון אורלב: הלם.

אביטל גודמן: אז למרות שזה יכול להיות מפתיע, לא כל בני הנוער מהמגזרים שנמצאים במגזר הסוציו אקונומי היותר גבוה, לעומת בעצם מה שדיברו עליו קודם, שזה המגזר שהוא נמצא בסיכון, הילדים שאין להם לאן ללכת בגלל שלהורים שלהם אין כסף, אבל הבעיה שאני רוצה לדבר עליה היא לא בעיה כלכלית, היא בעיה שבעצם, אין מה לעשות, בגלל שיש עומס מטורף מהבית-ספר, בגלל שיש לנו בגרויות, בגלל שיש לנו שיעורי בית, עבודות להגשה ונכון שיש את יום החמישי שלפעמים בערב אפשר לצאת, ולאנשים שאין להם מחר בבוקר מגמה, אפשר לצאת, אבל לאן?

אביטל גודמן: תלכו לעיר, מה אתם תראו שם?

אביטל גודמן: ילדים בני 13, 14, בגיל של אח שלי הקטן, שמסתובבים עם בקבוקי קולה וכולם יודעים שזה לא קולה, כולם יודעים שזה אלכוהול שמישהו גדול מהם קנה להם.

אביטל גודמן: מעשנים, בצורה מגעילה, וכולם יודעים שזה לא בריא.

אביטל גודמן: ואומרים להם את זה, אבל הם בגיל מרדני ובא להם, בגלל שהם יכולים ובגלל שאין להם משהו אחר לעשות, חוץ מלשבת בבית וסתם, לראות פייסבוק.

זבולון אורלב: איזה פעילות היית מציעה להם?

אביטל גודמן: נאמרו פה דברים על מתנ"סים, ותנועות נוער, אבל הם דברים שדורשים התמדה.

אביטל גודמן: הם דורשים סוג של מחויבות.

זבולון אורלב: אין מה לעשות אתם?

אביטל גודמן: אני לא אומרת שהילדים שאין להם מה לעשות הם חייבים עכשיו ללכת ולהירשם למקום שהם מחויבים אליו, שהם יצטרכו להגיע אליו כל שבוע.

אביטל גודמן: לא בא לי להגיע בשבוע הבא לאותו דבר, אני רוצה בשבוע הבא לעשות משהו אחר.

אביטל גודמן: יכול להיות שגם בשבוע הבא אני לא ארצה לצאת, כי יש לי מבחן גדול או בגרות ביום ראשון.

אביטל גודמן: יכול להיות שאני לא ארצה לצאת ואני רשומה בתנועת נוער ואני אהיה חייבת להגיע כי יש לי בנוסף לאחריות שיש לי גם מהבית-ספר, גם יש לי עוד אחריות לחניכים?

אביטל גודמן: יש אנשים שמסוגלים לעמוד בזה, אבל אני לא חלק מהם.

זבולון אורלב: תודה רבה, אביטל.

זבולון אורלב: שני יהושע, בבקשה.

יצחק קדמן: היא אמרה דברים נורא חכמים.

שני יהושע: דיברו כבר רחל וליאל על תנועות הנוער ורציתי לדבר על הצופים, אני אגיד את זה בקצרה.

שני יהושע: אני באמת חושבת שכמו שליאל אמרה, תנועות הנוער הם באמת מקום שיש הרבה הרבה יותר נהירה של ילדים ונוער למקום הזה.

שני יהושע: 300,000 ילדים בתנועות נוער בארץ, 60,000 בצופים וזה באמת מקום ממש טוב ללכת אליו.

שני יהושע: אני חושבת שיש בזה הרבה, סוג של הצלה ממקרים של אלימות ושימוש באלכוהול.

שני יהושע: גם בגלל שזה ממלא את הזמן וגם בפירוט שתנועת הצופים באמת יש לה אידיאולוגיות וערכים כמו זהות יהודית, שוויון, רב תרבותיות ומעורבות חברתית, שבאמת ממש ממש עוזרים לאנשים להתקדם ואני אישית מכירה הרבה אנשים שאני יודעת שאם הם לא היו מגיעים למקום הזה ולשבט שלי או לצופים, תנועות נוער באופן כללי, הם היו נמצאים היום במקום מאוד לא טוב, בין אם זה שימוש באלכוהול, או אלימות, מקרים אחרים.

שני יהושע: באמת, חבל לי שהתשלום שצריך לשלם מדי שנה גבוה בצורה לא לגיטימית.

שני יהושע: במקרה שלנו זה 650 שקל בשנה, לא כולל טיולים ופעילויות אחרות ובאמת יש חניכים שלא מגיעים מהסיבה הזאת, שזה הפסד גדול ואנחנו בניגוד לבני עקיבא גם בגלל שאנחנו תנועה א-מפלגתית, אין שום מימון משום מקום אחר וזה באמת חבל כי אני באמת מחכה לשנה שבה אני והאחים שלי והחניכים, שאני אישית מדריכה של חניכים עם צרכים מיוחדים, לא יצטרכו, אנשים שאין להם כסף, למלא טופס סבסודים שזה לא נעים בכלל למלא אותו וזה משפיל.

שני יהושע: זה לא משהו שטוב להתמודד אתו, אלא שהמחיר מההתחלה יהיה מחיר לגיטימי ושתהיה לנו תמיכה מהמדינה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: עכשיו המבוגרים.

זבולון אורלב: בבקשה, בתמציתיות.

יוסי לוי: באמת, אני רוצה להגיד לכם, צריך להיות גם אופטימיים.

יוסי לוי: אני הרבה הרבה שנים נמצא בארץ הלא זרועה הזאת, אני כל חיי עסקתי במערכת החוץ בית-ספרית, בכל מיני תפקידים ואני רוצה להגיד לכם שהיום, ההזדמנויות של כולנו הן הרבה יותר ריאליות, היכולת היום להגיע למקומות במערכת החינוך הלא פורמאלי, היא הרבה יותר סבירה ונכונה.

יוסי לוי: יש הרבה דברים מה לעשות, ראינו פה.

יוסי לוי: הלכה אתי, אבל נמצא פה זיו.

יוסי לוי: אני רואה, ראש רשות מקומית היום, אני אפילו אציין את שמו, למרות שלא שאלתי אותו, כמו אלי ברדה, ממגדל העמק, שיודע לנתב נכון את כל המערכות שמגיעות אליו מכל המשרדים, אולי אנחנו לא במשרדים לא יודעים קצת לתאם, אבל אליו מגיע בסוף הכל.

יוסי לוי: והוא יודע לחבר את העיר ללא אלימות ביחד עם צהלה ויודע לחבר את קידום נוער ביחד עם מחויבות אישית, והוא יודע להוביל את זה נכון בשולחן עבודה נכון ואני באמת אומר לכם, אין דומה ראש עיר כזה, אמרה מקודם דין במילים אחרות את זה, אין דומה ראש עיר כזה לאחרים.

יוסי לוי: ואני חושב שגם אצלו נמצא רוב הכוח, הוא בעצם הרמזור, המסוף שאליו מתרכזים כל הדברים האלה ושם זה בהחלט ייתכן.

יוסי לוי: יש היום לא מעט תקציבים.

יוסי לוי: דיברו פה הרבה על כסף, אפשר לגמור את זה בכסף, להגיד אין כסף, אין פעילות.

יוסי לוי: יש הרבה, לא מעט כסף היום, שלא היה פעם.

יוסי לוי: זה מה שאני רוצה להגיד, שלא היה פעם.

יוסי לוי: יש הרבה אפשרויות, ועם זה צריך לדעת את הניצול הנכון.

יוסי לוי: הדבר השני שאני רוצה להגיד, אני לא אענה לקדמן, הוא לא פה.

יוסי לוי: אז אני אתייחס לנקודה השלישית.

יוסי לוי: הזכירה קודם המנכ"לית, גם את התגבור של תנועות הנוער, דיברו פה הרבה על תנועות הנוער.

יוסי לוי: תפישתי האישית בכל אופן שתנועת הנוער זה לא תרבות פנאי.

יוסי לוי: תרבות פנאי היא תרבות, כמו שאמרה קודם הילדה האחרונה, אני רוצה ללכת לחוג היום אני הולכת, מחר אני לא הולכת, זה מאוד וולונטארי.

יוסי לוי: בתנועת נוער כמו בדברים אחרים, שלארגונים יש איזה דפוס של מחויבות אישית של הילד לתנועה ואני חושב, בגלל זה גם שורדים בו ונמצאים בו הרבה חניכים.

יוסי לוי: המשרד מכיר בזה מאוד, אמרה המנכ"לית, אנחנו נמצאים היום במקום אחר לגמרי בבסיס התקציב של התנועות, אחרי זה נפתלי יכול להגיד על זה עוד כמה מילים, אין את התוצאות, המספרים שקיבלתם עכשיו, של 300,000 הם מספרים שכמעט גדלו ב- 40% או 50% מהאומדן האחרון ומילה לכל אלה שדיברו על תשלומי חניכים, אמרו את זה לא מעט.

יוסי לוי: דווקא בתנועות הנוער, שזה בעצם ארגון החינוך הלא פורמאלי, הכי גדול היום במדינה.

יוסי לוי: שני דברים אנחנו עושים עם הנושא הזה.

יוסי לוי: אחד, בכסף שהתווסף עכשיו, ב- 20 מיליון שהתווספו ב- 2012, אנחנו הולכים להעביר את מרבית הכסף לצד המוניציפאלי, לא לצד של המרכזים, אלא לצד העירוני, לסבסוד חניכים עד למדד טיפוח אישי של חניכים שיוכלו לבוא ודבר שני, שמענו את זה גם בוועדה אחרת, לפני שבוע, אנחנו הולכים לנקוט עמדה, מה שהמשרד לא נקט היום, לגבי תשלומי הורים, זה לא היה עד היום.

יוסי לוי: אנחנו חושבים שזה דבר שהוא יהיה נכון וראוי ואני חושב שגם עם הנושאים האלו יבואו פתרונות טובים ואחרים.

יוסי לוי: אני אסתפק בזה, בינתיים, מפני שהזמן קצר.

יוסי לוי: בבקשה.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: נפתלי דרעי, מנכ"ל מועצת תנועות הנוער.

נפתלי דרעי: ראשית, היושב-ראש, אני רוצה להודות לך על הדיון הזה, החשוב, שאתה מקיים בנושא תרבות הפנאי של הצעירים ובני הנוער ולהצטרף לאיחולים לגב' שטאובר, מנכ"לית המשרד, והרבה הצלחה בתפקיד.

נפתלי דרעי: אני לא אחזור על דברים שנאמרו.

נפתלי דרעי: אני אומר שמאז ימי זבולון המר כשר החינוך באמצע שנות ה- 90, כשהוא קיבל החלטה אסטרטגית להכפיל את תקציב תנועות הנוער, בשלוש שנים.

זבולון אורלב: אתה זוכר מי היה המנכ"ל שלו?

נפתלי דרעי: כן.

נפתלי דרעי: שהיא היתה החלטה היסטורית מבחינת תנועת הנוער.

נפתלי דרעי: אנחנו זוכרים אותה.

נפתלי דרעי: עד השנים האחרונות, עברנו תקופה של יובש, של יובש ושל יחסים לא טובים עם המשרד ועם כל הגורמים האחרים.

נפתלי דרעי: לשמחתי, אנחנו נמצאים בשבע השנים הטובות.

נפתלי דרעי: שר החינוך בהחלט שם את תנועות הנוער בקדמת הבמה ואנחנו חשים את זה גם בנושא התקציב וגם ביחס של משרד החינוך ומשרדים נוספים ובהחלט אנחנו מברכים על זה.

נפתלי דרעי: אנחנו הצגנו לשר החינוך בפגישה שהיתה הקיץ, את ההתפתחות בשנים האחרונות של הגידול בפעילות תנועות הנוער ולשמחתי יש גידול בפעילות הקיץ של כ- 30%.

נפתלי דרעי: הדברים האלה הם תוצאה ישירה של הסיוע התקציבי שתנועות הנוער מקבלות וההחלטה בטרכטנברג להגדיל את תקציב תנועות הנוער בעוד 20 מיליון היא נגזרת מהנתונים האלה, על-מנת להמשיך ולהרחיב את פעילות תנועות הנוער ולצרף כמה שיותר חניכים חדשים.

נפתלי דרעי: הדגש, כמו שנאמר קודם, יהיה בשנים הקרובות לפריפריה.

נפתלי דרעי: ב- 2010 השר קיבל החלטה להפנות חלק מהמשאבים בתוך תקנת תנועות הנוער לפריפריה ואנחנו ראינו בשנתיים האחרונות גידול של פתיחת סניפים חדשים בפריפריה, על חשבון יישובים במרכז והמגמה הזאת, לדעתי, תמשיך ואנחנו נראה בשנים הקרובות יותר ויותר פתיחה של סניפים חדשים בפריפריה והצטרפות של ילדים גם אם אין להם משאבים, לפעילות תנועות הנוער כי הסבסוד יהיה על-פי מדד אישי וזה יאפשר לתנועות הנוער לצרף באמת חניכים שאין בידם לשלם עבור הפעילות.

זבולון אורלב: יהיה מבחן הכנסה לצורך קביעת התשלום?

נפתלי דרעי: כל ילד על-פי הנתונים האישיים שלו.

נפתלי דרעי: קיים במשרד היכולת לזהות אם על-פי איזה מדד הוא נמצא ומזה ייגזר הסבסוד שיינתן.

יוסי לוי: יש מדד הטיפול האישי שלו, מדד שטראוס.

נפתלי דרעי: שטראוס.

נפתלי דרעי: אבל יחד עם הדברים הטובים שאני אומר, אני רוצה להעלות נקודה שהיא כואבת ושמענו קודם את החברה מבני עקיבא שדיברה על כך שהם פועלים במקלט של בית-הספר.

נפתלי דרעי: נושא המבנים בתנועות הנוער הוא עדיין רעה חולה.

יוסי לוי: נסגר סניף של בני עקיבא באשקלון.

זבולון אורלב: מה??

יוסי לוי: מה שאתה שומע.

יוסי לוי: בגלל חוסר מקום.

יוסי לוי: אי-רצון של הרשויות המקומיות להמשיך לתת להם לפעול בתוך בית-הספר והם פעלו ברחוב במשך שלושה חודשים ואתמול הם אמרו עד כאן והם החליטו לסגור את זה.

יוסי לוי: אנחנו מטפלים בזה, זה הגיע אלינו אתמול.

זבולון אורלב: מאוד מוזר שאף אחד לא אמר לי, לא שמעתי.

נפתלי דרעי: הנושא של מבנים בתנועות הנוער הוא בעיה שצריך לתת עליה את הדעת.

נפתלי דרעי: ניסינו עם המרכז לשלטון מקומי דרך מפעל הפיס, פעם מפעל הפיס הקצה לתנועות הנוער הקצאה מיוחדת של בניית סניפים חדשים, לצערי הם הפסיקו את זה והיום שיטת התקצוב שלהם היא אחרת.

נפתלי דרעי: צריך לתת על זה את הדעת, איך מוציאים את תנועות הנוער מהרחובות ומכניסים אותם לסניפים במבנים שראויים בשנים האלה לפעילות של ילדים ובני נוער.

נפתלי דרעי: משפט לסיום.

נפתלי דרעי: ככל שיהיו יותר חניכים בתנועות הנוער, כך ייטב לכולנו.

נפתלי דרעי: זה כולם יודעים ואנחנו צריכים לעשות מאמץ להגביר את הפעילות של תנועות הנוער.

נפתלי דרעי: תודה.

זבולון אורלב: השומר הצעיר, מי זה יאיר ליבל?

זבולון אורלב: בבקשה, ממש בקצרה.

זבולון אורלב: אנחנו מעבר לזמן.

יאיר ליבל: אני מרכז את הפעילות באשדוד.

יאיר ליבל: המנכ"ל פה אמר את רוב הדברים, אני לא אחזור.

יאיר ליבל: אני אגיד שבמפגש שלי עם מערכת החינוך הפורמאלית, קצת קשה לי עם ההפרדה שעושים כאן בין מערכת החינוך הפורמאלית לבלתי פורמאלית.

יאיר ליבל: נאמר פה בהתחלה, בפורמאלית מושקעים הרבה תקציבים, בבלתי פורמאלית פחות, אז דיברו איך משקיעים יותר בבלתי פורמאלית.

יאיר ליבל: מבחינתי, מערכת החינוך הבלתי פורמאלית היא מראה של מערכת החינוך הפורמאלית, כמו שמערכת החינוך הפורמאלית היא מראה של החברה שאנחנו חיים בה.

יאיר ליבל: זה מגיע לנקודות שכאשר משרד החינוך, דרך המנכ"ל הקודם שלו, מר שושני, חורט על דגלו את ערך המצוינות, מקדם תוכניות על מצוינות, מביא את החניכים שלי ליום לימודים עד חמש.

יאיר ליבל: יום לימודים לא נגמר בחמש, יום לימודים ממשיך אל תכנים, מבחנים, כמו שנאמר פה יפה, שזה מאוד מקשה.

יאיר ליבל: גם ביום שלישי, אנחנו לא חווים את ההפרדה.

יאיר ליבל: ילדים אצלי לא מגיעים כי הפעילות שלהם מתבטלת, בגלל שהם לא מגיעים, בגלל שמשרד החינוך הצליח לעשות הד מטורף, סביב מה זה בית-ספר ומה מידת ההשקעה שדרוש לשים בבית-ספר.

יאיר ליבל: הבגרויות הן קודש.

יאיר ליבל: הבגרויות זה הדבר המרכזי בחיים של הילדים האלה.

יאיר ליבל: מחקרים גדולים בעולם, של קן רובינסון, אני ממש מסיים, חצי דקה, הראו שאין קשר ישיר כבר בין בגרות עם ממוצע גבוה לאזרחות טובה.

יאיר ליבל: כל עוד מערכת החינוך לא תבחר להשקיע גם בזה, כערך מרכזי, זה מפספס.

זבולון אורלב: הערות סיכום למנכ"לית ונסכם את הדיון.

דלית שטרואבר: רק כתוספת, אני רוצה להדגיש וזה בוודאי ישמח לשמוע את זה גם השלטון המקומי, גם תנועות הנוער וגם כל השותפים האחרים שנמצאים פה, ששר החינוך הודיע על קדימות נוספת לתוכנית האסטרטגית והוא הנחה אותי וכבר הקמתי צוות בימים אלה לגיבוש תוכנית מקיפה לתרבות פנאי, קדימות שתיכנס כבר בשנת הלימודים הבאה למערכת החינוך, בשיתוף עם השלטון המקומי, עם חברת המתנ"סים, עם תנועות הנוער, עם מועצות התלמידים והנוער וכמובן מועצת התלמידים והנוער הארצית וכבר בימים אלה אנחנו עובדים על כך ואני מקווה שתהיה בכך אינטגרציה ואמירה ברורה ואסטרטגית, כפי שעלה כאן הצורך.

דלית שטרואבר: תודה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אני קודם כל רוצה להודות לכל המשתתפים, לנסות לסכם קצת את הדיון לאור המסמך שהוגש לנו ולאור הדברים שהושמעו כאן ולומר דבר ראשון שמאחר והתברר שאין במדינת ישראל, אין למדינת ישראל נתונים מעודכנים אמינים, זמינים, באשר לדפוסי הפעילות של בני נוער מחוץ לבתי-הספר, לא רוצה לקרוא לזה רק תרבות הפנאי, אין נתון כזה, אנחנו נפנה ללשכה המרכזית לסטטיסטיקה ונבקש לעשות סקר בנושא דפוס הפעילות של בני נוער בכל הפעילויות שקשורות מחוץ לבתי-הספר, כמובן פעילות שעות הפנאי, תנועות נוער וכדומה, על-מנת לקבל איזו שהיא תמונת מצב לאומית, באשר לנושא הזה, מתוך תקווה שאם משרד החינוך יצטרך לסייע לנו מול הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, אנחנו נבקש את עזרת משרד החינוך, בדרך-כלל הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה רוצה גם שתהיה איזה פנייה של משרד ממשלתי לעניין הזה, אני חושב שזה גם יעזור למשרד החינוך לקבל תמונת מצב לאומית.

זבולון אורלב: דבר שני זה שאנחנו מברכים את הגישה של משרד החינוך ושר החינוך, כפי שאמרה גם המנכ"לית וגם מופיע במסמך שקיבלנו על-ידי הודעת דובר המשרד מ- 10 בנובמבר, ואני מצטט – משרד החינוך אמר שתגובש התוכנית בנושא הזה שאנחנו עוסקים בו בשיתוף עם השלטון המקומי, חברת המתנ"סים, תנועות הנוער ומועצת התלמידים והנוער הארצית ומברכים על כך שהמנכ"לית מדווחת שהוקמה ועדה לטיפול בנושא הזה, ואנחנו בוודאי נרצה לקיים ישיבת מעקב, עוד חצי שנה, כדי לקבל דיווח ואולי ההערה הראשונה שאנחנו צריכים, הסיכום הראשון, זה שבאמת מהדיון עולה, זה צריך להיות א', מהדיון עולה חשיבות הפעילות של בני הנוער בכל מה שקשור לשעות שהם מחוץ לשעות הלימודים בבית-הספר, בין אם השעות הן רבות, כמו שאמר נציג השומר הצעיר, ומעטות, כמו שלפעמים אנחנו מתלוננים בוועדת החינוך, יש לפעילות הזאת חשיבות ומשמעות גדולה מאוד על בני הנוער, על התנהגותם, על ערכיהם, על מעשיהם, על אורח החיים שלהם והם בוודאי ערובה להתפתחות תקינה, נורמטיבית, של בני הנוער.

זבולון אורלב: אנחנו גם נגענו ולא טיפלנו עד הסוף בסוגיה של הזמינות והתשלומים לפעילויות האלה ואני בעצם מסכם שבמסגרת הסקר שאנחנו נבקש, נבקש גם לבדוק את הסוגיה הזאת, את הזמינות והנגישות, כדי לברר אם הסוגיה הכספית היא באמת הבעיה הגדולה שמעכבת בני נוער מלהשתתף, כמו ששמענו כאן עדויות כאלה ואחרות או שהבעיה הכספית היא לא הבעיה המשמעותית, אלא יותר התרבות של הטלוויזיה והמחשוב, כמו ששמענו כאן, היא הבעיה היותר מעכבת.

זבולון אורלב: כאמור, הדיון הזה הוא דיון חגיגי, מותר לומר, לרגל ציון היום הבינלאומי לזכויות הילד ונקווה שגם לדיון הזה, תהיה תרומה כזו או אחרת, לקידום עולמם של הצעירים, התלמידים ובני הנוער.

זבולון אורלב: תודה רבה, הישיבה נעולה.