הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 215, 2011-11-16 09:00

רוני בר-און: אני פותח את הוועדה לענייני ביקורת המדינה בעניין תפקוד הרשות השנייה.

הילה שמיר: סליחה, הרשות השנייה עוד דקה מגיעים.

רוני בר-און: סליחה, מי זה מדבר?

רוני בר-און: סליחה, מי את?

הילה שמיר: מהרשות השנייה.

רוני בר-און: אני מבקש לצאת החוצה ולא להיכנס בלי רשותי לדיון הזה.

רוני בר-און: נא לצאת החוצה.

רוני בר-און: פה זה לא שום טריבונל שבו נכנסים כאשר היושב ראש פותח את הוועדה.

רוני בר-און: החוצה בבקשה.

הילה שמיר: סליחה, לא ידעתי.

רוני בר-און: בקשה לחוות דעת של מבקר המדינה על פי סעיף 21 לחוק מבקר המדינה, בעניין תפקוד הרשות השנייה לטלוויזיה ברדיו, לשם מניעת הסכנה הנשקפת לחופש העיתונות והתקשורת האלקטרונית בישראל, כתוצאה מהשתלטות בעלי ההון.

רוני בר-און: הדיון בבקשה היום הוא פרי יזמתה הברוכה של חברתי, חברת הכנסת ד"ר מרינה סולודקין, שפנתה אלי לפני למעלה מחודשיים והציפה את דאגתה מתופעה של השתלטות ואני קורא מתוך מכתבה – הטייקונים מחו"ל על כלי התקשורת בישראל.

רוני בר-און: בין היתר מפרטת במכתב, הגברת סולודקין, הצפת חינמונים יומיים בתפוצה ארצית, היא רואה סכנה גם בניסיון ובתכנית של הבעלים של אותו חינמון לרכוש ערוצי טלוויזיה ותחנות רדיו.

רוני בר-און: היא מפרטת לפי טענתה כי ניסיונות כאלה כבר הובילו למשבר עמוק בערוץ 10, וצריך לומר שהדברים נאמרו כחודשיים לפני שהיינו עדים לדברים שקרו פה לפני שבוע; וגם היא מפרטת את הפרשייה שעניינה התפטרות בכירים, בהם מנכ"ל ערוץ החדשות, או חברת החדשות של הערוץ, כתוצאה מאיזה סוג של כתבה שבעקבותיה באה התנצלות בערוץ 10.

רוני בר-און: לתפיסתה של חברת הכנסת סולודקין, פרשת ההתנצלות, כפי שהיא מתארת אותה, אמורה להדליק נורה אדומה אצל כל אזרח שחופש העיתונות בישראל יקר לליבו, והיא רואה סכנה לחופש העיתונות, גם הכתובה וגם האלקטרונית, רואה להם סכנה גדולה.

רוני בר-און: זאת אם כך הייתה הפנייה, ועקב כך כינסתי את הוועדה לדיון היום.

רוני בר-און: מתווה הדיון יהיה כדלקמן – אני אפתח במספר מילות פתיחה.

רוני בר-און: אחר כך, ככל שמבקר המדינה, נציגו, מר חיו, יאמר לנו אם ועד כמה משרד המבקר כבר עסוק בעניין, רוצה להיות עסוק בעניין, נשמח לשמוע.

רוני בר-און: הגברת סולודקין תציג את העניין, אחר כך נשמע את כל מי שהואיל לכבד אותנו בנוכחותו, ואני מקדם בברכה את כל האנשים שנכנסו כעת.

רוני בר-און: אני מתנצל בפניכם שהתחלנו לפני הזמן.

רוני בר-און: אנחנו אשמים, לא אלה שבאו, אתם באתם בזמן, אנחנו התחלנו קודם.

רוני בר-און: אני רק רוצה בסוגריים להעיר על איזו שהוא עניין.

רוני בר-און: אתם וודאי יודעים שהכנסת בימים אלה מגלה חריצות יתר, הייתי אומר חריצות מדהימה, בתהליכי חקיקה שונים ומשונים, ועקב כך קיבלתי הבוקר בשש וחצי זימון לדיון קצר, על פי דרישתי מאתמול בצהריים, שיתקיים בסביבות, אני מניח, תשע וחמישים.

רוני בר-און: אני אאלץ להיעדר מפה מספר דקות מצומצם, נראה איך נתנהל בהמשך הדיון.

רוני בר-און: כך או כך, אני חושב שמיותר לומר, אבל חשוב לומר, לפחות כפתח לדיון, שהחשיבות של התקשורת, או אם תרצו תקשורת ההמונים להליך הדמוקרטי, היא בנשמת אפה של הדמוקרטיה והדברים ברורים ואינם צריכים אמירה נוספת ו/או אפילו דיון נוסף.

רוני בר-און: השאלה היא אם אכן אנחנו באמת נמצאים במקום הזה.

רוני בר-און: זאת השאלה אני חושב שתצוף בדיון הזה, אם צריך בדיון ההמשך, ואם נזדקק לזה, או אם מבקר המדינה יחליט שזה משהו שהוא מבקש לבדוק ולחוות את דעתו, אז כמובן שהוא אלף רשאי לעשות את זה בלי פנייה פורמאלית שלנו, ובודאי יהיה נדרש לעשות כן אם תבוא פנייה פורמאלית כזאת שלנו.

רוני בר-און: קצת רקע, איך הייתי אומר - קונסטיטוציוני - לדיון שבפנינו.

רוני בר-און: הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו פועלת מתוקף חוק הרשות השנייה, 1990.

רוני בר-און: הרשות היא גוף ציבורי שאחראי לקיום שידורי רדיו וטלוויזיה מסחריים וגם לפיקוח עליהם.

רוני בר-און: בראש הרשות עומדת מועצה ציבורית.

רוני בר-און: המועצה היא זו שקובעת את מדיניות הרשות, ממנה את מנכ"ל הרשות והיא מקיימת מכרזים ומעניקה זיכיונות שידור.

רוני בר-און: במרס שנת 2000, פורסם תיקון לחוק הרשות השנייה.

רוני בר-און: בעיקרו הוא בישר בעצם את הקמתו של ערוץ מסחרי נוסף במדינת ישראל, הידוע במקומותינו בשם ערוץ 10.

רוני בר-און: ערוץ 10 התחיל לשדר ב-28 בינואר 2002.

רוני בר-און: צריך לומר שהדירקטוריון של חברת החדשות, וזה חשוב לדיון, של חברת החדשות של ערוץ 10, כולל נציגי ציבור מטעם הרשות השנייה לרדיו וטלוויזיה.

רוני בר-און: הייתי אומר שהטריגר לדיון הזה, ככל שאני מצליח להבין את מכתבה של חברת הכנסת סולודקין, הוא מה שאנחנו נקרא לצורך הדיון, פרשת ההתנצלות בערוץ 10, בפני מר שלדון אדלסון.

רוני בר-און: זו התנצלות שפורסמה במהדורת החדשות או בתכנית החדשות שמשודרת בערוץ ביום שישי בדרך כלל.

רוני בר-און: אנחנו מדברים על יום שישי 9 בספטמבר 2011 ובחרתי לצטט משפט אחד, יש ציטוטים לא מעטים באותה התנצלות.

רוני בר-און: "לאחר שידור הכתבה בדקנו את האשמות, בדיקתנו גילו שהאשמות אלו היו והינן כוזבות לחלוטין.

רוני בר-און: ..

רוני בר-און: אנו מצטערים מאד שלא בדקנו את האשמות האלה לפני ששידרנו אותן", ועוד כאלה וכאלה דברים.

רוני בר-און: אני רוצה לומר שאני במשך הרבה שנים בפרקטיקה שלי ש, ניהלתי משפטי לשון הרע גם מן הצד של הטובים וגם מן הצד של הנתבעים והייתי שותף למאות שעות של התדיינות על קוצו של יוד, בנוסחים של התנצלויות ואני מודה שזאת התנצלות שאיך לומר בלשון המעטה, מאד מאד מאד הרשימה אותי בהישגים של מי שדרש את ההתנצלות, אבל מן הסתם אלה דברים שנעשו, מצוות אנשים מלומדה בין עורכי דין או בין צדדים שכל אחד יודע מה הוא עושה.

רוני בר-און: ככל שהעובדות ידועות לוועדה, בעלי השליטה בערוץ נמנעו מלהתערב בכל התהליך שקדם.

רוני בר-און: אני אומר ככל שידוע לנו, כמובן שהדברים האלה ניתנים לסתירה.

רוני בר-און: ככל שאתם יודעים אחרת, אני אתן לכל אחד לומר את דברו.

רוני בר-און: בעל השליטה שגם הוא, אני לא רוצה להשתמש במילה הנפוצה במקומותינו, נגיד איש בעל אמצעים, הוא בעל השליטה בערוץ, נמנע מלהתערב בדיון שקדם לעצם ההתנצלות וודאי לניסוחה, ובכך נמנעה בדרך כזו או אחרת הגנה מפני הגורמים המקצועיים.

רוני בר-און: בסוף היום חויבו, נבדוק, נראה מי חייב, את מי חייבו, את עורכי ערוץ 10 לפרסם את אותה התנצלות, נקרא לה מעניינת.

רוני בר-און: פרסום ההתנצלות גרר בעקבותיו תהליך מצער שבכירי חברת החדשות, מחלקת החדשות של ערוץ 10 התפטרו מתפקידם, כך מנכ"ל החדשות מר ראודור בנזימן, עורכת החדשות הגברת רות יובל, וגם המגיש עצמו – מר גיא זוהר.

רוני בר-און: צריך לזכור שמעניין לעניין באותו עניין, גם עיתונאי ערוץ 10 וגם, בלי להשוות כמובן, ביקורת המדינה פרסמה לא מעט דו"חות ו/או תחקירים כנגד אנשים בולטים במערכת השלטונית במדינת ישראל בשנה האחרונה.

רוני בר-און: לא זו אף זו, נודע לנו ונמצא בפנינו חומר שמאשש את הטענה, כי בכנס של מועצת העיתונות, העיתונאי מטעם ערוץ 10 שהכין את כתבת התחקיר, מר אבנר הופשטיין אמר, אחרי פרסום ההתנצלות, כי התחקיר מבוסס על ראיות קיימות.

רוני בר-און: אני לא יודע להגיד ממוסמך או לא ממוסמך.

רוני בר-און: מכל מקום הוא טען שהראיות לטענות שנטענו בתחקיר, הוא טען שהתחקיר נבדק לעומק, וגם, אבל אני לא יודע לשים את האצבע במדויק על הדברים, מרחפות באוויר אמירות גם של המגיש המתפטר וגם של המנכ"ל המתפטר, בעניין ההתנצלות הזאת, באופן שנדמה לי שהדברים באיזה שהוא מקום טעונים בדיקה.

רוני בר-און: אני יודע שהייתה פנייה מטעם אגודת העיתונאים, באמצעות אילן בומבך, לביקורת המדינה.

רוני בר-און: בתמצית, הטענה – נתבקשה הביקורת להתערב בטענה כי הדרג המקצועי נאנס להתנצל, תוך רמיסת אמות מידה מקצועיות ואת כל העניין הלא ברור או לא ברור עד תומו, עוטפת איזו שהיא מעטפת של הסכם סודיות, שנחתם בין התובע, או הנפגע מהפרסום המזיק, לבין הגוף המפרסם הסכם סודיות שמונע, לכאורה אני אומר, בירור ענייני של המקרה עד תומו.

רוני בר-און: נשאלת כמובן השאלה אם ההוראה שניתנה במקום כזה או אחר, על ידי גורם כזה או אחר, לפרסם את ההתנצלות כלשונה, חרף טענות הדרג המקצועי, היא תקינה, אם לאו.

רוני בר-און: בפני הובאה איזו שהיא ידיעה שבתאריך 26 באוקטובר, הודיע המבקר כי יבדוק את פרשת ההתנצלות.

רוני בר-און: אני לא יודע אם יש החלטה כזאת.

רוני בר-און: אם יש לך לומר לנו משהו, אני אומר לך עוד פעם ואני אומר לך את כל הדברים האלה בכל הרזרבציות האפשריות, ובעירבון הכי בלתי מוגבל שאני לא יודע אם זה נכון או לא נכון.

רוני בר-און: מכל מקום, אתה יודע שמתפרסם קיומו של דבר דיון כזה, אנחנו מקבלים אינפורמציה, אנחנו מנפים את המוץ מן התבן.

רוני בר-און: מה שברור לנו בעליל שזה דברים שהם עורבא פרח, מה שמתחיל ראשית עניין לבדיקה, אנחנו מעלים על סדר היום לדיון.

רוני בר-און: גם נאמר שמי שמונה לבדוק את העניין הזה, הוא הלל שמגר, שהוא מנהל נציבות תלונות הציבור.

רוני בר-און: אם יש לך להרחיב לנו בעניין הזה, נשמח.

רוני בר-און: הרשות השנייה הודיעה, עם פרסום ההתנצלות, שהיא תבחן את הרקע ואת ההשלכות הציבוריות האפשריות של התפטרות מנכ"ל חברת החדשות של ערוץ 10, כתוצאה מתהליך כדור השלג הזה, וב-3 בחודש זה, קרי לפני קצת פחות משבועיים, הודיעה החברה כי תפתח בתהליך שנקרא תהליך של הפרה, או הליך של הפרה לכאורה של תנאי הזיכיון של הערוץ ובעקבות בדיקה של חודשיים שבהם היא זימנה שימוע של גורמים רלבנטיים במערכת, אני לא יודע אם זה מאה אחוז נוגע רק לדבר הזה או גם לדברים אחרים, זו היזמה שננקטת כרגע על ידי הרשות השנייה.

רוני בר-און: בין היתר הודגש בהודעת הרשות דווקא, מועצת הרשות השנייה הודיעה כי העובדה שלא התקיים דיון בנושא ההתנצלות בדירקטוריון חברת החדשות של הערוץ, היא רואה בזה בעיה, וכמובן החליטה בעקבות כך לקבל מספר צעדים למנוע הישנות של מקרים דומים בעתיד.

רוני בר-און: אשר לעמדת מועצת העיתונות, הנשיאה דליה דורנר אמרה לפני שבוע, בדיון שנערך במועצת העיתונות, כי היא מברכת, אני לא יודעת אם היא אמרה את זה, או המועצה אמרה את זה, היא מברכת על התערבות מבקר המדינה בנושא, ובדיון הזה אמר מנכ"ל אגודת העיתונאים, ואני מצטט, אני מקווה שבמדויק, אתם יודעים, לא הייתי, לא שמעתי, אבל אלה דברים שהוצגו לי, כי - "מדובר בהתערבות נוספת של לשכת ראש הממשלה בנעשה בגופי תקשורת שונים".

רוני בר-און: היה פה איזה תהליך של חקיקה בהצעות חוק פרטיות לתיקון פקודת העיתונות בקשר לתופעה של איזה כלי תקשורת מסוים.

רוני בר-און: אני לא רואה שזה חלק מהעניין שאנחנו צריכים לדון פה היום.

רוני בר-און: הוכן מסמך שכותרתו – 'ניתוח והשלכות כלכליות של ריכוזיות ובעלויות צולבות על כלי התקשורת', על ידי מחלקת המחקר והמידע של הכנסת.

רוני בר-און: אני מודה שזה, מבלי להיכנס להערכת מסקנות המחקר, העבודה היא בהחלט עבודה מרשימה וראויה לבחינה.

רוני בר-און: אני מבין, או מצפה שהוא תונח בפניכם תוך כדי הדיון.

רוני בר-און: המ.מ.מ יישמע כאן, אתם תהיו רשאים וזכאים לעשות שימוש בממצאים העולים משם.

רוני בר-און: הם בהחלט מעניינים ובהחלט חומרים שניתן לעבוד איתם.

רוני בר-און: בשבוע שעבר עלה מה שעלה בענייני דחיית תשלום חובות ערוץ 10 לרשות השנייה.

רוני בר-און: להזכירכם, באמת בקליפת אגוז, ניתנה דחייה עד למועד החלפת משטר הזיכיונות ברישיונות שהיה אמור להתבצע בסוף 2011.

רוני בר-און: התחנה של החלפת המשטרים מזיכיונות לרישיונות, זזה לסוף 2012, וכשערוץ 10, מטעמים ברורים של בעיות של תזרים מזומנים בא ואמר – אם כך אנחנו מבקשים גם להזיז את מועד פירעון החובות האלה - אמרו לו עד כאן, זה כן וזה לא, למרות שפעם היה חיבור מובהק בין הצדדים, פתאום אין חיבור בין הצדדים, וחרף העובדה שזה עניין, אני לא רוצה להגיד טכני, כי פירעון חובות בעיני, במיוחד אחרי שהייתי שר אוצר, הוא לא טכני.

רוני בר-און: אבל בכל אופן, בסוף היום לא דיברו על ביטול החוב, אלא זה סוג של עלות מחיר הכסף לתקופה הזאת, שגם לזה ניתן היה למצוא פתרון.

רוני בר-און: פתאום התייצבה פה איזה משמעת קואליציונית שאני לא ממש זוכר אותה.

רוני בר-און: כשאני ביקשתי משמעת קואליציונית בעניינים פיסקליים כשר אוצר, בעניינים הרבה יותר דחופים והרבה יותר קרדינלים למשק הישראלי.

רוני בר-און: אז שוב, אני אומר עוד פעם, הלוקה בכשרים לוקה בגופו, ואני חלילה לא רוצה ללקות בגופי, אבל בדיקה ושאלה, כל העניין הזה בהחלט מצריכים.

רוני בר-און: השאלות שאנחנו נרצה לברר היום הן – האם הרשות השנייה, אדוני היושב ראש, מנכ"ל או יושב ראש, אני אף פעם ---

נחמן שי: הוא מנכ"ל.

רוני בר-און: כן.

רוני בר-און: אדוני המנכ"ל, האם הרשות השנייה עשתה מספיק על מנת למנוע את המקרה, שלדעת הכל היא הייתה אמורה להיות מעורה בפרשייה עוד טרם קרות המקרה שגרר אחריו את התופעה המצערת של ההתפטרות הגורפת של האנשים שעסקו במלאכה.

רוני בר-און: מה בדעת הרשות השנייה לעשות על מנת להתמודד עם ההשפעה הבלתי מוגבלת של בעלי המניות על כלי התקשורת, כליי התקשורת בכלל, כלי התקשרות הספציפי.

רוני בר-און: אני רוצה לברר את נוסח ההתנצלות של ערוץ 10, החזרה מעובדות, שאמרתי לכם - אני לא זוכר נוסח כזה.

רוני בר-און: אני זוכר מקרים של לשון הרע הרבה יותר קשים, הייתי אומר הרבה יותר מובהקים ביכולת להוכיח את העובדה שהם נטולי בסיס ומופרכים מיני ובי.

רוני בר-און: ובכל אופן, יש פה מודל של התנצלות מאד, מאד, מאד ברורה וקיצונית.

רוני בר-און: איך נראים הדברים אחרי שמר אבנר הופשטיין, שהוא יוצר התחקיר הזה, ממשיך לומר שראיותיו עמו והוכחותיו עמו, ובכל אופן נעשתה ההתנצלות?

רוני בר-און: כמה הסכם הסודיות הזה, שעוטף את ההתקשרות בין הצדדים, ומוציא החוצה רק את יונת הניסוי הקטנה הזאת של ההתנצלות, מחייב אותנו, ככל שאנחנו כחברי כנסת מבקשים להגיע לחקר העניין לחייב את מבקר המדינה, ככל שהוא מבקש להגיע לחקר העניין.

רוני בר-און: אנחנו נרצה לשמוע את אנשי ערוץ 10, ככל שהם ירצו להתבטא, במיוחד אלה ששילמו בכיסאם ובפרנסתם ושאלות שכמובן יעלו פה, שאלות של הריכוזיות, הרשות השנייה ההתמודדות שלה, עד כמה גבול ההשפעה של בעלי המניות על התכנים של כלי התקשורת.

רוני בר-און: עד כאן דברי הפתיחה.

רוני בר-און: אני מתנצל, אמרתי שיהיו קצרים, היו קצת פחות קצרים ממה שחשבתי.

רוני בר-און: בבקשה, מר חיו, מנהל חטיבת הביקורת הרלבנטית לעניין הזה.

יובל חיו: אדוני יושב הראש, הפנית מספר דברים גם בזיקה לביקורת, אני אנסה להתייחס בקצרה.

יובל חיו: אולי נכון לפתוח בהיבט הרחב יותר של העניין, ולציין שבחודש מאי האחרון, פרסם מבקר המדינה דו"ח ביקורת שכותרתו "היבטים בפעילותה של הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו".

יובל חיו: חשוב לומר שהדו"ח כולל גם סוגיות שנוגעות לעולם הפיקוח על בעלי הזיכיונות.

יובל חיו: הדבר הזה יש לו זיקה גם עקב קרבת המועדים.

יובל חיו: הדו"ח הזה פורסם בחודש מאי האחרון.

יובל חיו: אנחנו מטבע הדברים, על בסיס הדו"ח הזה, נקיים את פעולות המעקב הנדרשות מול הרשות השנייה, ששם בוצעה עיקר הביקורת.

יובל חיו: אז זו הערה ראשונה.

יובל חיו: אכן הופנתה למשרדנו בקשה לבחון את הסוגיה שפרטת לגביה בדברי הפתיחה.

יובל חיו: אנחנו למדנו על התהליכים שהתקיימו בעת קבלת הפנייה הזו, ברשות השנייה בנוגע למקרה הזה.

יובל חיו: מדובר בהליכים שהם בעלי מאפיינים, נקרא להם מעין שיפוטיים של שימוע ושיקול דעת לגבי פתיחה בהליכי הפרה, שאלה הליכים שמקיימת הרשות, לפי חוק הרשות השנייה לרדיו ולטלוויזיה.

יובל חיו: מאחר שההליכים האלה היו בעיצומם, אנחנו הוצאנו הודעה של העת הזו, וכל זמן שההליכים האלה כמובן מתקיימים, אנחנו לא פותחים עדיין בביקורת בנושא הזה.

יובל חיו: אני צריך לומר שאתמול, בשעות אחר הצהריים, שלחה הרשות השנייה למשרדנו סיכום דיון ראשון בהליך השימוע, שקיימה בעניין האירועים שהתרחשו לאחרונה בחדשות 10.

יובל חיו: אנחנו במשרד עדיין לא בחנו ולא למדנו את החומר הזה.

יובל חיו: הוא נמצא כרגע פה, אני היום ראיתי אותו לראשונה, והלל שמגר שעוסק אצלנו בנושא, הלל שמגר, למיטב הבנתי טרם למד את החומר הזה.

יובל חיו: אנחנו מתכוונים ללמוד אותו ובאופן מיידי.

יובל חיו: באופן כללי אני אומר, ככל שיינתן לנו, יתאפשר לנו ללמוד את החומר וההיבטים של הנושא הזה, לרבות סיכומים של הרשות השנייה על הפעולות שהיא מבצעת, הדבר עשוי לסייע לנו, אבל בד בבד אומר, כמובן שמבקר המדינה, כפי שידוע, מקבל בחיוב גם פניות של הוועדה.

יובל חיו: ככל שנדרש על ידי הוועדה, אז אנחנו נעסוק במלאכה, על פי הוראות הדין של חוק מבקר המדינה.

רוני בר-און: אבל מכיוון שבתוך עמנו אנחנו חיים, בסוף אנחנו יודעים שהדרישה היא תלוית אצבעות ואנחנו עוד פעם נופלים לתוך הבור שמתוכו אנחנו מנסים לצאת כל הזמן.

רוני בר-און: אני חושב שהעובדה שנציג מבקר המדינה יושב בדיון, יכולה לגרום לו לחשוב שהוא יכול לעשות מעשה עצמאי, בלי שהאצבעות יונפו והלכה כזאת וכזאת.

יובל חיו: היה חשוב שפתחתי רק ולהזכיר את דו"ח הביקורת שנעשה, כי לדברים יש זיקה.

רוני בר-און: כן, בהחלט.

רוני בר-און: בבקשה, חברת הכנסת מרינה סולודקין, שכאמור יזמה את הדיון, תהיה ראשונת הדוברים בין חברי הכנסת, אחר כך אני אפנה לאנשי ערוץ 10.

מרינה סולודקין: תודה, אדוני יושב הראש.

מרינה סולודקין: אני מאד מודה לך, כשפנית אליך בספטמבר השנה, בנושא של התנצלות של ערוץ 10 לפני בעל ההון שלדון אדלסון, ובעל העיתון.

מרינה סולודקין: לפי הדיווחים בתקשורת, גם רון לאודר היה מעורב בניסוח ההתנצלות.

מרינה סולודקין: אני לא הופתעתי בכלל, בגלל שבמשך 2010 ו-2011, אני עוקבת אחרי מה שקורה בעיתונות הישראלית.

מרינה סולודקין: אני גם מציגה בכנסת חוקים, כמו שאתה אמרת, פקודת העיתונות וחוק ההגבלים העסקיים, בגלל שאני רואה את ההליך ---

רוני בר-און: אני רציתי למנות את כל החוקים, אבל הייתה נגמרת הישיבה.

מרינה סולודקין: לא, על חוקים אני לא אדבר, ובנואמים שלי ובחוקים אני אמרתי, כבן אדם שנולד וחונך וגדל במדינה לא חופשית, במדינה בלי דמוקרטיה ובלי פלורליזם בתקשורת, וזה לא סתם שנינו אבסדזה כאן וחברי רוברט טיבייב כאן, בגלל שאנחנו יודעים מה זה תקשורת לא חופשית.

רוני בר-און: אני מאד מפחד שבעוד שנתיים שלוש, גם אני שנולדתי כאן, אוכל להגיד כמוך.

מרינה סולודקין: אז אנחנו צריכים למנוע.

רוני בר-און: נכון.

מרינה סולודקין: אני הזכרתי את הציבור הישראלי וגם את כנסת ישראל, מתהליכים של ריכוזיות בתקשורת, מונופולים בתקשורת וחשבתי שזה זמן גם למדינה ואולי גם לבתי משפט, להיכנס בתוך תהליכים, בגלל שמה שאני רואה יש סכנה לפלורליזם ולדמוקרטיה הישראלית, ואנחנו יוצאי ברית המועצות, לא רוצים עוד פעם לחיות עם עיתון פראבדה, או עם עיתון ג'ן מין ג'יבאו, או עם עיתון של חונטה צבאית, כי זה התהליכים.

מרינה סולודקין: או עיתון אחד של הכת המשחיסטי, כת דתית, שזה גם אפשר לחיות וכשאני ראיתי, כשאני שמעתי מה קרה בערוץ 10, אני ראיתי את זה גם מבפנים, בגלל שצילמו אותי לכתבת פרופיל הזה, ובזמן הצילום, כשאני התראיינתי, אני ראיתי שלאנשים שעושים את הסרט פרופיל יש מספיק ואפילו יותר מדי צנזורה עצמית.

מרינה סולודקין: וצנזורה עצמית אני ראיתי בברית המועצות.

מרינה סולודקין: זה תמיד, אתה חשבת אם אתה רוצה להיכנס לגולג או אתה לא רוצה להיכנס לגולג, אחרי מה שאתה אומר או מה שאתה כותב.

מרינה סולודקין: ראיתי את הכתבה, הם לקחו מריאיון של 30 או 40 דקות שלושה משפטים הכי צמחוניים שלי, שיכולתי לומר בנושא של חופש עיתונות וריכוזיות ומונופולין בנושא הזה.

מרינה סולודקין: אבל בכל זאת הם נכנסו לסיפור הזה שבעלי ההון ובעלי שלטון השפיעו עליהם להתנצל בצורה שבמדינה חופשית אני לא רציתי בכלל לראות את הניסוחים של התנצלויות מסוג האלה.

מרינה סולודקין: בגלל זה אני פניתי אליך, בגלל שאנחנו לא מבקרים, ובצדק את כלי התקשורת.

מרינה סולודקין: לא עיתונים ולא ערוצי טלוויזיה ואל אינטרנט, אבל יש גופים של מדינה, כמו הרשות השנייה, שחייבים להתערב בנושא ולהסיק מסקנות.

מרינה סולודקין: ומה ראיתי?

מרינה סולודקין: ניסיון של הרשות השנייה למרוח את הנושא וגם להתעלם ממה שקורה וזה מאד מסוכן.

מרינה סולודקין: ובגלל שאנחנו יושבים ושומעים, וטוב מאד שלשכת העיתונות פנתה למשרד המבקר, ואנחנו כאן מעלים את העניין, אני מאד מקווה שאנחנו יכולים לעצור בשלבים המתקדמים, את ההשפעה של בעלי ההון, שבעיניים שלי, מחוץ לארץ ומחוץ לחוק, להשפיע על התהליכים בתוך הארץ, אז עכשיו אנחנו.

מרינה סולודקין: אז אני עוד פעם מודה לך אדוני יושב הראש.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: תודה רבה לחברת הכנסת סולודקין.

רוני בר-און: אני אתחיל באנשי ערוץ 10.

רוני בר-און: אדוני המנכ"ל, מר ורשבסקי, אתה רוצה לדבר?

רוני בר-און: אתה רוצה שידברו לפניך?

רוני בר-און: מופיעים אצלי ברשימה הגברת קמחי, מר ועקנין, מר בנזימן ומר הופשטיין.

רוני בר-און: מכיוון שזו המחלקה שלך, תחליט מי ידבר ראשון.

רוני בר-און: אתה מכיר את הסדר.

יוסי ורשבסקי: תשאלו אותנו שאלות, אין לנו מה להגיד.

יוסי ורשבסקי: אמרנו את מה שהיה לנו להגיד.

רוני בר-און: אז אני שואל את השאלה את מר אבנר הופשטיין, מה יש לך להגיד?

אבנר הופשטיין: שאלה רחבה.

רוני בר-און: בהרחבה.

אבנר הופשטיין: לא, שאלה רחבה.

רוני בר-און: השאלה שלי רחבה?

אבנר הופשטיין: אני אגיד ברשותך שני דברים.

רוני בר-און: תראה, אתה שמעת בדברי הפתיחה שלי שמהדברים שהונחו בפני, אתה חרף ההתנצלות ממשיך לטעון שהתחקיר שלך עומד על אדנים חזקים, מישהו אמר לי ממוסמך, אני לא יודע להגיד.

רוני בר-און: יש לך פה את ההזדמנות לומר את הדברים שיהוו סוג של חומרים שאנחנו, כחברי ועדת הביקורת נוכל לעבוד מולם, כמובן, מי שנמצא פה יוכל להשיב עליהם, והפרוטוקול, אני אגלה לך סוד גלוי, הולך גם למבקר המדינה.

רוני בר-און: גם בשבילו זה איזה סוג של חומרים שמהם הוא יודע ---

אבנר הופשטיין: כלומר, אני לא יוכל לטעון אחר כך שלא אמרתי.

רוני בר-און: אתה לא תוכל לטעון שלא אמרת.

רוני בר-און: בבקשה, מר הופשטיין.

אבנר הופשטיין: קודם כל לגבי ההערה שלך שאני עומד מאחורי התחקיר, אז אני יכול להגיד לך ברמה מוחלטת שאני מייצג פה לא רק את עצמי, אלא גם את עורכת התכנית לשעבר, שבביתה חולה ואין לה קול.

אבנר הופשטיין: היא הייתה רוצה להיות פה, אבל אני בהחלט מייצג גם את עמדתה.

אבנר הופשטיין: אנחנו עומדים מאחורי התחקיר באופן מלא.

רוני בר-און: מה שמה, הגברת יובל?

אבנר הופשטיין: הגברת יובל.

אבנר הופשטיין: אנחנו עומדים מאחורי התחקיר באופן מלא.

אבנר הופשטיין: כל מילה וכל אות ששודרה נבדקה היטב, הרבה פעמים.

אבנר הופשטיין: כל מילה וכל אות ששודרה היו אמת, ואני מרשה לעצמי אפילו להגיד, שפה ושם התחקיר לקה בזהירות יתר.

רוני בר-און: אמרתם את כל זה להנהלה הממונה שלכם, כשהיה הדיון בקשר להתנצלות, אני מניח.

אבנר הופשטיין: אמרנו את זה מאז ומתמיד.

אבנר הופשטיין: היינו תחת איזה הסכם סודיות תקופה מסוימת, ההסכם הופר ולכן הוא לא קיים יותר.

קריאה: זו נקודה מאד מעניינת, הסודיות.

אבנר הופשטיין: אבל בדיונים פנימיים אמרנו בדיוק את אותו דבר כל הזמן, לכל מי ששאל.

אבנר הופשטיין: כי כשאומרים אמת לא צריך להגיד דברים נוספים.

אבנר הופשטיין: לגבי סוגית ההתנצלות, אז הנה, ההתנצלות אומרת – בדקנו את הדברים והם כוזבים, אנחנו עומדים מאחוריהם והם בוודאי לא כוזבים והם גם לא מוטעים.

אבנר הופשטיין: בוודאי שלא כוזבים.

אבנר הופשטיין: הדרך הנכונה לברר דברים כאלה היא, כאשר לא מגיעים לשום עמק השווה, היא דרך משפטית.

אבנר הופשטיין: במקרה הזה לא היה בירור משפטי.

אבנר הופשטיין: יש לי השערה מלומדת למה לא היה בירור משפטי.

אבנר הופשטיין: אנחנו יש לנו עוד שלוש חוות דעת של עורכי דין בכירים בתחום דיני העיתונות, שאומרות בצורה די ברורה, שאם היה משפט, סיכויינו לזכות היו גבוהים מאד, גבוהים מאד.

אבנר הופשטיין: ולכן אנחנו מצטערים על כך שלא היה דיון משפטי ואנחנו נשמח מאד אם יהיה סוג של דיון משפטי דרך מבקר המדינה, מועצות העיתונות, או כל גורם אחר שירצה לבדוק.

אבנר הופשטיין: לגבי סוגית הפנייה למבקר המדינה, אולי אחר כך יוסי בר מוחא יוכל לאשר את דבריי.

אבנר הופשטיין: אני יודע שהופעלו לחצים לרדת מהפנייה הזאת, בכתב, בעל פה, בטענה שלכאורה אין יותר מה לבדוק, שהרי הרשות השנייה כבר בדקה הכל והכל ברור.

אבנר הופשטיין: כולנו יודעים בדיוק מה קרה ולכן בשביל מה להטריח את מבקר המדינה.

אבנר הופשטיין: אני טוען שאם היה צריך להתנצל ואם אכן הדברים היו כוזבים, אז קודם כל האינטרס הראשון הוא של מי שהתנצלו בפניו, שהדברים יתבררו, כי אז אנחנו בוודאי לא נוכל להמשיך לעבוד במקצוע הזה.

אבנר הופשטיין: עיתונאים שכוזבים בצורה כזאת – הם עיתונאים מסוכנים ולא צריכים לעבוד במקצוע הזה.

אבנר הופשטיין: אנחנו רוצים שתהיה בדיקה של מבקר המדינה.

אבנר הופשטיין: הצד השני משום מה לוחץ לוותר על הבדיקה הזאת.

אבנר הופשטיין: אני רוצה גם להגיד משהו ברמה הכללית יותר.

אבנר הופשטיין: קודם כל לגבי השאלה האם הייתה מעורבות של בעלי מניות – אני לא יודע.

אבנר הופשטיין: אבל בואו רק ניקח אינסידנט אחד בתוך האירוע הזה.

אבנר הופשטיין: גיא זוהר, שהוא לא מגיש מאתמול, התפטר בשידור חי ואמר שמתנוסס דגל שחור מעל מה שקרה, ואחר כך עלתה רשימת רולרים ריקה.

אבנר הופשטיין: אין עורך, אין כתב, אין מפיק, אין תחקירנים.

אבנר הופשטיין: המערכת התאיידה.

אבנר הופשטיין: אני שואל ואני משאיר את השאלה פתוחה – האם גיא זוהר התכוון בכך להגיד שהייתה איזו בעיה טכנית שמישהו לא הופיע בפני ...

אבנר הופשטיין: האם גיא זוהר היה מתפטר ואומר דגל שחור בגלל זה?

אבנר הופשטיין: אני משאיר את השאלה הזאת פתוחה.

אבנר הופשטיין: ודבר אחרון שרציתי לומר, אי אפשר לנתק את מה שקרה סביב אדלסון וסביב ההתנצלות הזאת, ממה שקורה בחודשים האחרונים, עם כל הכבוד.

אבנר הופשטיין: אבל חושב לומר את זה כל פעם מחדש.

אבנר הופשטיין: העובדה שמאיימים על עיתונאים בגלוי, שיבואו איתם חשבון, העובדה שנשמעות הצהרות של בכירים לפיהן קראו לפטר עיתונאים בכירים, העובדה שגם אנחנו, גם אחרי ההתנצלות, היינו, שמנו הוזכר במכתבים משמיצים לנשיאת מועצת העיתונות דליה דורנר, לפיהם אין להעסיק אותנו בשום מקום אף פעם.

אבנר הופשטיין: העובדה שמאיימים לסגור את ערוץ 10 כל שני וחמישי תחת תואנות לא מרשימות, והעובדה שיש חוק לשון הרע חדש, שעומד לדיון בכנסת, שכל מטרתו היא לא להשיב פיצויים לאנשים אשר נפגעו, אלא להכניס מורה ופחד אצלנו, העורכים והכתבים וכל פעם שנרצה לחקור מישהו בעל כוח וממון, שנחשוב פעמיים ושלוש מה זה יעשה לערוץ שבו אנחנו משדרים, ומה זה יעשה לעיתון שבו אנחנו כותבים.

רוני בר-און: תודה לך, מר הופשטיין.

אבנר הופשטיין: אני חושב שזה ברור לגמרי, אבל חשוב לומר את הדברים.

רוני בר-און: כן, זה נכון.

רוני בר-און: ראש הממשלה המנוח מנחם בגין היה נוהג לומר שגם המובן מאליו מותר שייאמר מפעם לפעם.

אבנר הופשטיין: אני מסכים איתך.

רוברט טיבייב: אדוני יושב הראש, רק שאלה קטנה.

רוני בר-און: לא, לא, אני מבקש, לא שאלות עכשיו, אחר כך.

רוברט טיבייב: ממש קטנה, כי אני רוצה להבהיר.

רוברט טיבייב: אמרת על הסכם הסודיות, אם אפשר קצת להאיר את השאלה, כי לא הבנתי על מה מדובר.

אבנר הופשטיין: אני לא יודע יותר מדי לגבי הסכם הסודיות.

אבנר הופשטיין: הוסבר לי שנחתם הסכם סודיות מול הצד השני, לפיו אסור לנו לדבר על הפרשה, על הכתבה, ביבשה, באוויר ובים, בכל מקום, בכל מסגרת, תקשורתית או אחרת.

אבנר הופשטיין: ברגע ששואלים אתנו משהו על העניין, על ההתנצלות, על הכתבה, על העבודה שלנו, אנחנו צריכים להגיד – נייט.

אבנר הופשטיין: לא להגיב, לא לענות, לא להשיב על השאלות.

רוני בר-און: תודה רבה מר הופשטיין.

מרינה סולודקין: אדוני יושב הראש, הכלל הראשון זה סודיות, של טוטליטריות וכלל השני – יורים בעיתונאים.

נחמן שי: אני חושב שיש לנו פה היסטוריה מתמשכת של האימפריה הסובייטית.

רוני בר-און: אני מבין שעכשיו כל אחד רוצה להגיד משהו.

נחמן שי: לא, זה הערות קצרות.

רוני בר-און: חברים, אני מבקש לקיים את הדיון בדרכי, לא בדרכם.

רוני בר-און: עם כל הכבוד, יינתן זמן לחברי הכנסת לומר את דברם ולשאול את השאלות ולהביע את דעתם.

רוני בר-און: קודם נברר לעצמנו את העובדות.

רוני בר-און: אנחנו חזקנה עלינו שאנחנו לא מדברים לפני שאנחנו מכירים את העובדות.

רוני בר-און: כן, מנהל חטיבת החדשות לשעבר בערוץ 10, ראודור בנזימן.

קריאות: מנכ"ל החדשות, רוני.

קריאות: מנכ"ל חברת החדשות.

קריאה: זה נקרא מנכ"ל חברת החדשות.

קריאה: זה ישות עצמאית.

קריאה: מאד חשוב להדגיש את זה.

רוני בר-און: אין פה בחדר מישהו שרוצה להפריז בשבחיו של ראודור בנזימן, יותר ממני.

רוני בר-און: אני קורא את מה שכתבו לי פה.

רוני בר-און: אדוני מנכ"ל חברת החדשות של ערוץ 10, בבקשה.

קריאה: לשעבר.

ראודור בנזימן: כן, אדוני יושב הראש, אני מודה לך על האזכור העתיק.

רוני בר-און: אני נושא אותו על גבי כבר כמעט 40 שנה, גם אני ראיתי את ---

ראודור בנזימן: זו צלקת שלא הגלידה אצלך.

ראודור בנזימן: חברי הכנסת הנכבדים, קודם כל אני מבקש להבהיר שסעיף הסודיות שעליו דובר לא תקף בוועדה הזאת, בכלל בלי קשר לשאלה אם הצד השני הפר אותו או לא, מלכתחילה, כך נקבע.

רוני בר-און: אני אמרתי את זה, ולכן הזמנתי אתכם הנה, ויש לכם פה הגנה מוחלטת של דיון בוועדת הביקורת.

רוני בר-און: בבקשה.

ראודור בנזימן: אני ברשותך רוצה כן להתחיל בסוג של פרדוקס חביב, שאתה דיברת עליו, אני כן רוצה להדגיש אותו.

ראודור בנזימן: הוועדה הזאת, הוועדה לביקורת המדינה, דנה באפשרות שבה חופש הדיבור וזכות הציבור לדעת נפגעו במהלך הפרשה, כשוועדה אחרת של הכנסת, בגין אותו חופש דיבור ובהשלטת משמעת סיעתית, קבעה, ואני מקווה שתחזור בה מהקביעה, שאין לוותר על אותו חוב שהזכרת, ולפיכך בעצם מנסה להוביל לסגירתו של ערוץ 10.

רוני בר-און: אין בקשה לוותר על החוב.

ראודור בנזימן: לא לוותר, לדחות.

רוני בר-און: דחיית פירעונות.

ראודור בנזימן: נכון, התכוונתי לדחייה, סליחה.

ראודור בנזימן: צריך להתפעל מסמיכות העניינים.

ראודור בנזימן: הפרשה הזאת היא בת חודשיים של ההתנצלות, הפרשה של דחיית החוב היא בת שבועיים או שלושה.

ראודור בנזימן: אני רוצה כאן להגיד שאחרי פרסום התחקיר, מתי זה היה, בינואר?

ראודור בנזימן: של פרשת הנסיעות המכונה ביבי טורס, פנה אלי אדם שאני, שנמצא מספיק שנים בתקשורת לא מתוך הערוץ, ואמר לי – זה התחקיר האחרון מהסוג הזה שיתפרסם פה ב-20 שנים הקרובות.

ראודור בנזימן: אני אמרתי לו שהוא פסימית ושהמערכת התבגרה ולמדה עם השנים, שאי אפשר לעצור ביקורת ועיתונות חושפת ואת זכות הציבור לדעת, ואת אור השמח, שהוא החיטוי הטוב ביותר לפרשות מסוגים שונים, שאותן, באופן טבעי ממסד באשר הוא ממסד, לא שמח כשהן נחשפות, אבל שהמקום הזה, המדינה הזו הגיעה לסוג של בגרות ובשלות, שבה גם המערכות שלה מבינות שזה חלק מהמשרד הדמוקרטי.

ראודור בנזימן: יש סיכוי לא קטן שטעיתי בהערכה שלי.

ראודור בנזימן: הפרשה עצמה, פרשת ההתנצלות, אבנר אמר ובדין בעיני, לא הייתה צריכה להתקיים.

ראודור בנזימן: לא הייתה צריכה להיות התנצלות, בוודאי לא בנוסח שפורסם על הכתבה הזו.

ראודור בנזימן: הכתבה, למי שלא מתמצא, הכתבה שודרה אחרי תחקיר ועבודת שטח של קרוב לחצי שנה.

ראודור בנזימן: לרוב כתבות לא אורכות פרק זמן כזה, הכנתן לא אורכת פרק זמן כזה.

ראודור בנזימן: היא עברה ייעוץ משפטי, היא נבדקה מכל הצדדים, ואנחנו את האזהרות הראשונות לגבי שידור הכתבה קיבלנו עוד לפניה, כשפנינו לבקש תגובות ואנחנו שמענו כבר אז אזהרות בנוסח של – האיש הזה לא יוותר והוא ישתמש בכל מה שיש לו כדי לרדוף אתכם עד קצה העולם.

ראודור בנזימן: אנחנו רובנו, או אני יכול להגיד כולנו פה, עם ניסיון וותק לא קטנים בענף הזה שנקרא עיתונות.

ראודור בנזימן: איומים כאלה ואחרים אנחנו שומעים כל הזמן.

ראודור בנזימן: צריך להבין שחברת חדשות באשר היא מקבלת כל שבוא לפחות כמה איומים בתביעה.

ראודור בנזימן: זאת אומרת, זה אגף די מפותח ודי מטופל בתוך חברת חדשות.

ראודור בנזימן: לא היה מקום להתנצלות הגורפת הזאת.

ראודור בנזימן: לעניות דעתי המקצועית, אני 36 בתקשורת ועיתונות - עברתי מספיק איומים ותביעות – כדי להבין מה מסוכן לגוף המשדר ומה לא.

ראודור בנזימן: אני דרגתי את האיום בתביעה הזה בעשירון התחתון של איומי התביעה שאנחנו מקבלים ובסיכומו של דבר, להערכתי, לא הייתה צריכה להיות התנצלות.

ראודור בנזימן: אני חוזר ואומר, בוודאי לא בנוסח המפליג.

ראודור בנזימן: אתה אמר שאתה גם עוקב שני, גם אני, אני לא זוכר התנצלות כזו, בקנה מידה כזה, על כתבה כזאת.

רוני בר-און: אז בוא תספר לנו איך זה קרה.

רוני בר-און: אם זה בעשירון התחתון ואם לא היה צריך להיות ואם זה כל כך מה שנקרא מרחיק לכת, ואם אבנר אומר הכל אמת ומבוסס ואיתן, בסוף איך באה לעולם התקלה הזאת?

ראודור בנזימן: התקלה הזאת באה כתוצאה מתקלה בסיסית יותר, והיא אגב אותה תקלה שהביאה עכשיו את ערוץ 10 לדיוני ועדת הכלכלה.

רוני בר-און: ברמה המושגית, ברמה העקרונית, --- [

ראודור בנזימן: לא, לא, לא ----

רוני בר-און: אנחנו נדון, אנחנו מקבל ---

ראודור בנזימן: לא ברמה המוסרית, ברמה כספית.

רוני בר-און: דבר איתי ברמה הקונקרטית, בבקשה.

ראודור בנזימן: הנה, הקונקרטית, על זה אני מדבר.

ראודור בנזימן: הרמה הכספית, היא קשורה בדיוק לדיון ההוא גם.

ראודור בנזימן: הערוץ הבין שהוא עומד להיות נתבע גם בישראל וגם בארצות הברית, בגין הכתבה הזו והערוץ הבין שהתגוננות בפני התביעה הזאת תעלה לערוץ מיליוני דולרים.

ראודור בנזימן: כאמור, האישיות שעמדה, שהייתה נשוא הכתבה, ידועה בכך שאמצעיה הם בלתי מוגבלים ושזמנה בידה.

ראודור בנזימן: אין להם גם בעיה של זמן, ולכן החשש והחרדה היו שהדיון הזה יגזול מיליוני דולרים, כסף שכידוע אין גם לתפעול היומי של הערוץ, ואי לכך, בעצם ההגדרה הזו, הוחלט שמלען המשך קיומו, הבטחת המשך קיומו של הערוץ, אין ברירה אלא לחרוק שיניים, לכופף את הראש ולשדר את ההתנצלות.

ראודור בנזימן: אני הבנתי את העמדה הזאת.

ראודור בנזימן: אני לא קיבלתי אותי באופ אישי ולכן הגשתי את התפטרותי, אבל הבנתי אותה וחשבתי שקיומו של הערוץ וכפועל יוצא קיומה של חברת החדשות – חשובים יותר.

רוני בר-און: אני מודה שהשיקול הזה, להתנצל גם אם אומר לך העיתונאי זה מאה אחוז נכון ומראה לך שזה נכון, הוא לפעמים שיקול שאנשים שוקלים.

רוני בר-און: אני אגלה לך עוד סוד מאחורי הקלעים, לפעמים עורכי הדין אומרים יאללה, תגמור עם זה, מה אתה צריך, זה יעלה לך, זה ישתק לך, כל הדברים האלה.

רוני בר-און: אבל אני רוצה לדעת על הדרך.

רוני בר-און: יש התנצלות ויש התנצלות.

רוני בר-און: זאת אומרת מרגע שאומרים אני לא יכול לעמוד בפני בעל הממון הזה, בעל ההשפעה הזאת שירדוף אותי לכל מקום, ומאיפה יש לי עכשיו את המיליונים האלה להעסיק עורכי דין וכל הדברים האלה.

רוני בר-און: לא אוהב, כן אוהב, שאלה אחרת.

רוני בר-און: יכול להבין.

רוני בר-און: כבר היו דברים מעולם.

רוני בר-און: אבל בין התנצלות ובין התנצלות, יש התנצלות שהיא התנצלות, ויש התנצלות שהיא רמיסה ברמת השפלה.

ראודור בנזימן: אדוני יושב הראש, חשבתי כמוך.

ראודור בנזימן: בדיוק כמוך, וחשבתי ברגע מסוים שכדי להימנע מההליכים היקרים האלה, שמאיימים על קיומו של הערוץ, ניתן לבלוע את הרוק, למרות שלא צריך להתנצל, ואפשר לפרסם איזה סוג של תיקון או הבהרה.

ראודור בנזימן: הדיונים האלה נמשכו שבועות ארוכים, ואנחנו חזרנו ושמענו מהצד השני – מילה לא תשונה בנוסח שהגשנו אליכם.

ראודור בנזימן: אפילו לא מילה.

ראודור בנזימן: אני חשבתי בהתחלה ש ---

רוני בר-און: האם ביקשתם הגנה ממועצת הרשות השנייה?

רוני בר-און: אתה, ברמה שלך כמנכ"ל חברת החדשות?

ראודור בנזימן: לא.

ראודור בנזימן: לא, אני מעריך את הרשות השנייה, אני חושב שיש לה תפקיד חשוב.

ראודור בנזימן: אני חושב שבמקרה הזה הפנייה הייתה גורמת, במקרה הרע, לסיכון שהביא אותי לקבל את ההחלטה לשדר את ההתנצלות הזאת.

רוני בר-און: האם ביקשת לכנס את הדירקטוריון של חברת החדשות, את הדירקטוריון של ערוץ 10, כדי לשטוח בפניהם, פעם אחת את חוות דעתך המקצועית שאומרת סליחה, אני ניצב מאחורי התחקיר הזה כעורך ראשי של כלי התקשורת הזה, של ארגון התקשורת הזה, אני מוכן להבין שהאילוצים הפיננסיים שלכם יכולים להצדיק שימוש במילים כאלה ואחרות כדי להיפטר מהמטרד הזה, אבל מה שנדרש ממני לעשות זה לעבור על דתי כעיתונאי, כאיש שיש לו מילה, כאיש שיש לו תפיסת עולם.

ראודור בנזימן: אז זו הסיבה שנקטתי בצעד שנקטתי.

ראודור בנזימן: הדירקטוריון ---

רוני בר-און: לא, לא.

רוני בר-און: אני יותר שהתפטרת, לא שאלתי.

רוני בר-און: אני שואל מה ניסית לעשות בדרך, כדי לא להגיע לתוצאה של ההתפטרות.

ראודור בנזימן: כל דבר אפשרי.

ראודור בנזימן: ההנחה שלי, הנחת המוצא שלי הייתה שבלי תמיכה של הערוץ, קרי של בעלי המניות, באופציה ללכת למשפט, אין אופציה אחרת.

ראודור בנזימן: זו הייתה הנחת המוצא שלי.

רוני בר-און: תמיכה כזאת ביקשת ולא קיבלת, אני יכול לסכם את הבנתי את מה שאתה אומר פה, גם אם אתה לא אומר את זה במילים מלאות?

ראודור בנזימן: התשובה היא שביקשנו בהזדמנויות שונות לבחון מאד ברצינות את האפשרות ללכת להליך משפטי, והתשובה שחזרנו וקיבלנו הייתה – אנחנו לא נעמוד בזה.

ראודור בנזימן: הדירקטוריון כונס יומיים לפני שידור ההתנצלות, דירקטוריון החדשות עם נציגי הציבור.

ראודור בנזימן: היה איזה שהוא צירוף מקרים בעניין הזה, שבו שלושה חברים חדשים מטעם הציבור בדירקטוריון חברת החדשות, בעצם השתתפו בישיבה הראשונה שלהם, שלושה מתוך ארבעה, ולכן חשבתי גם בעניין הזה שהניסיון להפיל על חברים חדשים, שלא ממש מתמצאים מה קורה בחברת החדשות ובדירקטוריון, להפיל עליהם את הפרשה הזאת, יהיה ניסיון לא נכון.

רוני בר-און: טוב.

רוני בר-און: יש לך עוד מה להוסיף לנו, מר בנזימן?

רוני בר-און: תודה רבה מר בנזימן, תודה.

רוני בר-און: תודה גם לך מר הופשטיין, לא הספקתי להודות.

רוני בר-און: באמת, אני יודע שזה לא קל להתייצב מול הכוחות האלה ולשתף אותנו ובאמצעותנו את הציבור בדברים הלא פשוטים האלה.

רוני בר-און: אני מודה לך, מודה לך מר בנזימן.

רוני בר-און: בבקשה אדוני המנכ"ל, מנכ"ל ערוץ 10, יוסי ורשבסקי, בבקשה.

יוסי ורשבסקי: תודה אדוני יושב הראש, תודה לחברי הכנסת.

יוסי ורשבסקי: המבנה היום של ערוצי הטלוויזיה הוא כזה שהם מפסידים כסף.

יוסי ורשבסקי: ערוץ 10 הפסיד כסף מהרגע הראשון שהוא עלה לאוויר.

יוסי ורשבסקי: הוא נסמך אך ורק על בעלי המניות שלו ולדעתי בשנה שנתיים האחרונות, כל המנכ"לים של חברות הטלוויזיה בישראל, סמוכים על שולחנם של בעלי המניות בעניין של הזרמת כספים, כי אני מניח שגם הקולגות שלי בערוץ 2 מפסידים כספים.

יוסי ורשבסקי: הדבר הזה נובע ממבנה השוק וממבנה המחויבות שהערוצים נטלו על עצמם, וממבנה הרגולציה של הסדרת השידורים של הברודקסטרים בישראל.

יוסי ורשבסקי: על אף הדברים שאמרתי, אני חושב שחברת החדשות של ערוץ 10, מהיום הראשון שקמה, זוכה לחופש בלתי רגיל, שלא שכיח במחוזותינו.

יוסי ורשבסקי: החברה שידרה לאורך ההיסטוריה שלה, באמת תחקירים מאד חשובים ונוקבים ובלי לפגוע באחרים, אני חושב שבאמת ברמה גבוהה ביותר וגם שמשלמים עליהם מחיר כבד, אם זה באנשי כלכלה בכירים שמפרסמים ואם זה בפוליטיקאים בכירים, כמו שאתם יודעים.

יוסי ורשבסקי: ואני חושב שזה גם בלי איזה שהיא, כמו שמנסים לרמוז, איזו אג'נדה ימנית או שמאלנית.

יוסי ורשבסקי: אני לא חושב שאנחנו לא שמאלנים ולא ימנים.

יוסי ורשבסקי: אנחנו עושים את עבודתנו וחברת החדשות עושה את עבודתה נאמנה לאורך כל השנים.

יוסי ורשבסקי: חברת החדשות שידרה את התחקיר על מר שלדון אדלסון, אחרי תחקיר מאומץ ורציני שנערך חצי שנה.

יוסי ורשבסקי: אני רוצה להזכיר לכולם שהתחקיר שודר.

יוסי ורשבסקי: זאת אומרת, אתה יודע, זה דבר שאתם לא יודעים כמה דברים לא משודרים, עקב לחצים.

יוסי ורשבסקי: התחקיר הזה שודר, וכמו שאתם יכולים לשער, גם היו פניות ו-, אני לא רוצה להגיד לחצים, היו פניות לא נעימות גם לפני שידור התחקיר.

יוסי ורשבסקי: אז בואו נשים את הדברים, אני לא אגיד בפרופורציה, אבל בואו נמפה את הדברים.

יוסי ורשבסקי: התחקיר שודר, תחקיר חזק ונוגב, ואני חושב שבזה, זה הדבר העיקרי שקרה.

יוסי ורשבסקי: אחרי שידור התחקיר, היו מספר דיונים עם הנציגים של מר אדלסון בין הנציגים שלנו והעיתונאים.

יוסי ורשבסקי: אני לא נכחתי באף מפגש כזה, וקיבלתי דיווחים מדי פעם מעורכי הדין, מה מצבנו.

יוסי ורשבסקי: אנחנו עומדים באמת, ראודור אמר קודם, אני אומר – אין ספור תביעות דיבה.

יוסי ורשבסקי: אין ספור פניות ואין ספור איומים ואין ספור תביעות דיבה.

יוסי ורשבסקי: התחקיר היה תחקיר רציני, מבוסס.

יוסי ורשבסקי: מה שהבנתי מעורכי הדין שליוו אותנו, איזו שהיא תשתית ראייתית התערערה אחרי התחקיר, ועדיין אני חוזר ואומר – תחקיר חזק, מבוסס ורציני.

יוסי ורשבסקי: בניהול סיכונים שלי כמנכ"ל, עמדו בפני שתי אפשרויות.

יוסי ורשבסקי: אפשרות ראשונה זה ללכת למשפט, כשאני לא מדבר כרגע על פסק הדין שראודור דיבר עליו.

יוסי ורשבסקי: ראודור דיבר על עשירון תחתון של סיכוי או עשירון עליון של סיכוי, תלוי מאיפה מסתכלים על זה.

יוסי ורשבסקי: אני מדבר על ההליך.

יוסי ורשבסקי: הליך משפטי מול גורם כזה חזק כמו מר שלדון אדלסון, שהוא, אני לא צריך לספר לכם מי הוא, היה אמור לעלות מיליוני דולרים.

יוסי ורשבסקי: הערוץ, וזה הבעיה רבותי, אתם מצד אחד באים ומדברים על זה שבעלי הון מחזיקים ערוצים וכן הלאה, ומצד שני לא נותנים לערוצים לחיות.

יוסי ורשבסקי: אני מדבר עליכם, על הרשות המחוקקת.

יוסי ורשבסקי: לא נותנים לערוצים לחיות, מצפים מהם לעשות יש מאין, איזה סוג של אלכימיה, לעשות תחקירים ודרמות ואין ספור דברים שאתם לא מסוגלים לעשות בערוץ שלכם, בערוץ הציבורי, לא מסוגלים.

יוסי ורשבסקי: שימו לב ---

רוני בר-און: כמו שאמר משה לפרעה – "חומר אין נותנים לעבדיך ולבנים אומרים לנו עשו".

יוסי ורשבסקי: זה מה שעושים לנו.

יוסי ורשבסקי: לא מסוגלים.

יוסי ורשבסקי: לא מסוגלים להפעיל ערוץ ציבורי עם תקציב מטורף ששתי חברות, ששני הערוצים המסחריים אין להם תקציב כזה – לא לערוץ 2 ולא לערוץ 10, ודורשים מהערוצים המסחריים להתנהג כמו ערוצים ציבוריים.

יוסי ורשבסקי: לא נותנים את הכלים, לא נותנים את הכלים רבותי, ומי כמוכם יודע מה קורה עוד מעט לפי דעתי בעשר וחצי בוועדת הכלכלה, שרוצים להצביע על אי דחיית החוב שלנו, ואני אומר עוד פעם - זו דחיית חוב, לא מחיקת חוב.

יוסי ורשבסקי: וכל הפופוליזם הזה שערוץ 10 מבקש הקלות ודורש כספים מהמדינה זה פופוליזם זול, שראוי פעם אחת להגיד – הערוץ לא קיבל שקל מהמדינה.

יוסי ורשבסקי: הערוץ שילם למדינה 230 מיליון ₪ ב-10 שנות עבודתו ---

נחמן שי: הוא קיבל זיכיון.

נחמן שי: בוא לא נתבלבל.

יוסי ורשבסקי: דמי זיכיון ותמלוגים.

נחמן שי: בוא לא נתבלבל.

נחמן שי: הרטוריקה מושכת אותך לכל מיני כיוונים.

נחמן שי: קיבלת זיכיון לשידורים, אז יש לזה עלות.

יוסי ורשבסקי: מר שי, יש לזה עלות, אבל אני חושב, אם תבדוק טוב, אני חושב שערוצי הטלוויזיה המסחריים בישראל, תקן אותי אם אני טועה, הם הגוף היחידי שמשלם לרגולטור שישגיח על עצמו.

נחמן שי: לא, הם מממנים את הרגולטור.

רוני בר-און: עזוב, עזוב, נחמן, הוא צודק במובן אחד, שבעולם הכללי יש מה שנקרא Out Of pocket Money.

רוני בר-און: המדינה לא הוציאה כסף מכיסה, היא נתנה שווה ערך של כסף.

רוני בר-און: החוב הולך בעצם לרשות השנייה ---

קריאה: לא, לא, למדינה, תמלוגים.

רוני בר-און: למדינה, בסדר, בוא, כמה עולה במציאות הריבית של מדינת ישראל, כמה זה, 50 מיליון שקל?

רוני בר-און: כמה החוב 50 מיליון?

נחמן שי: 45 מיליון.

יוסי ורשבסקי: החוב הוא 45 מיליון שקל, שהוא לא, אם לפי ה ---

רוני בר-און: אבל באמת, תראה, אני לא רוצה ליטול את סמכויותיו האין סופיות של יושב ראש ועדת הכלכלה והבנו את הנקודה.

רוני בר-און: ברור לחלוטין, אוקי, תמשיך.

יוסי ורשבסקי: ברשותך, עוד מילה אחת, אדוני יושב הראש.

יוסי ורשבסקי: תראו, המצב הזה שמנכ"ל חברת טלוויזיה צריך לרוץ ולהתרוצץ בוועדות הכנסת ולעשות שתדלנות ולהתחנן על חייהם של 500 עובדים ו-1,500 עובדים נוספים, זה מצב שאני לא חושב שאנחנו צריכים להתבייש בו.

יוסי ורשבסקי: זה מה שהיה לי להגיד.

רוני בר-און: יכול להיות שמישהו רוצה שזה יהיה המצב?

יוסי ורשבסקי: אני משוכנע שכן.

יוסי ורשבסקי: אני משוכנע שכן.

רוני בר-און: טוב.

רוני בר-און: עוד מישהו מערוץ 10?

רוני בר-און: לא, אוקי.

רוני בר-און: אנחנו עכשיו אולי נשמע את הרשות השנייה.

רוני בר-און: אני בעוד שלוש דקות יוצא, כולל הדרך בין 7 ל-10 דקות במקום שאם אני לא אהיה, אני אצטרך עוד פעם ועדת ביקורת ועוד פעם מבקר המדינה ועוד פעם.

רוני בר-און: אז זאת אומרת, אז כדי ליצור את התקלה הזאת אני אתן את זכות הניהול לחברתי, הגברת סולודקין, לכמה דקות שאני אעדר.

רוני בר-און: בבקשה, מי מדבר בשם הרשות השנייה?

מנשה סמירה: מנשה, מנכ"ל הרשות.

רוני בר-און: בבקשה מר סמירה.

מנשה סמירה: ראשית אין ספק שהאירוע הזה הוא אירוע חריג והייתי אומר גם איזה שהוא ציון דרך ומטלטל וצריך עוד לחקור בו וללמוד בו ובוודאי בהיבט העיתונאי, בהיבט הרגולטורי, ובכל ההיבטים, גם בהקשרים של עלות הממשקים בין המערכות השונות במדינת ישראל.

מנשה סמירה: אבל יחד עם זאת ---

רוני בר-און: קיבלתי עוד ארכה עד התלייה.

מנשה סמירה: אני בניתי על זה שאתה הולך ---

רוני בר-און: אה, אוקי, אז אני אתן למישהו אחר.

מנשה סמירה: לא, לא, אני צוחק, מה פתאום.

מנשה סמירה: להיפך, נהפוך הוא.

מנשה סמירה: השאלות שלך היו מצוינות, אני חייב לומר.

מנשה סמירה: אתה יכול לעבוד ברשות השנייה.

רוני בר-און: אני רוצה שתסביר לי אבל באמת, אני רוצה טיפה למקד אותך כי יש כבר איזה סוג של מה שנקרא בסיס או מצע לדיון.

רוני בר-און: מה אתה חושב כרגולטור, על תופעה שיושב ערוץ אומר שמע, אני מחזיק באמת.

רוני בר-און: אומר את זה עורך התחקיר, אומר את זה איש בקיא ומנוסה, אני מרשה לי לעצמי לומר מהיכרות אישית, אבל גם העובדה שהוא מנכ"ל ערוץ החדשות, מחלקת החדשות.

רוני בר-און: אומרים שניהם – אמת לאמיתה, וניצב המנכ"ל הזה, שהוא זה שכל יום מסתכל על ה– Cash Flow ואומר חברה, אני לא עומד בזה.

רוני בר-און: אז מה אתם רוצים, שנהיה צודקים ונמות כלכלית?

רוני בר-און: או שנחיה כלכלית ונוריד את הראש, עד שיעבור הענן.

רוני בר-און: מה שהם אומרים – בסדר, בוא נמצא את הראש להוריד את הראש, אפילו לא – לרוצץ את הראש.

רוני בר-און: עכשיו אתה הרגולטור.

רוני בר-און: מחר זה יקרה, יש לך עוד חצרות, זה לא רק החצר הזאת.

רוני בר-און: זה החצר של ערוץ 2 וזה עוד חצרות.

רוני בר-און: זאת השאלה שלי אליך.

רוני בר-און: זאת אומרת מה היה לא נכון בהתנהלות פה, אם אתה יודע להגיד כרגולטור.

רוני בר-און: אמרתי לו הדירקטוריון, בסדר.

רוני בר-און: איך פותרים את הבעיה הזאת?

רוני בר-און: זה אש בשדה קוצים.

מנשה סמירה: כן.

רוני בר-און: בוא, בסוף היום כולם שרוצים להשתיק את הערוץ השני, הולכים לאדלסון אומרים – תגיד ממי בא המכתב, מאיזה ?

רוני בר-און: הוא אומר פלוני אלמוני.

רוני בר-און: הולכים, משלמים, אני יודע מה זה לבקש מכתב מ שמטיל טרור.

רוני בר-און: אני לא אומר חלילה שזה המקרה, אבל אני יודע את ההתנהלות.

רוני בר-און: אנחנו עבדנו בדברים האלה, גם אילן וגם אני, בעוונותינו הרבים.

רוני בר-און: אני מבקש ממך ---

מנשה סמירה: ראשית, אני חייב לענות לך על השאלה כאזרח קודם כל.

מנשה סמירה: האמת צריכה להיאמר, ואבוי לנו אם רתיעה כלכלית או דברים מהסוג הזה יניאו את חברות החדשות, את העיתונאים שלנו מלומר את הדברים.

מנשה סמירה: זו אחריות שלכם המחוקקים, זו אחריות, אני כאזרח בוודאי דורש את זה, וגם אנחנו בהליכי הרגולציה נעמוד על כך.

מנשה סמירה: לא יעלה על הדעת שתהיה התקפלות מפני האמת, בגלל חשש כזה או אחר.

מנשה סמירה: ואני אומר מה אנחנו עכשיו כרגולטור נעשה ועושים.

מנשה סמירה: ראשית אני מדבר, צופה פני עתיד.

מנשה סמירה: ראשית צריך לחזק את החומות.

מנשה סמירה: דווקא המחוקק נתן דעתו וחבר הכנסת שי הזכיר זאת.

מנשה סמירה: חברת החדשות אמורה להיות חברה עצמאית והיא הייתה צריכה לפעול כך.

מנשה סמירה: חברה עצמאית משוחררת מהדיון הכלכלי.

מנשה סמירה: משוחררת מהדיון הכלכלי.

מנשה סמירה: נכון שיש לה זיקה.

מנשה סמירה: אי אפשר להתעלם מהעובדה שהיא ממומנת מכספי הערוץ.

מנשה סמירה: אנחנו צריכים לחזק, וזה מה שאנחנו פועלים וזאת ההחלטה שהתקבלה – לחזק את החומות של העצמאות עד כמה שניתן.

מנשה סמירה: אין גבול, זאת אומרת אין דבר כזה אין סופי כנראה.

מנשה סמירה: בסופו של דבר יש כאן שכלול והערכה של הדברים, אבל כדי לתת לאמת את הכוח ולעיתונאי לעשות את עבודתו ובתנאי שתהיה נאמנה ומקצועית.

מנשה סמירה: גם על זה צריך לומר דבר.

מנשה סמירה: התחקיר וההצלבות שלו והעמידה מאחוריו.

מנשה סמירה: ואני רק אפתח הערה, על אף הדברים של אבנר, ואני יודע שעשו עבודה טובה מאד והתחקיר שודר, ובשעת השידור הם היו בטוחים שזאת אמת לאמיתה, יש לנו מסמכים, וזו הסיבה שעמדנו מאחורי העניין ולא מצאנו בסופו של דבר להתערב בהחלטה על ההתנצלות לאחר הבדיקה, כי עורכי הדין וחברת החדשות והנהלת הערוץ העבירו מסמכים בשימוע וכתובים, שכנראה התגלו שתי בעיות, או היו סוג של, הם קראו לזה שהתשתית הראייתית נפגעה ולא יכלו לעמוד מאחורי חלק מהדברים.

מנשה סמירה: אני רק אחזור לעניין של החומות.

מנשה סמירה: אנחנו כן צריכים לחזק ובעניין הזה צריך לנקוט בכמה דברים.

מנשה סמירה: ראשית, לחזק את האתיקה ביחד עם אגודת העיתונאים ומועצת העיתונות.

מנשה סמירה: שתיים, לתת לחברות החדשות ביטחונות, ואנחנו ---

מרינה סולודקין: אתיקה של מי?

מרינה סולודקין: של אדלסון?

מנשה סמירה: סליחה, לא, אני לא מתעסק בזה.

רוני בר-און: זו קריאת ביניים, זו לא הייתה שאלה.

מנשה סמירה: אוקי.

מנשה סמירה: אנחנו מחזקים את העניין הזה של הביטוחים ואנחנו פועלים עכשיו לעניין הזה של איך הם יהיו מוגנים בהקשר של ביטוחים להליכים משפטיים.

מנשה סמירה: כמו שאמר כאן המנכ"ל, אני לא רוצה שייווצר מצב שמנכ"ל ישקול, בגלל הליכים משפטיים, אם ללכת או לא, אז אני לא אתמודד על האמת.

מנשה סמירה: זאת אומרת לחזק ולתת ביטוחים וערבויות להליכים משפטיים.

מנשה סמירה: אנחנו פועלים לעניין הזה, לעניין של הביטוחים, לעניין של למסד את תהליך קבלת ההחלטות, כאשר מתערבבים שיקולים עריכתיים ושיקולים עסקיים.

מנשה סמירה: מה קרה כאן?

מנשה סמירה: הייתה כאן איזו שהיא הערכת מצב של החברים שיושבים כאן, שהייתה קשורה בסיכון כלכלי למול אמת עיתונאית, למול אמת עריכתית.

מנשה סמירה: בעניין הזה המחוקק והרשות השנייה נתנו דעתם.

מנשה סמירה: יש דירקטוריון, יש הליך קבלת החלטות.

מנשה סמירה: לצערי, וזה הפגם שנפל בקבלת ההחלטות ובתהליך שהתנהל בערוץ 10 ובחברת החדשות של ערוץ 10, שהדברים האלה לא התנהלו במקומות הנכונים.

מנשה סמירה: הדיון לא התקיים במוסד עם פרוטוקול שבו נציגי בעלי המניות רשאים לומר את דבריהם.

רוני בר-און: מה שם המוסד הזה?

רוני בר-און: דירקטוריון ערוץ החדשות.

מנשה סמירה: דירקטוריון של חברת החדשות, שהוא זכיין נפרד ועצמאי, שבו לנציגי הסיפור יש SAY, יש לנציגי בעלי המניות זכות לומר את דבריהם, אבל בצורה רשמית, לא בלחצים, עם פרוטוקול וכל מה שנאמר, ואז הדבר יכול להתבהר ולעורך הראשי יש בהחלט מקום ותפקיד לומר ולדעת עד כמה יש לו גיבוי ולאן הוא יכול ללכת עם האמת שלו.

רוני בר-און: זה דירקטוריון שבו ממילא באופן מובנה, שיקולי העיתונות יותר חזקים או מובהקים משיקולי הכלכלה של דירקטוריון ערוץ 10.

מנשה סמירה: אני יכול לומר כך – אמור להיות כך ולעורך הראשי יש יותר משקל.

מנשה סמירה: אנחנו עכשיו פועלים לשנות את ההרכב.

מנשה סמירה: הרשות השנייה, המועצה קיבלה החלטה שאנחנו נפעל גם להגדיל את מספר נציגי הציבור כדי לאזן.

מנשה סמירה: נכון לרגע זה מתמטית, או כמו שאומרים יש 60% לנציגי הערוץ ו-40% לנציגי הציבור.

מנשה סמירה: כדי להבטיח שהשיקול באמת, למרות שגם נציגי הערוץ שוקלים שיקולים עיתונאיים, אני לא אומר שלו, אבל מן הסתם השיקולים הכלכליים יכולים לעמוד לנגד עיניהם.

מנשה סמירה: אנחנו גם בעניין הזה פועלים עכשיו לפנות למחוקק וליישר, ונחמן אתה מכיר את זה, אז הוחלט על 40-60, אנחנו סבורים שצריך לפחות 50-50 כדי להבטיח את זה.

רוני בר-און: מנשה, אני רוצה, אני לא יודע אם אתה יודע לענות על זה, שיקולים של חוק חובת ביטוח בעניין הזה, הוצאת ביטוח בעניין הזה.

רוני בר-און: זאת אומרת האנשים האלה צריכים לדעת שהם יוצאים לקרב על המקצוע שלהם, על הכבוד המקצועי שלהם ---

מנשה סמירה: שהם מוגנים.

רוני בר-און: על האמת המקצועית שלהם, לא יבוא איזה אחד שרואה את החיים דרך החור בגרוש ויגיד – סליחה, אני לא יודע להגן עליך, עכשיו תרד על הברכיים גם אם הבאתם חומרים שהם לוחות הברית.

רוני בר-און: זאת שאלה.

רוני בר-און: אני בא לכהן עוד טרם כהונתי בכנסת כדירקטור בדירקטוריונים מסוימים, ומה לעשות, פני הדור כפני הכלב והאחריות של הדירקטורים הולכת וגוברת, הולכת וגוברת, בתי המשפט כל הזמן מעמיסים.

רוני בר-און: עכשיו, אני בא לדירקטוריון ואני אומר – סליחה, אתם רוצים אותי?

רוני בר-און: אני רוצה לדעת שיש לי ביטוח על ההחלטות שלי שהן נקיות מרשלנות, אחרת אני לא אקבל החלטות מקצועיות.

מנשה סמירה: אז גם בעניין הזה התקנון והכללים שלנו מחייבים אותם.

מנשה סמירה: הכללים והתקנון של חברות החדשות מחייב אותם לייצר ביטוח מהסוג הזה.

מנשה סמירה: אנחנו בודקים את גובהו ואת עוצמתו, כדי שלא יקרה מצב שהוא יצטרך לשקול להתלבט ולחשוש מללכת להליך כזה, אני לא יודע אם מול כל טייקון, מול כל אחד שיש לו אין סוף יכולות, אני לא יודע להגיד את זה, אבל בוודאי אנחנו נגביה את החומות עד כמה שאפשר.

מנשה סמירה: זה יעלה לערוצים כמובן, אבל ---

יוסי ורשבסקי: בוודאי שזה יעלה, מנשה.

יוסי ורשבסקי: הנה, זה עוד יותר מחריף את מה ש---

מנשה סמירה: בוודאי.

מנשה סמירה: יעלה, יעלה, יעלה.

מנשה סמירה: אבל חברים, האמת, האמת העיתונאית של חברות החדשות – חשובה יותר מתכנית כזו או אחרת, יוסי, ונצטרך להעביר אליה את המימון ואת הביטחונות הנדרשים.

יוסי ורשבסקי: מאיפה?

יוסי ורשבסקי: מאותם בעלי מניות שאחרי זה אתם אומרים למה אתם ---

מנשה סמירה: תראה, אני רוצה לומר, אני חושב שלא כדאי לנו להיגרר לסוגיה יוסי, שאתה מושך אותנו כאן, באמת אני אומר את זה, על המימון של בעלי המניות מסיבה נורא פשוטה.

יוסי ורשבסקי: מאה אחוז.

יוסי ורשבסקי: אני דווקא חושב שכן.

מנשה סמירה: אני מזכיר לך, אם אתם רוצים זה דיון באמת שמתקיים במקומות אחרים, אבל אפשר גם כאן, במשפט אחד אני אומר.

מנשה סמירה: הרי אף אחד לא מכריח את בעלי המניות להיכנס ---

יוסי ורשבסקי: זה נכון.

יוסי ורשבסקי: אתה צודק.

מנשה סמירה: ומי שנכנס יודע מה הרווחים ומה הסיכונים.

יוסי ורשבסקי: נכון.

מנשה סמירה: אני גם לא רוצה עכשיו להתווכח אתכם על מידת הרווחיות ומה קורה בתחום ובענף.

מנשה סמירה: יש פה שיקולים מורכבים.

רוני בר-און: בוא, אני לא אוהב את הסוג הזה של התשובה.

רוני בר-און: כל פעם שאני צועק פה על תקלות שהשלטון עושה אומרים לי – אף אחד לא מכריח אותך להיות חבר כנסת, תחזור למשרד עורכי הדין שלך.

מנשה סמירה: לא, לא, זה לא.

רוני בר-און: תסלח לי, אני באמת, עם כל הכבוד, כל אחד רוצה להיות בעל עיתון והוא רוצה להיות מנהל בעיתון, שהוא יודע שיש לו גב כלכלי וגב של בעל מניות שנותן לו ללכת עם האמת המקצועית שלו ולא אומר – תשמע, זה יכול לעלות לי כל כך הרבה כסף, אז אתה מתחיל לזחול מתחת לסף.

רוני בר-און: עזוב.

רוני בר-און: היום זה קורה לו, מחר זה יכול לקרות ---

מנשה סמירה: בוודאי, לא, אני לא מדבר עליו.

יוסי ורשבסקי: אני יכול להצהיר, אדוני יושב הראש, אם הערוץ היה עומד על ---

רוני בר-און: לא, לא, יוסי, בואו.

רוני בר-און: בסוף תוכלו כולכם להגיד שאני משתיק את התקשורת במדינת ישראל.

רוני בר-און: תנו לאנשים לדבר, כל אחד בזמנו.

מנשה סמירה: מה שניסיתי לומר שעולם התקשורת, זאת אומרת שהתקשורת המסחרית, שבנויה על מימון של בעלי מניות כאלה ואחרים שרוכשים ומקבלים זיכיון או רישיון, לוקחת בחשבון, ויש כאן מערכת יחסים באמת מורכבת שמצד אחד זה לכאורה, זה לא לכאורה, זה פרטי אבל זה גם משאב ציבורי, כי הוא מקבל משאב מן המדינה והוא חייב לעמוד באיזה שהם קריטריונים ציבוריים.

מנשה סמירה: אני מנסה לומר שיש עדיין יכולות ואפשרות, אם אנחנו מאזנים ומשקללים בין הדברים, לפעול ולא כדאי לנו להיות קיצוניים, גם לא לבוא ולהגיד שבגלל הסיפור הכספי הזה אנחנו לא מסוגלים ואנחנו כל הזמן תלויים בהם ולכן אנחנו צריכים וצריכים.

מנשה סמירה: אני חושב שבעניין הזה האיזונים האלה והתהליכים שאנחנו נוקטים בהם כרגע, ואני חושב שההחלטות שהמועצה קיבלה – ללכת ולבחון ולחזק את הדברים האלה – יתנו מענה יותר טוב.

מנשה סמירה: אני אעיר עוד הערה אחת שגילינו אותה כן במקרה הזה, וזה חשוב לקראת המעבר לעולם הרישיונות שהזכרת.

מנשה סמירה: בערוץ 10 בשונה מאשר בערוץ 2, מתנהל ערוץ שיש בו זכיין אחד, יש בו בעל זיכיון אחד.

מנשה סמירה: בערוץ 2, נכון לרגע זה יש שני בעלי זיכיונות.

מנשה סמירה: גם למדנו מהמקרה הזה לקראת המעבר לרישיונות, שכאשר מתנהל בחברת החדשות של ערוץ 2, בגלל שיש שני בעלי זיכיון ונציגי ציבור, יש מתח כל הזמן ויש מקום והדירקטוריון והתהליכים של חברת החדשות מאוזנים, משום שזה לא ראייה אחרת.

מנשה סמירה: וכאשר אנחנו עוברים לערוץ שיהיה בו בעל זיכיון אחד, אנחנו חייבים עוד יותר, לקראת המעבר לרישיונות, לחזק את הדברים שדיברנו עליהם כרגע.

מנשה סמירה: משום שבעל זיכיון אחד הוא בעל דעה אחד, הוא חזק יותר.

מנשה סמירה: אין את האיזון הפנימי, הבלנס הקיים.

מנשה סמירה: בערוץ 2 יש שני זכיינים שהם כל אחד שומר אחד על השני והם שומרים על האובייקטיביות ועל העצמאות של חברת החדשות, כדי שהיא לא תהיה קרובה לאף צד.

מנשה סמירה: אני חושב שבעניין הזה אנחנו גם לקחנו את זה בחשבון וזה חלק מהסיבות שאמרנו את אשר אמרנו.

מנשה סמירה: ולסיכום, לגבי המקרה הספציפי עצמו אני חייב לומר דבר כזה.

מנשה סמירה: הנתונים שהונחו בפנינו, שאמנם הייתה אמת בזמן השידור, אבל לאחר מכן התגלו, הוסרה תשתית, היו בעיות ולכן ההתנהלות, ומבחינתנו, בסופו של דבר אף שלא, גם אנחנו חשנו שהייתה פה התנצלות קיצונית ואני חושב שחברי המועצה ויושב ראש המועצה ואחרים אמרו את הדברים לאנשי ערוץ 10, אבל בסופו של דבר זו הייתה הדרך שהתקבלה.

מנשה סמירה: לנו היה חשוב לראות שההחלטה התקבלה על ידי האנשים שיושבים כאן.

מנשה סמירה: על ידי אנשי החדשות, אנשי הערוץ והיועצים המשפטיים, והם הצהירו, ואני אומר את זה כאן – גם מנכ"ל הערוץ, גם היועצים המשפטיים של חברת החדשות של הערוץ, והודיעו באותיות קידוש לבנה בכתב וגם בעל פה בשימוע שנעשה בפני הרשות השנייה – שהם בחרו בסופו של דבר לעשות את זה, משקלול של הנתונים שהונחו בפניהם.

רוני בר-און: תודה רבה לך מר סמירה.

רוני בר-און: אני מבין שאתה כאן בשם אגודת העיתונאים, בומבך, אני צודק?

אילן בומבך: כן, כן.

רוני בר-און: אז בבקשה.

יוסי בר מוחא: אבל הייתי רוצה רק לומר משהו.

אילן בומבך: זה המנכ"ל שלנו.

יוסי בר מוחא: אני אעשה את זה במהירות, אוטוסטראדה אני אעשה את זה.

יוסי בר מוחא: כבוד יושב הראש, אנחנו נקלעים לתופעה חמורה מאד שמתרחשת בתקופה האחרונה בכלי התקשורת בכלל.

יוסי בר מוחא: שליטה וניסיון לשלוט באופן הגס ביותר, הבוטה ביותר, בערוצי תקשורת.

יוסי בר מוחא: כשאמרתי בנשיאות מועצת העיתונות, ואני חבר נשיאות מועצת העיתונות ואני חבר ועדות האתיקה ובתי הדין לאתיקה של מועצת העיתונות, אמרתי יש כאן "מאפייה פוליטית" בחסות לשכת ראש הממשלה, ואמרתי את זה כאן בוועדה בישיבה קודמת, בעניין רשות השידור.

רוני בר-און: פעם קודמת ביקשתי ממך שלא להשתמש בביטוי הזה, אז תראה את בקשתי כשרירה וקיימת.

רוני בר-און: אנחנו נמחק את זה מהפרוטוקול.

רוני בר-און: אם תרגיש מקופח אתה יכול להגיש תלונה על זה שזייפתי את הפרוטוקול.

רוני בר-און: המילה "מאפייה" אנחנו נמחק.

יוסי בר מוחא: אנחנו מדברים על ---

רוני בר-און: הבנו, הבנו את זה אז, הבנו את זה היום.

רוני בר-און: דעתנו לא השתנתה על הביטוי הזה.

יוסי בר מוחא: הבנתי.

יוסי בר מוחא: העניין הוא כזה, אנחנו רואים גורמים פוליטיים בוחשים בקדרה בכל צורה שהיא.

יוסי בר מוחא: מנסים היום לפגוע בכבשת הרש, שזה עובדי ערוץ 10.

יוסי בר מוחא: מנסים ביתר שאת לפגוע בעובדי שזה סופר כבשת הרש.

יוסי בר מוחא: עכשיו, אני מכיר את יוסי ורשבסקי שנים, מעל 20 שנה אנחנו מכירים.

יוסי בר מוחא: אני יודע שמה שהביא אותו להחלטה זה החשש שמא מאות משפחות ילכו הביתה ויפוטרו מעבודתם ופרנסתם תיגדע.

יוסי בר מוחא: עכשיו, אנחנו שומעים פה את מנשה ידידי, נמצא פה גם יושב ראש הרשות השנייה, אילן אבישר.

יוסי בר מוחא: אני סמוך ובטוח שדיון מעמיק לצערי הרב, דיון מעמיק ברשות השנייה, עדיין לא התקיים.

יוסי בר מוחא: אני מעריך שהוא יתקיים והוא אמור להתקיים.

יוסי בר מוחא: ישנו גילוי נאות שיאמר אותו עורך הדין אילן בומבך, בעניין מבקר המדינה בעניין, אבל אנחנו, מופעלים עלינו לחצים כבדים מצד אנשי שלדון אדלסון על היועץ המשפטי שלנו לחזור מהתלונה.

יוסי בר מוחא: אני חותם לך, וכאן אני אומר את זה בוודאות, שהגיעו גם מכתבים למשרד מבקר המדינה, מה שהביא למכתב שנשלח אתמול, שאתה לא יודע ממנו, מר חיו, ואילו היית יודע היית מציין את זה.

יוסי בר מוחא: אתמול הגיע ממר הלל שמגר מכתב לעורך הדין אילן בומבך, שהוא יאמר בדיוק.

יוסי בר מוחא: משהו לא נכון בתוך המכתב הזה, אבל העיקר, תרשה לי, זה בדמנו הדבר הזה.

יוסי בר מוחא: אנחנו מייצגים עיתונאים, אנחנו נעמוד לצד העיתונאים הן בערוץ 10 ובעיקר בערוץ 10, בשל היותו מסחרי, ושם החשש מהטייקונים ומבעלי ההון הוא כבד, וכאן הופעלו לחצים של טייקונים, של אנשי הון – הן בעלים ואחרים – כדי להשתיק כתבות כאלה ואחרות, ובעיקר להביא להתנצלות, שאני מחזק את מה שאמרת – המבישה והמשפילה שהייתה בערוץ בערב שבת בחודש ספטמבר.

יוסי בר מוחא: אני חושב שאנחנו, העיתונות בכלל, מתביישת במה שהתרחש, ואנחנו פה, כאן בוועדה לביקורת המדינה ואני מבקש ממך כבוד יושב הראש, אנא, משפט ---

רוני בר-און: יוסי, אתה לימדת אותי בעיתונות – סוד ההצלחה סוד הצמצום.

רוני בר-און: תן לאחרים.

יוסי בר מוחא: יפה, אז אני מבקש מהוועדה לבדוק ולעשות הכל כדי שתוקם ועדה רצינית מאד שתחקור את הנושא הזה, כי מנסים להפסיק את זה גם במשרד מבקר המדינה.

רוני בר-און: טוב.

אילן בומבך: קודם כל אני רוצה להודות לך אדוני יושב הראש, על קיום הישיבה החשובה הזאת.

אילן בומבך: אני חושב שזה דבר חשוב מאד, במיוחד כשאנחנו מדברים על מעטה סמיך מאד של סודיות שאופף פה, יש הסכם סודיות שבאים ומאיימים על הדרג המקצועי של ערוץ 10, של חברת החדשות של ערוץ 10, שאם הם יבואו וידברו – יבולע להם ולכן הם מאד חששו לדבר.

רוני בר-און: אז הנה, באו, דיברו ומי שמדבר כאן לא יבולע לו.

אילן בומבך: בהחלט.

אילן בומבך: כן, כן, לכן אני אומר, הדיבור פה הוא באמת חופשי והוא חסין ולכן טוב שהוא מתקיים.

אילן בומבך: אני אהיה קצר מאד בדבריי, כדי לא לחזור על דברים שאמרו חבריי.

אילן בומבך: תראו, החשש הגדול של אגודת העיתונאים זה באמת לעתיד של שידורי החדשות, של התחקירים בטלוויזיה המסחרית.

אילן בומבך: ראינו פה קשר סימביוטי פסול מאד בין שלטון לבין הון, בין ערוץ 10 לבין חברת החדשות של ערוץ 10.

אילן בומבך: אני מאד בעד התנצלויות כאשר הדבר הוא במקום.

אילן בומבך: אנחנו מתעסקים הרבה מאד בלשון הרע, ואני חושב שמי שמתנצל זה דבר גדול, אבל כאשר הדבר נכון, כאשר הנסיבות מצדיקות את זה.

אילן בומבך: אבל כאשר אני בא ומדבר עם קברניטי חברת החדשות, ואני מדבר שם עם אנשים בכירים והם עומדים ונשבעים בנקיטת חפץ על אמיתות הדברים האלה, ואומרים שאף אחד לא ניסה לברר איתם את העובדות, שזה מה שחמור בעיני.

אילן בומבך: אם היו מבררים איתם את העובדות והיו נכנסים לעובי הקורה כפי שהיה מתבקש, היו משכנעים אותם שאין על מה להתנצל ואין על מה לדבר.

אילן בומבך: יכול להיות שיש זוטי דברים, אני לא אומר שלא, אבל תבררו איתם את הדברים.

אילן בומבך: לכן אני חושב ש ---

רוני בר-און: אתה לא עשית איזה סוג של בדיקה מקצועית ולו חלקית לראות מה הייתה הערכת הסיכוי-סיכון שלך כ במשפט דיבה על החומרים.

אילן בומבך: אני עשיתי הערכה כזאת, ואני נפגשתי עם בכירים בערוץ 10 שהיו מופקדים על בדיקת העובדות והיו אחראים ---

רוני בר-און: ופה אתה היית מייצג, אם היית צריך היית מתנצל?

אילן בומבך: לפי מה שנאמר לי, שוב, אני שמעתי את הגרסה שלהם ולכן אני מעביר את זה למבקר המדינה, כדי שהוא באמת יבדוק והוועדה לביקורת המדינה כמובן, ברשותך, אבל אני חושב שאילו אלה העובדות שהיו פרושות בפני, בוודאי שלא הייתי מתנצל.

אילן בומבך: אני חושב שזו חובתו של הערוץ לעמוד בפני איומים, כמו שאמרו פה אנשים לפנינו.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: שם אני לא יודע מה קורה, אבל בינתיים יש לי מה שנקרא דחייה להישאר בחיים.

רוני בר-און: אני אעשה סבב אחר כך של תגובות.

רוני בר-און: אני פניתי אליך, ראיתי שנסערת כתוצאה ממה שאמר מר בומבך.

רוני בר-און: אני צריך ללכת.

רוני בר-און: חילופי יושב ראש – היו"ר מרינה סולודקין

מרינה סולודקין: בבקשה, בשלב הזה אני חושבת שנחמן אתה רצית לדבר, בבקשה נחמן.

נחמן שי: אני פניתי לערוץ 10 במכתב לפני חודשיים כמעט, וביקשתי לדעת מה היה הבסיס להתנצלות החמורה הזאת, שכפתה על ערוץ 10 להתקפל באופן שלא נתקלתי בו אף פעם בעברי העיתונאי, שהוא יותר ארוך מעברי הפרלמנטארי, ועד הרגע הזה לא קיבלתי אפילו תשובה.

נחמן שי: אפילו תשובה פורמאלית – מכתבך הגיע.

נחמן שי: ממש תהליך מצוין, אני מוכרח לשבח את הרשות השנייה.

נחמן שי: אני פניתי למועצת העיתונות גם בעניין הזה, ושם לפחות התנהל איזה שהוא דיון וגם הוא כנראה לא סוכם עד עכשיו.

נחמן שי: אני לא מבין את הסודיות שאופפת את הפרשה הזאת, שעולה ממנה ריח רע מאד.

נחמן שי: לא ברור לי מה כל כך סודי פה, במה מדובר.

נחמן שי: בעת האחרונה גם סודות הגרעין של מדינת ישראל כבר הפכו להיות לעניין פומבי, ציבורי, שדנים בו על כל במה באופן חמור לדעתי, אבל זה לא נעצר.

נחמן שי: הסוד הכמוס ביותר במדינת ישראל זה מה קרה באותה כתבה, ולמה נכפה על חברת החדשות להתקפל ועל המנכ"ל ללכת הבעיה, ועל עורכת המהדורה גם כן להתפטר, ועל המגיש הוא איש יקר ואני מכיר אותו הרבה שנים.

נחמן שי: הייתי מאד גאה בעובדה שהוא התפטר, מתוך הבנה שהאתיקה העיתונאית כשלה.

נחמן שי: או הלחצים הביאו לאתיקה העיתונאית להתקפל.

נחמן שי: אני הייתי מנכ"ל הרשות השנייה לפני 20 שנה במשך כמעט עשור וכל התשריטים שצפינו – טופלו על ידינו, כולם, בהנחה שחברת החדשות שהיא לב הערוץ, כך ראינו אותה, תהיה חסינה, תעמוד בפני לחצים חיצוניים אם של גופים שלטוניים כמו של ממשלה ומשרד האוצר, אנחנו הולכים למהדורה הבאה תיכף בוועדה אחרת, כדי להבין שזה לא עובד, וגם חיסנו את חברת החדשות באמצעות המבנה המסוים של הדירקטוריון שלה ודרך קבלת ההחלטות וכדומה, כדי שהיא תעמוד בפני לחצים כלכליים.

נחמן שי: אני מבין שהחומות האלה קרסו.

נחמן שי: שמעתי אותך אומר, המנכ"ל, שאתם מתכוונים להגביה אותן.

נחמן שי: תסתכלו, כשאתם מגביהים, אם יש לך מה להגביה, כי לפי דעתי הן כבר נפלו.

נחמן שי: עצם העובדה שהלחצים האלה הפילו בסופו של דבר את חברת החדשות ופגעו לא רק בערוץ 10, שהוא מטלטל, אלא גם באמינות של חברת החדשות, הם בעיני דבר חמור ביותר.

נחמן שי: המסמך שהצגתם, הוא יוצא מן הכלל, אני מוכרח לומר.

נחמן שי: הוא באמת מציג את התמונה שניסינו להימנע ממנה בשעתו, כשהתחלנו להכניס את האלמנטים המסחריים לעולם התקשורת האלקטרונית במדינת ישראל, גם בתחום הטלוויזיה וגם בתחום הרדיו.

נחמן שי: אמרנו, איך ננסה להבטיח שהגופים האלה יהנו מחופש עיתונאי, ולא יהיו חשופים יומם ולילה ללחצים כלכליים.

נחמן שי: כנראה לא הצלחנו.

נחמן שי: כנראה לא הצלחנו, כי אם מפת התקשורת, אני מכיר אותה, היא כמו שאתם מציגים פה, הסתכלתי, שזה יד אוחזת יד, זה מסביר למה ערוצים או גופי תקשורת יכולים לשדר או להציג דברים מסוימים, ובעיקר למה הם לא יכולים.

נחמן שי: הם לא יכולים.

נחמן שי: זה מסביר למה לאחרונה עיתון בישראל, שאני מאד שמח שהוא שרד, אני מאד שמח כי אני חושב שככל שהיו יותר עיתונים ויותר כלי תקשורת - ייטב, אבל למה הוא נקנה על ידי קונצרן מסוים, אגב מכספינו, כי בשיטת המימון הזאת כנראה כולנו כבר שותפים גם בעיתון.

נחמן שי: אני שמח שהעיתון שרד, אבל אני חרד לא פחות מזה - האם החופש העיתונאי שם או בגופי תקשורת אחרים – נשמר.

נחמן שי: המצב הוא מטריד ביותר בגלל שבתוך הבית הזה שאנחנו נמצאים בו היום, אנחנו רצים עכשיו מוועדה לוועדה.

נחמן שי: באנו מוועדת חוקה, חוק ומשפט, אנחנו הולכים אנה, מפה אנחנו קופצים לכלכלה.

נחמן שי: בכל מקום זה כמו, זה מזכיר לי איזה תרגיל בצבא מנשה, שאתה יודע, יורים ועוברים לעמדה אחרת.

נחמן שי: אתה מבין?

נחמן שי: מחליף עמדות.

נחמן שי: ככה אני מרגיש פה בבית הזה היום.

נחמן שי: כל הזמן יורים ורצים הלאה, כדי לנסות לעצור את התהליכים האלה.

נחמן שי: הדיון הזה, היושב ראש איננו, אני שמח שהוא קיים אותו, כי הוא באמת מאיר באור מאד חזק על התופעה הזאת, שכולנו צריכים להיות מודאגים ממנה.

נחמן שי: היא לא עניינו רק של ערוץ 10 ושל החבורה שיושבת פה.

נחמן שי: זה לא הביזנס הפרטי שלהם.

נחמן שי: במקרה הזה זה באמת לא הביזנס הפרטי שלהם, אלא זה של כולנו – איך אנחנו מבטיחים.

נחמן שי: עכשיו, האחריות נופלת על הכנסת, אין מה לעשות.

נחמן שי: אנחנו צריכים לבדוק את החוקים שפועלים, אם הם פועלים בתחום הזה, אם הם באמת נותנים את הכלים גם לרשות.

נחמן שי: הרשות היא הרגולטור.

נחמן שי: אין לנו אחר.

נחמן שי: אני לא רוצה שהכנסת תהיה הרגולטור.

נחמן שי: זו בדיוק הזמנה לתופעות שאנחנו רוצים להילחם בהן.

נחמן שי: אני לא רוצה שהכנסת תיכנס פנימה.

נחמן שי: האם הרגולטור מצויד במספיק סמכויות וכוח?

נחמן שי: אני לא התרשמתי.

נחמן שי: לא התרשמתי שיש.

נחמן שי: זה מסביר את החשיכה שנפלה עלינו, וגם אחר כך איך זה עובר אל הגופים המשרדים.

נחמן שי: איך חברת החדשות היא עצמאית, היא כן צריכה לעשות תחקירים כאלה ואני רוצה לשבח את ערוץ 10 על התחקירים שהוא עשה, הוא באמת יוצא דופן.

נחמן שי: אני יודע על תחקירים שמתנהלים בערוצים אחרים ושמים אותם על המדף כדי לא להעלות אותם לשידור, מכל מיני סיבות טובות.

נחמן שי: אז איך אנחנו עושים את זה, וזו צריכה להיות יזמה אולי של הכנסת, אולי של ועדת הכלכלה, אני לא יודע חוקה, או הוועדה הזאת.

נחמן שי: נחשוב איך לחזק גם את כוחה של הרשות, את הכוח הרגולטורי שלה.

נחמן שי: זה הכרחי, אין מה לעשות; וגם כתוצאה מזה את הגופים המשדרים, כדי להעניק להם את ה-, יכול להיות שכמו בחיסון, מה שנתנו אז כנראה כבר פג, פג תוקף או נחלש, והלחצים כל כך התגברו שצריך להנהיג כוחות חדשים, אחרת נמצא את עצמנו מהר מאד, כנראה יותר מהר ממה שאנחנו צפויים, בעולם תקשורתי דל, מצומצם, והוא ממילא יהיה הרבה יותר חדיר ופגיע.

מנשה סמירה: למשל למזג את גופי הרגולציה ולחזק אותם באופן ---

נחמן שי: אתה חושב שה יעזור?

מנשה סמירה: בוודאי.

מנשה סמירה: הפיצול הזה הוא חלק, בגלל הפיצול יש את הלקונות הכלכליות ובגלל זה הזכיינים רצים לפה ומדלגים על השלבים שהם צריכים ---

נחמן שי: נכון, דיברנו על זה כשעלו הערוצים ---

מנשה סמירה: הם מזמינים גם את ההתערבות הפוליטית.

נחמן שי: הערוצים הנושאיים האלה לאחרונה, שזה איזה המצאה חדשה.

מנשה סמירה: בוודאי.

קריאה: אין גוף אחד שרואה את כל התמונה.

מנשה סמירה: נכון.

מנשה סמירה: זאת הבעיה.

נינו אבסדזה: לא, יש מקום אחד שרואים את כל התמונה, למקום הזה קוראים לשכת ראש הממשלה.

מנשה סמירה: האמירה של הוועדה בעניין הזה יכולה מאד לעזור.

מרינה סולודקין: מנשה, זה לא דוח שיח.

מרינה סולודקין: עכשיו אני נותנת את רשות הדיבור לחברת הכנסת ניסו אבסדזה, נינו, בבקשה.

נינו אבסדזה: תודה רבה גברתי יושבת הראש.

נינו אבסדזה: הדעה שלי בנושא הזה, ולגבי בכלל רדיפה פוליטית על ערוץ 10 היא ידועה, אני לא אחזור לזה.

נינו אבסדזה: ובאמת צודק חבר הכנסת נחמן שי, שאומר שאנחנו נמצאים, מה שבאמת מטריד שאנחנו נמצאים בתקופה בהחלט מפחידה.

נינו אבסדזה: היום, מחצית מחברי הכנסת קמו בארבע, חמש בבוקר, רק כדי לבוא ולנסות להילחם במה שאנחנו קוראים לזה באמת – חיסול הדרגתי של הדמוקרטיה, של התקשורת החופשית ואני לא יודעת למה ירימו עוד יד, אבל זה הטירוף.

נינו אבסדזה: ותוך כדי שנחמן מדבר עוד פעם מגיע העוזר שלי ואומר – נינו, יש עוד הצבעה ועוד הצבעה, ואנחנו רצים כמו מטורפים כדי לעצור איזה סוג של מעגל, שהוא כבר נראה מעגל סגור.

נינו אבסדזה: אבל אני רוצה לומר דבר אחר, ולצערי הרב גם הייתי אמורה לצאת ולהיכנס, אבל ראודור, הקשבתי למה שאתה דיברת, לפחות מההתחלה, ולצערי הרב אותו בן אדם שפנה אליך ואמר שלדעתו זה התחקיר האחרון ב-20 השנים הקרובות, לדעתי הוא לא היה פסימית.

נינו אבסדזה: לדעתי הוא היה בן אדם שרואה את המציאות, ובהחלט כך נראית המציאות.

נינו אבסדזה: ואני לא יודעת, אני רק שנה בכנסת, לא יודעת איזו פוליטיקאית אני.

נינו אבסדזה: בינתיים בטוח לא טובה, אבל עיתונאית כן הייתי ומצב שבו במדינה דמוקרטית עיתונאי, לא שהוא פוחד, אני לא מדברת פוחד, זה נורא.

נינו אבסדזה: בכלל חושב על זה שהוא יכול לשלם על האמת – כאן מתחילה הקטסטרופה.

נינו אבסדזה: עזבו את הפחד.

נינו אבסדזה: אבנר, בכלל שאתה תתחיל מתי שהוא לחשוב שאתה יכול לשלם, לא לפחד או משהו כזה, כאן מתחילה הקטסטרופה.

נינו אבסדזה: אבל נדמה לי שאנחנו נמצאים כבר כל כך עמוק בתוך הקטסטרופה הזאת, ואנשים שבאמת רוצים לסתום פה לתקשורת החופשית זה לא ערוץ 10.

נינו אבסדזה: מבחינתי זה בהחלט תקשורת ודמוקרטיה במדינת ישראל.

נינו אבסדזה: פשוט סתימת פיות טוטאלית, אבל ממש ממש טוטאלית.

נינו אבסדזה: אני לא רוצה עוד פעם לחזור ולהשוות את זה לעיתון פראבדה, אבל אין מה לעשות.

נינו אבסדזה: זה פשוט אחד על אחד דומה.

נינו אבסדזה: כבר לא, קומוניסטים זה מילה טובה, באמת לקומיסרים.

נינו אבסדזה: זה מה שרוצים שיהיה במדינה הזאת?

נינו אבסדזה: זה מטריד, ותודה רבה לך על יזמתך.

מרינה סולודקין: קודם כל אני לא פסימיסטית בכלל, למה?

מרינה סולודקין: אנחנו באנו ואנחנו נגיד את מילתנו, בגלל שאנחנו יודעים מה זה בלי פלורליזם, בלי חופש עיתונות.

מרינה סולודקין: זה דבר אחד.

מרינה סולודקין: דבר שני, הייתה מחאה חברתית בקיץ הזה, והעם יגיד את דברו, שזה מאד חשוב.

מרינה סולודקין: עכשיו אני רוצה לתת את רשות הדיבור למחברי חוברת של מרכז המחקר והמידע, בבקשה.

שירלי אברמי: צהריים טובים, תודה רבה.

שירלי אברמי: שמי שירלי אברמי, אני מנהלת מרכז המחקר והמידע.

שירלי אברמי: אני אדבר מאד בקצרה, מפני שהמסמך של מרכז המחקר והמידע שהוזכר כאן כמה פעמים בדיון, זה מסמך שנכתב לבקשת חברת הכנסת עינת וילף, והוא איננו עוסק בנושאים של ערוץ 10 או בכל הנושאים שנדונו כאן, אלא הוא עוסקת לבקשת חברת הכנסת וילף, בשאלת בעלויות צולבות בתקשורת.

שירלי אברמי: כתב אותו עמי צדיק, מנהל המחלקה לפיקוח תקציבי, שיושב כאן עם הכלכלן תמיר אגמון, גם הוא נמצא כאן.

שירלי אברמי: ובעצם מה שאנחנו הצגנו במסמך זה את הבעלויות הצולבות, את ההשלכות שעלולות להיות, לא ההשלכות בפועל, וכלי מדיניות שנמצאים בעולם.

שירלי אברמי: המסמך הזה גם נמצא באתר הכנסת, הוא גם נמצא כאן למי שירצה.

שירלי אברמי: אני חושבת שאין מקום לחזור על הדברים, הדברים ידועים, הם בהחלט לא עוסקים בשום צורה ובהיבט בשאלת ערוץ 10.

שירלי אברמי: אם את רוצה גברתי, אני יכולה להזכיר קצת מהאספקטים של המסמך הזה.

מרינה סולודקין: כמה דברים הכי חשובים.

שירלי אברמי: אוקי, זה ממש את עיקרי הדברים בקצרה.

שירלי אברמי: אז אלף שאכן מצאנו שקיימות בעלויות צולבות בתקשורת בישראל, וכמו שהוזכר כאן קודם שאכן יש בעיה ברגולציה, מפני שהשוק הוא מאד מבולבל.

שירלי אברמי: יש גופים שונים שמפוקחים על ידי חוקים שונים ועל ידי גופי רגולציה שונים.

שירלי אברמי: הוזכרו במסמך השלכות אפשרויות, השלכות על הכלכלה, כמו שהוזכר כאן, שאכן באמת יכולה להיות הטיה של סיקור בגלל בעלויות שונות של בעל כלי התקשורת, אחזקות שונות שיש לו, ריאליות או פיננסיות, שעשויות להיות השלכות כאלה.

שירלי אברמי: וכמו כן הוזכרו כלי מדיניות שננקטים במקומות שונים, שגם הוזכרו כאן קודם, כמו הנושא של האחדת הרגולציה, או חיזוק השירות הציבורי, כל הדברים האלה הוזכרו במסמך.

שירלי אברמי: תודה רבה.

שירלי אברמי: חילופי יושב ראש – היו"ר רוני בר-און

רוני בר-און: תודה רבה מרינה על הזמן הזה.

רוני בר-און: אני מבקש בכל אופן מנשה, אני מצטער שיוסי הלך, אבל היועצת המשפטית אולי תוכל לעזור לנו פה.

רוני בר-און: יש בעיה אחת שמטרידה אותי וזה בעיה, המצב כרגע שהוא לא ברור.

רוני בר-און: הרי אלא אם כן מחר בבוקר יקום איזה, יבוא מישהו ויגיד שפלוני עשיר כקורח באוסטרליה הוריש לטובת ערוץ 10 שני מיליארד דולר הוא הוריש להם, כי הוא מודאג מאד ממה שקורה במדינת ישראל ולחופש הביטוי במדינת ישראל.

רוני בר-און: הבעיה הזאת תהיה מחר בבוקר עוד פעם.

רוני בר-און: מחר בבוקר, אני לא יודע אם אבנר עדיין עובד בערוץ, אני יודע שהוא כבר לא, יבוא עם תחקיר ויראה להם שרוני בר-און הוא א', ב', ג', ד', מפה ועד סוף העולם, פצע, חבורה ומכה טרייה, אין בו מתום.

רוני בר-און: והתחקיר, רוני בר-און הודה בתחקיר.

רוני בר-און: וישאלו אותו עוד שאלה ואז הוא יכתוב מכתב מ ואז יבוא יוסי ורשבסקי ויגיד חברה, אני אין לי כסף בשביל , אני לא יכול לשדר את זה, תתנצלו.

רוני בר-און: איך אתה יודע לסדר, מר סמירה, בהיותך הרגולטור לדבר הזה, שהעובדה שמישהו אביון, לא גורמת לתקלה נוראית בזכות הציבור לדעת?

מנשה סמירה: הם לא אביונים, הם אביונים אולי בגלל התזרים, אבל יש להם מערכות של ערבויות ודברים שהם מחויבים על מנת להבטיח עשייה, ואנחנו בדיוק שוקדים על זה איך לממש את זה ואיך לאפשר לחברת ---

רוני בר-און: הרי לפני חמש דקות אמרת, כשאני הייתי פה, זה לא חמש דקות, זה 20 דקות, שאתה הבנת שהשיקול הכלכלי בנסיגה מהתייצבות מאחורי התחקיר ובהתנצלות הספקטקולארית הזאת, הוא היה השיקול המכריע, ולא השיקול של הקשיים בתחקיר, של חולשת התחקיר, של העובדה שהתחקיר הוא כזה שייקי ---

מנשה סמירה: לא, לא, לא, לא.

מנשה סמירה: אז אני מצטער, אז אני לא הסברתי טוב, כי אתה מבין מצוין, אז אני מצטער.

מנשה סמירה: הדברים שהונחו בפנינו שהייתה תשתית בעייתית בתחקיר בדיעבד.

מנשה סמירה: עכשיו אלמלא, יש לנו פה מסמכים, החברים הודיעו מפורשות ---

רוני בר-און: אתה יודע מה, עזוב, עזוב, אני לא רוצה להיכנס לזה.

מנשה סמירה: רגע, לא, ברשותך.

רוני בר-און: אמר מנכ"ל הערוץ ואותו, יכול להיות שאת העברית שלך אני מתקשה להבין, את העברית של מר ורשבסקי אני כבר רגיל להבין.

רוני בר-און: אמר מנכ"ל הערוץ שאם הייתה לו את קופת המזומנים או את הקופה של היכולת לחיות דרך הבנקים, כמו שצריך להיות לגוף כזה, והוא לא היה במצוקה כלכלית – הוא לא היה ---

קריאה: היה הולך לבית משפט.

רוני בר-און: אז היה הולך לבית משפט.

מנשה סמירה: אני, זה לא בתצהיר ולא בחתימה ולא בשימוע וגם לא מה שהוא אמר כאן בצורה מפורשת.

מנשה סמירה: אני אומר את זה כך עוד הפעם, יתכן, תשמע, אנחנו הובהר לנו, ואני חוזר ואומר – אם יסתבר עכשיו שהערוץ משנה את עמדתו שההתנצלות לא הייתה, הייתה רק בגלל הנימוק הכלכלי, אך ורק בגלל הנימוק הכלכלי – אני אומר לך שמועצת הרשות השנייה לא הייתה עוברת על כך לסדר היום, על העניין של אופי ההחלטה.

מנשה סמירה: היה פה שילוב של השניים.

מנשה סמירה: דבר שני ---

רוני בר-און: טוב, בסדר.

רוני בר-און: אתה יודע מה, אני עכשיו ---

מנשה סמירה: אתה שואל אותי מה קורה היום, אבל שאלת חשובה מה קורה היום.

מנשה סמירה: אז אני אומר לך שאנחנו היום הגענו ---

רוני בר-און: מחר בבוקר, מחר יום חמישי מציגים לעורך הראשי את התחקיר שאמור להיות משודר ביום שישי והוא אומר סלח לי, תודה רבה, תעיף לי את זה מהעיניים, אני כבר הייתי בסרט הזה.

מנשה סמירה: יפה.

מנשה סמירה: אתמול שוחחתי עם ממלא מקום העורך הראשי, המנכ"ל של חברת החדשות ושאלתי אותו את השאלה הזאת, אורי רוזן, פגשתי אותו אתמול.

מנשה סמירה: אני מבקש לדעת האם מאז האירוע, מאז התחקיר שעשינו, מאז השימוע, מאז ההחלטות – האם אתה משדר, האם אתה עושה תחקירים, אתה מבצע?

מנשה סמירה: הודיע לי שכן, ואפילו הראייה נתן לי, אני לא אגיד מה, מי, מו ואיך, שאפילו יש עכשיו, השבוע, איזו שהיא כתבת תחקיר רצינית שהם עושים שיש עליו, והם ישדרו אותו.

מנשה סמירה: ככה אמר לי אורי רוזן.

מנשה סמירה: שתיים, אנחנו ---

רוני בר-און: כבר?

רוני בר-און: לפני רגע נתתי לכם את הרעיון על התחקיר עלי וכבר זה מוכן?

מנשה סמירה: כן, בדיוק.

מנשה סמירה: הדבר השני, אנחנו, אני אמרתי עוד הפעם, אנחנו מחזקים ומסבירים.

מנשה סמירה: אני חושב שזה הליקוי, זה הסיבה שאנחנו לא פותחים בהפרה.

מנשה סמירה: אני חושב שחברת החדשות לא הבינה, והעורך הראשי במידה מסוימת לקח על עצמו קצת יותר מדי אחריות כלכלית.

מנשה סמירה: הוא היה צריך לעמוד על שלו ופחות להתפשר עם העניין הכלכלי של הערוץ, על אף הקושי שיש.

מנשה סמירה: יש אבחנה בין הערוץ, בין יוסי ורשבסקי לבין ראודור בנזימן ועל זה הם לא עמדו.

רוני בר-און: טוב.

רוני בר-און: בוא נשמע לעניין הזה את היועצת המשפטית.

דבורה קמחי: של הערוץ, לא של החדשות, אבל באיזה שהוא שלב ---

רוני בר-און: אבל את צריכה לברור את מילותיך אם כך בקפידה.

רוני בר-און: יש ניגוד אינטרסים בין הערוץ לבין החדשות בתחום שאת אמורה לדבר עליו?

דבורה קמחי: אני לא חושבת שיש ניגוד אינטרסים.

רוני בר-און: בבקשה, גברת קמחי, נכון?

דבורה קמחי: אני רוצה להוסיף שגם הערוץ אוים בתביעה.

דבורה קמחי: התביעה הייתה אמורה להיות מוגשת גם נגד החדשות וגם נגד הערוץ.

דבורה קמחי: אני רוצה להגיד, להעיר כמה הערות.

דבורה קמחי: קודם כל, באמת משפטים, ואדוני בוודאי יודע את זה טוב ממני, זה לא מדע מדויק ולא מתמטיקה.

רוני בר-און: ההיפך.

דבורה קמחי: לפי המידע שהיה בידי עורכי הדין של חדשות עשר, בעת המשא ומתן, היה חשש שלא כל מה שהיה בכתבה ניתן יהיה להביא לבית משפט.

דבורה קמחי: היה חשש מסוים.

דבורה קמחי: זה נכון שהרבה פעמים עם חששות כאלה הולכים לבית משפט, אבל כאן מגיעה השאלה לאיזה בית משפט, מול מי ומה עלויות המשפט.

דבורה קמחי: וכאן נעשה באמת האיזון בין הסיכוי מול סיכון, כי בתיק כזה – גם סיכון של 5% הפסד, הוא סיכון מאד מאד גבוה.

דבורה קמחי: כי מעבר ל---

רוני בר-און: את מדגישה שהעניין האמריקאי הוא זה שמאד הטריד אתכם.

דבורה קמחי: כן.

רוני בר-און: אוקי, בסדר.

דבורה קמחי: מעבר לעניין של עלויות התהליך עצמו, אם מישהו אמר ש-5% סיכוי שנפסיד, ברור שהפסד כזה היה מטיל אסון כלכלי גם על ערוץ עשיר.

רוני בר-און: זאת אומרת שמה שאמר לך מר רוזן, ממלא מקום העורך, בטוח שהוא ישדר כי שם כנראה לא מתעסקים עם מישהו שיכול לבחור לו, לעשות לו רוד שואו וללכת לאמריקה לתביעה.

מנשה סמירה: לא רוצה לדבר שמו.

רוני בר-און: אוקי, בסדר.

מנשה סמירה: הוא אמר שמאיימים עליו אנשים רציניים.

רוני בר-און: הבנתי.

רוני בר-און: הבנתי.

מנשה סמירה: סליחה, אדוני יושב הראש, ברשותך.

רוני בר-און: לא, לא, היא באמצע דיבור.

מנשה סמירה: לא, קוראים לנו דחוף, מה לעשות?

רוני בר-און: אה, ללכת.

מנשה סמירה: זה לעזור, אנחנו יש לנו הצעה דרך אגב, שתדע.

מנשה סמירה: יש לנו הצעה שתסדיר את העניין של ערוץ 10, אני מקווה שיקבלו אותה.

רוני בר-און: תבורך, תבורך.

רוני בר-און: רוץ לשם, רוץ.

מנשה סמירה: תודה.

רוני בר-און: ואם יהיה לי פרומיל בזכויות שתיקח, אם תסדר את זה שם והיה זה שכרי.

רוני בר-און: לך, לך ותעשה ותצליח.

מנשה סמירה: תודה.

רוני בר-און: כן, בבקשה, גברת קמחי.

דבורה קמחי: עוד שתי נקודות.

דבורה קמחי: המשא ומתן לגבי הנוסח ובכלל המשא ומתן נוהל על ידי הגורמים המקצועיים בלבד.

דבורה קמחי: ודבר שלישי, כולם מדברים פה על הסכם סודיות, מדובר בסעיף סודיות סטנדרטי שקיים בכל ההסכמים, לפחות אני יכולה להעיד על ישראל 10, בעניינים האלה ואף אחד לא חשב שיהיו לו הדים כל כך גדולים, ובוודאי הוא לא כולל ---

רוני בר-און: תראי, הסכם הסודיות נוסע על רכבת מפוארת של כתב ההתנצלות, מה את חושבת ש---

דבורה קמחי: נכון, נכון, נכון אדוני.

דבורה קמחי: נכון.

רוני בר-און: הרכבת היא זו שמשכה את תשומת הלב, לא הסכם הסודיות כל כך.

דבורה קמחי: נכון.

דבורה קמחי: הוא לא כולל סודיות בפני כל רשות מוסמכת כמובן, וגם לא בפני דירקטוריון ---

רוני בר-און: הנה אנחנו פה, אני שמח שאת אומרת לנו את זה גם בסוף הדיון.

אבנר הופשטין: אם אני יכול תגובה קצרצרה ביותר.

רוני בר-און: אני קודם רוצה לבדוק אם יש פה אנשים שלא קיבלו זכות דיבור, למרות שהם הוזמנו.

רוני בר-און: מי אדוני?

נתי ביאליסטוק-כהן: אני לא קיבלתי זכות דיבור כי אני לא ביקשתי אותה גם.

רוני בר-און: אוקי, בסדר.

רוני בר-און: סליחה, אני לא,

נתי ביאליסטוק-כהן: אני נציג משרד התקשורת, עמדתכם על כך ש ---

רוני בר-און: פה אנחנו לא אונסים, רק אנחנו ----

נתי ביאליסטוק-כהן: לא, עמדתם על כך שיהיה נציג גם של משרד התקשורת, למרות ש---

רוני בר-און: אז אדוני הוא נציג משרד התקשורת.

דבורה קמחי: אני גם צריכה ללכת לוועדת הכלכלה.

רוני בר-און: אדוני הוא מר ביאליסטוק?

נתי ביאליסטוק-כהן: נכון.

רוני בר-און: אה, סליחה, אני מתנצל.

רוני בר-און: רוצה לדבר, לא רוצה לדבר?

רוני בר-און: לא.

רוני בר-און: סליחה ש ---

דבורה קמחי: אני מבקשת להתנצל, אני גם רצה לוועדת הכלכלה.

רוני בר-און: בסדר, את גם כן מוזמנת לעשות שם דברים טובים.

אבנר הופשטיין: יכול להיות שבזמן שאנחנו מדברים פה על ההתנצלות כבר סוגרים לנו את הערוץ, אז זה יהפוך להיות ---

רוני בר-און: הופשטיין, הכל יכול להיות בבית הזה.

אבנר הופשטיין: אני יכול תגובה קצרצרה לסוגית, אמנם מר סמירה כבר לא פה, ממש לסוגית התשתית הראייתית.

אבנר הופשטיין: ברור לך שאני לא רוצה להיכנס לזה יותר מדי, ומצבו של הערוץ יקר לי מאד.

אבנר הופשטיין: זה גם מטה לחמי.

אבנר הופשטיין: אם התערערה התשתית הראייתית – לנו לא סיפרו את זה.

אבנר הופשטיין: אנחנו יודעים שהתשתית הראייתית התחזקה, אני והעורכת.

אבנר הופשטיין: אנחנו גם לא הוזמנו לרשות השנייה וכאשר בומבך קובע שלא התקיים דיון בהערכת סיכונים משפטיים, הוא לצערי דובר אמת.

אבנר הופשטיין: אני לא אגיד מעבר לזה שום דבר נוסף, אבל לצערי הוא דובר אמת.

רוני בר-און: האגודה לזכות הציבור לדעת, הגברת נילי בן גיגי-וולף, בבקשה.

נילי בן גיגי-וולף: נכון.

נילי בן גיגי-וולף: אני רק מבקשת להתייחס לחלקה הרגולטורי של הרשות השנייה.

נילי בן גיגי-וולף: אנחנו בתור אגודה שעוסקת בביקורת על התקשורת הישראלית כבר 16 שנה, הצטברו אצלנו שורה של, לצערי אין דרך אחרת להגדיר את זה מלבד – מחדלים בתפקוד הרגולטורי של הרשות השנייה, בהקשר של הון.

נילי בן גיגי-וולף: אם זה תלונות על תוכן שיווקי סמוי וגלוי, אם זה תלונות על קידום תכנים של הזכיינית בתוך מהדורת החדשות במסווה של אייטמים חדשותיים, אבל גם בנושאים של מהות.

נילי בן גיגי-וולף: בימים אלו נידון נושא שהעלינו – "קול ברמה" – תחנת הרדיו "קול ברמה" האזורית, שמזוהה עם ש"ס ובתחנה הזאת לנשים אסור לדבר.

נילי בן גיגי-וולף: אני כאישה דתייה הדבר בוער בקרבי.

נילי בן גיגי-וולף: אנחנו רודפים אחרי הרשות השנייה בסיפור הזה כבר מאז דצמבר 2010.

נילי בן גיגי-וולף: לצערנו דבר לא זז בשורה התחתונה.

נילי בן גיגי-וולף: אחרי מאבקים עצומים הוקצתה שעה בשבוע, שבה יותר לנשים לדבר, אם הן תתעקשנה לעלות לשידור.

נילי בן גיגי-וולף: זה רק כמה דוגמאות למחדלים של הרשות השנייה, שאם עלה כאן דו"ח מבקר המדינה בהקשר לרשות השנייה וגם הדו"ח דיבר על כשלים בתפקוד הרשות השנייה לגבי הטלת עיצומים.

נילי בן גיגי-וולף: כלומר, גם כשכבר נמצאת הפרה, רק אחוז אחד מתוך ההפרות שנמצאו, תתקן אותי ממשרד מבקר המדינה, רק אחוז אחד מכלל ההפרות בערוצים המסחריים – הוטלו עיצומים.

נילי בן גיגי-וולף: כלומר, יש בעיה בתפקוד של הרשות השנייה, גם כאשר היא כבר כן מזהה כשל בגופים שהיא אמורה לפקח עליהם, ואנחנו פונים בכל לשון של בקשה, אנחנו נשמח להרחיב על כך אם יהיה צורך בדיון נפרד, או בכל דרך אחרת – להתערב, לחזק את הרשות השנייה.

נילי בן גיגי-וולף: אנחנו לא יודעים אם זה היעדר שיניים, או היעדר מוטיבציה, אבל השורה התחתונה שהיא לא מצליחה למלא את התפקיד שהיא אמונה עליו.

נילי בן גיגי-וולף: תודה.

מרינה סולודקין: אולי לפרק אבל לא לחזק.

רוני בר-און: תודה רבה הגברת בן גיגי.

רוני בר-און: אני חושב שהדברים הם באמת באמת חשובים.

רוני בר-און: אני כשלעצמי לא אומר שזה מהסיבה של הדרת הנשים, אבל אני לא מקשיב ל"קול ברמה".

רוני בר-און: אבל אם מישהו רוצה להגיד לי שזה בגלל הדרת הנשים, אני מוכן להצטרף לדבר הזה.

רוני בר-און: זה גם בעיני, כן, זה בעיה.

רוני בר-און: כן, מר בר מוחא, רק משהו שאתה בטוח שאתה לא יכול לנסוע הביתה בלי להגיד אותו.

יוסי בר מוחא: זה כן, וודאי.

יוסי בר מוחא: אני עסקתי בתחקירים ורק בתחקירים.

יוסי בר מוחא: דבר כזה לא היה ואני מסכים איתך כבוד יושב הראש, ואמרת את הדברים האלה, גם כ שמטפל בדברים האלה ומבין מאד מקרים כאלה ---

רוני בר-און: וגם כמי שעשו עליו תחקירים אני צריך להגיד.

יוסי בר מוחא: לא אדוני.

רוני בר-און: זה לא בושה, תשמע, לא עושים תחקירים על אנשים לא חשובים ולא מעניינים.

יוסי בר מוחא: אבל אני אומר, אתה כ, כמי שמתמחה בדברים מהסוג הזה, מבין את החומרה של התנצלות מן הסוג הזה.

רוני בר-און: כן, טוב.

יוסי בר מוחא: והנקודה החשובה ביותר שאנחנו מדברים, דיברו פה על המצב של הערוץ וכיצד החובות וכל הדברים האלה.

יוסי בר מוחא: צריך להבין, כששר התקשורת, שהוא ידיד טוב, הוא אדם פנטסטי, הוא עושה רבות, מעלה כל מיני רעיונות כדי להרחיב את התקשורת בישראל וכל אלה מחלקים את עוגת הפרסום לכל מיני כלי תקשורת בישראל, אל נא נופתע שאנחנו נגיע לקשיים כלכליים בערוצים כאלה ואחרים.

יוסי בר מוחא: אז יבוא המנכ"ל של הרשות השנייה, וכאן היה האמירה שלך כלפי – טוב, אז מה לעשות, אז שלא ישקיעו.

יוסי בר מוחא: אין דבר כזה.

יוסי בר מוחא: זה דבר חמור שנעשה, זה דבר חמור שנאמר, ואין דבר כזה ואסור שיקרה דבר כזה.

יוסי בר מוחא: צריך להציל את ערוץ 10, צריך להציל גם כאלה כלי תקשורת שנקלעים לקשיים.

רוני בר-און: הטענה שאף אחד לא מכריח אותם להשקיע היא טענה מאד מאד מסוכנת ---

יוסי בר מוחא: נכון.

רוני בר-און: כי היא בסוף היום אומרת חברים, הבנתם את הרמז, זה כסף על קרן הצבי, אנחנו לא ניתן פה לאנשים לעשות עיתונות כפי שהם מבינים, כל עוד הם לא יעשו אותה כפי שאנחנו מבינים את העיתונות.

רוני בר-און: ויש גם אנשים שהם בעלי ממון גדול ובסוף הם מבינים וממונם קרוב לליבם, אפילו אם יש להם הרבה מאד ממנו.

רוני בר-און: טוב, תודה רבה.

יוסי בר מוחא: רק משפט אחרון.

יוסי בר מוחא: אני מאד מבקש ממך כבוד יושב הראש, אנא, תפנה למבקר המדינה כי יש לי חשש כבד שגם מבקר המדינה יורד מהתיק הזה.

רוני בר-און: תקשיב לסיכום שלי.

יוסי בר מוחא: בשל לחצים.

רוני בר-און: אני קודם כל רוצה להודות לכל אלה שהשתתפו בישיבה ואני במפורש רוצה להדגיש את התודה הרבה והמיוחדת למנכ"ל המתפטר של חטיבת החדשות, או חדשות ערוץ 10, מר בנזימן ולעורך התחקיר, העיתונאי אבנר הופשטיין, על גילוי לב, זה טריוויאלי במקרה הזה, אבל על האומץ לבוא לכאן ולספר את הסיפור הלא פשוט שמסתתר מאחורי הפרשייה הזאת.

רוני בר-און: הם בכל אופן אנשים שזה מקצועם, זה מטה לחמם ולא זו בלבד שהם נטלו סיכון ונחלו מפח נפש בסיבוב הקודם, הם עומדים על האמת המקצועית שלהם ובאים ומספרים.

רוני בר-און: ואנחנו כמובן לא קובעים מסמרות בקשר לנכונות הממצאים או למידת הראיות שהיו מגובים בהם, רק העובדה שהאנשים האלה, למרות מה שהם עברו – ניצבים בפני הציבור ועומדים על שלהם ומספרים את הסיפור והצורה הפתוחה – היא ראויה לכל הערכה ולפחות לנו, כחברי ועדת הכנסת, נתונה כל ההערכה וכל השבח להתנהלות הזאת.

רוני בר-און: הדיון שקיימנו מגלה לטעמנו לא מעט תקלות שעניינן צריך להיות נדון בין בבדיקה של ביקורת המדינה, בין בבדיקה של הרשות המפקחת על עבודות הממשלה, קרי הכנסת, ובין בדיונים ציבוריים ופומביים, משום שבאמת הדרך היחידה לנסות לתקן ולהגיע למצב שבו פתחנו את הדיון, ונדמה לי שגם המ.מ.מ.

רוני בר-און: ציטט אותו בפתח נייר העמדה המכובד והמשובח שהוא הציג לנו, לפיה עיתונות חופשית היא נשמת אפה של ההליך הדמוקרטי, צריך להיות לנגד עיני הכל.

רוני בר-און: אנחנו, כפי שהודעתי מלכתחילה לגורמים הפוליטיים, לא נקיים היום הצבעה לעניין סעיף 21 ג', ויחד עם זה אני חושב שמנהל החטיבה ממשרד מבקר המדינה, מר חיו ואנשים פה שהם מטעם הביקורת שמעו לא מעט דברים, ראו לא מעט דברים, רשמו לעצמם, אני יכול להעיד לא מעט דברים, והמבקר הוא כמובן סוברני לעצמו לכתוב דו"חות גם בלי הוראה או הצבעה של ועדת הכנסת.

רוני בר-און: אני מתחלחל מן המחשבה שיש מישהו שמאמין שניסיונות להפעיל לחצים על מערך הביקורת, ביקורת המדינה במהלך ישראל, זה מהלך שיכול להצליח.

רוני בר-און: בעיני אין לזה שום סיכוי.

רוני בר-און: אני מכיר את מערך הביקורת, מכיר את הנפשות הפועלות, את המבקר, את מנהלי החטיבות ולהערכתי אין לדבר הזה, אם קיים, אני אינני יודע, אם קיים – שום סיכוי להצליח.

רוני בר-און: אני ככל שיידרש אעמוד בקשר עם המבקר בתוך תקופה, לאחר שתעבדו את החומרים.

רוני בר-און: קיבלתם חומרים גם מהרשות השנייה אתמול, היום קיבלתם פה חומרים.

רוני בר-און: אם תגבשו לעצמכם עמדה להתעניין בעניין הזה בלי החלטה מפורשת של הוועדה, אנחנו נברך על זה.

רוני בר-און: אם לא, נשקול את האפשרות לשוב ולכנס את הוועדה, כדי לראות אם אנחנו יכולים או צריכים קודם, קודם אם צריכים ורק אחר כך אם יכולים להוביל את זה בהליך פרלמנטארי.

רוני בר-און: אני שב ומודה לכל המשתתפים, תודה רבה.

רוני בר-און: הישיבה נעולה.