ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 487, 2011-11-08 11:30

אלכס מילר: שלום לכולם, נפתח את ישיבת ועדת החינוך, 8.11.2011, י"א בחשוון תשע"ב.

אלכס מילר: הנושא – מצב לימודי המתמטיקה, פרוטוקול 487.

אלכס מילר: אני גם ביקשתי ממחלקת המחקר לבדוק מה המצב היום.

אלכס מילר: עשינו כמה ישיבות בנושא הזה.

אלכס מילר: גם הבוקר היה לנו דיון בוועדה משותפת עם ועדת המדע בכל הנושא של הבונוסים בבגרויות וכמובן שכל הנושא של לימודי הטכנולוגיה והמדע בכלל, ולימודי מתמטיקה בפרט, זה אחד מהנושאים שעולים מדי יום על סדר היום אבל אנחנו ממשיכים עם המצב שהוא די מטריד ודי בעייתי, שקורה היום במערכת החינוך.

אלכס מילר: קיבלנו גם המון מכתבים מהציבור בכל הנושא של לימודי המתמטיקה.

אלכס מילר: אני אשמח לשמוע ממשרד החינוך מה מצב התקנים מבחינת המורים, שהם בעצם בעלי תואר ראשון שקשור גם למתמטיקה, שמלמדים היום בבתי-הספר.

אלכס מילר: כולכם מתעסקים פה במתמטיקה, נכון?

אלכס מילר: אז אני יכול לתת לכם רק דוגמה אישית.

אלכס מילר: אני אתמול בדקתי את המבחן של הבן שלי, שנמצא בכיתה ה', היה שם תרגיל אחד, בודד, חילוק ובואו נעשה, תעשו חשבון, 424 חלקי 6 אם תקבלו מספר שלם.

אלכס מילר: זו שאלה במבחן שסוגר שנה.

אלכס מילר: בואו נראה אתכם.

אלכס מילר: כאשר עושים טעויות כאלו, זה מה שקורה.

אלכס מילר: בעצם, זו ההתייחסות, זה בעצם המצב, ואני מציע שבאמת, אנחנו נחשוב על הפיתרון שהוא הרבה יותר רחב ובאמת אנחנו צריכים להגיע למצב שכל הנושא הזה מוסדר בצורה הרבה יותר מקצועית.

אלכס מילר: נתחיל אתך.

יובל וורגן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יובל וורגן: לאחרונה עלה הנושא הזה של המורים למתמטיקה על סדר היום, כפי שידוע ודאי לרוב מי שיושבים פה, בין היתר בעקבות מכתב ששלחו חברי האיגוד הישראלי למתמטיקה.

יובל וורגן: לא יודע אם יש מהם פה בשולחן, שחלק מהם הם גם ראשי החוגים למתמטיקה באוניברסיטאות, אל השר, והתריעו על רמה ירודה של לימודי המתמטיקה בתיכונים וקשרו את זה ישירות לרמת ההוראה בתיכונים.

יובל וורגן: אז זה קרה לאחרונה, אבל למעשה, הנושא הזה כבר עלה לסדר היום של ועדת החינוך בצורה די אינטנסיבית בעבר, ובמיוחד בשנת 2008, בכנסת הקודמת, שהוועדה ערכה בצורה לא שגרתית סדרת דיונים, ארבעה או חמישה דיונים, שעסקו אך ורק בנושא המורים למתמטיקה וירדו באמת לעומק ולפרטים והדיון האחרון היה בהשתתפות המנכ"לית דאז, שלומית עמיחי וההודעה בסוף הדיונים האלה היתה שהמשרד מקים צוות, ועדה, קראו לזה בשמות שונים, שהתמקד בדרכים לגיוס מורים למתמטיקה בעלי ההכשרה המתאימה.

יובל וורגן: אנחנו לא לגמרי יודעים אם הצוות הזה עבד אז.

יובל וורגן: הוועדה הזאת אכן הוקמה, הגישה המלצותיה, אני מניח שמשרד החינוך יכול לעדכן, אולי המשנה למנכ"ל, מה קרה מאז.

יובל וורגן: זה היה באמצע 2008.

יובל וורגן: משהו שכדאי להזכיר שאולי לא ציינתי את זה במכתב, אבל ראוי לומר אותו בתחילת הישיבה, זה שיש למשרד החינוך דרישות סף פורמאליות.

יובל וורגן: מורה בחינוך על יסודי, לפי מסמך פורמאלי שהוא תקנון שירות עובדי הוראה, הוא מבוסס על חוזרי מנכ"ל של המשרד, הוא בהחלט מחייב מורה בחינוך העל-יסודי.

יובל וורגן: צריך שיהיה לו רישיון הוראה.

יובל וורגן: ובשביל לקבל רישיון הוראה קבוע, מורה צריך להיות בעל תואר, בכיתות י"א-י"ב לפחות, שזה חלק נכבד מהנושא שאנחנו מדברים עליו, צריך שיהיה לו תואר שני או שלישי במקצוע שבו הוא מלמד.

יובל וורגן: גם תעודת הוראה, אבל תואר שני שלישי, זה בכיתות י"א, י"ב, הדרישה הפורמאלית, וגם ב- ז' עד י', כשמדובר על תואר ראשון, עדיין ההנחיה היא תואר ראשון במקצוע שאותו הוא מלמד.

יובל וורגן: אלה הן הדרישות הפורמאליות ואנחנו יודעים מהנתונים שפורסמו, כדאי אולי לציין, הנתונים העדכניים ביותר הם נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, תחום חינוך גבוה וכוחות הוראה, נמצא פה דוד מעגן מהלמ"ס שהוא אחראי על הפקת הנתונים האלה.

יובל וורגן: אני מציע לוועדה לאפשר לו להציג גם, כי הוא באמת חוקר את הנושא הזה לעומק כבר שנים, הוא בקי מאוד.

יובל וורגן: הנתונים המרכזיים שפורסמו הם אחוז גבוה מאוד של מורים למתמטיקה בחטיבה העליונה, שאין להם תואר אקדמי במתמטיקה או אפילו באחד התחומים הקרובים, יותר מ- 40% כאלה, תואר ראשון שלהם הוא לא במתמטיקה, לא במה שנקרא הוראת המתמטיקה וגם לא באחד המדעים הקרובים ביותר.

יובל וורגן: ובעצם, מה שהנתונים של דוד מצביעים בעיקר, הוא בוודאי יוכל להרחיב, זה על שיעור מאוד מאוד נמוך של בוגרי התואר במתמטיקה מהאוניברסיטאות, שנכנסים להוראה.

יובל וורגן: זה אולי הפוטנציאל העיקרי שלא מנוצל היום וזה, אגב, גם מסקנה שעלתה מהישיבות הקודמות.

יובל וורגן: הערה אחרונה לסיום – אנחנו, בזמן הקצר שהיה לנו, הצלחנו בכל-זאת לאתר איזו שהיא סקירה נוספת שהוכנה עבור האקדמיה למדעים, גם הסקירה של דוד הוכנה עבור האקדמיה למדעים, אבל עבור ועדה אחרת, הוכנה סקירה מאוד מעניינת על האינדיקאטורים שקשורים להוראה ובאופן כללי, המחקר שנערך, לא מצביע על קשר ברור בין רמת ההשכלה של מורה בתחום שאותו הוא למד באקדמיה, לבין ההישגים של התלמידים.

יובל וורגן: המקום היחיד שבו נמצאו ממצאים מאוד עקביים על הקשר בין ההשכלה של המורה בדיסציפלינה מסוימת, לבין ההישגים של התלמידים במקצוע הזה, זה מתמטיקה בחינוך העל-יסודי.

אלכס מילר: זאת אומרת, אתה אומר שמי שבא עם תואר במתמטיקה ונכנס לכיתה, יש סיכוי טוב שההישגים של אותם תלמידים יהיו יותר גבוהים.

יובל וורגן: זה ממצא שעולה בצורה יציבה ממחקרים, בחינוך העל-יסודי.

אלכס מילר: אני חושב שזה ככה בכל מקצוע.

אלכס מילר: שאם נכנס בן-אדם שיודע על מה הוא מדבר ומה הוא מלמד, אז כמובן שיהיה לו הרבה יותר קל לדעתי להסביר.

אלכס מילר: כי אם בסופו של דבר מורה לתנ"ך מנסה ללמד פיסיקה, אז כמובן שהוראה בתנ"ך הוא יגיע להישגים, אבל בפיסיקה, אני בספק.

יובל וורגן: יכול להיות שבמקצועות אחרים היו דברים שהקשו על המחקר להראות ממצאים ברורים.

יובל וורגן: מה שכן, מתמטיקה בחטיבה העליונה, שגם זה יציב וברור.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: דוד מעגן.

דוד מעגן: אני הייתי רוצה לציין שלפני כשנה-שנתיים, כמדומני, הכנו דו"ח מקיף לוועדת מומחים באקדמיה הלאומית למדעים ושם נתנו סקירה של העשור-שניים האחרונים, לגבי הוראת מתמטיקה בחטיבה העליונה.

דוד מעגן: לגבי הטענה של רמת ההשכלה של המורים.

דוד מעגן: אני חייב לבוא ולומר, ישנם לא מעט מורים, במתמטיקה, שהם בגילאי 50 ומעלה, שבעבר קיבלו רישיונות הוראה בגין תואר.

דוד מעגן: ולמה אני מציין את זה?

דוד מעגן: כי כשאנחנו הלכנו ובדקנו את הנתונים, על-סמך הקבצים המנהליים על מקבלי תארים בשניים-שלושה עשורים האחרונים, היינו יכולים בעצם לאמת את התואר בעיקר לאותו פלח מורים שהם הצעירים יותר, מתחת לגיל 50.

דוד מעגן: אני אומר את הדברים, כי חשוב לזכור שאחוז ניכר מהמורים בכלל במדעים ובמתמטיקה, הם בגילאים מתקדמים והם קיבלו רישיונות הוראה בגין תואר.

דוד מעגן: אז לכן, לבוא ולומר שיש אחוז גבוה שאין להם תואר, זה לא יהיה מדויק.

דוד מעגן: אנחנו עשינו בדיקה במהלך השנה האחרונה עבור משרד מבקר המדינה, ובבדיקה הזו אנחנו בעצם שילבנו את כל מקורות המידע הקיימים, כולל רישיונות הוראה של מורים, לוותיקים, כולל תארים וכן הלאה.

דוד מעגן: אנחנו הגענו לסדר גודל של בין 70% ל- 80% שיש להם בהגדרה התאמה בשתי רמות, בעצם.

דוד מעגן: ישירות מול מתמטיקה או התאמה מול השכלה קרובה למתמטיקה, שזה יכול להיות פיסיקה, זה יכול להיות הנדסות למיניהן וכן הלאה וכן הלאה.

דוד מעגן: ובאמת, באותם דיונים שקיימנו אז, בזמנו, עם חבר הכנסת אלקין, באותה תת-ועדה ב- 2008, עלה הנושא של שיעור העולים במקצוע ואנחנו באמת בשני העשורים האחרונים קלטנו כאן גל עליה די גדול ובמקצועות המדויקים יש אחוז משמעותי של עולים, בין חמישית לשליש, בפיסיקה זה מגיע כבר ל- 30%, של עולים ואני מדבר עולים, החל משנות ה- 90.

אלכס מילר: אתה יודע, זה גם יחזיק מעמד איזה עשור, עשור וחצי, וזהו.

דוד מעגן: תראה כרגע, על פניו, כשאני מסתכל על המגמה, דווקא אני רואה עלייה בשיעור העולים במקצועות האלו.

אלכס מילר: לא, אדוני, אבל העלייה של שנות ה- 90 זה לא העלייה של 2010.

אלכס מילר: אתה בעוד עשר שנים, כל האנשים שנכנסו למערכת, יצאו לפנסיה.

דוד מעגן: אני מסכים.

דוד מעגן: המצב הרבה יותר חמור.

אלכס מילר: זה גם מה שקורה ברפואה היום, אותו דבר.

דוד מעגן: בהחלט.

אלכס מילר: אם לא יהיו בוגרים, אם אנשים שלומדים ומתמטיקה והנדסת אלקטרוניקה לא ילכו להוראה, אז רבותיי, בעוד עשר, 15 שנה, אין לכם מורים.

דוד מעגן: נכון, נכון בדיוק.

דוד מעגן: ובאמת אחד הדברים שאני מתריע בדו"ח בעצם, זה מה שקרוי Aging, זאת אומרת, הזדקנות של כוח ההוראה במקצועות המדויקים ואנחנו מדברים על פיסיקה שמגיע שם למעלה מ- 50%, קרוב ל- 60% מהמורים מעל גיל 50.

דוד מעגן: במתמטיקה זה מתקרב בצעדי ענק.

דוד מעגן: בחינוך העברי, כן?

דוד מעגן: אני רוצה לסייג – כל מה שאני אומר.

אלכס מילר: בעוד 12 שנה, בעצם, כל התחום הזה הולך להיות אחד מהתחומים הכי נדרשים במערכת החינוך.

דוד מעגן: גם עולים וגם הזדקנות של כוח ההוראה במקצועות האלו, וגם בעצם מה שאנחנו רואים שבשנים האחרונות, פחות ופחות מורים צעירים נכנסים למערכת וזו הנקודה הבאה שאני רוצה לציין.

דוד מעגן: כשאנחנו מסתכלים בעצם על היצע הבוגרים, במערכת ההשכלה הגבוהה, שמוצאים את דרכם להוראה, במתמטיקה, אנחנו רואים ירידה דרמטית בעשור-שניים האחרונים.

דוד מעגן: המצב מגיע לכך שבעצם, איך אמר לי, ציינתי את זה רק לפני רגע, פרופ' עזריאל לוי, יושב-ראש ועדת המקצוע.

דוד מעגן: בשנה שעברה, הוציאו תעודת הוראה אחת במתמטיקה באוניברסיטה העברית.

דוד מעגן: אחת.

דוד מעגן: וזו גם כן מורה במערכת.

דוד מעגן: רק שנבין על מה אנחנו מדברים.

דוד מעגן: כשאנחנו מסתכלים על מקבלי תעודות הוראה באוניברסיטאות, שזה בעצם אוכלוסיית היעד לחטיבה העליונה.

אלכס מילר: מכללות-?

דוד מעגן: תראה, המכללות לחינוך, ההגדרה שלהן היא יותר יסודי וחטיבות ביניים.

דוד מעגן: כשאנחנו מדברים על החטיבה העליונה, מדובר על בעלי תארים אקדמיים, בתחום הדעת, שמוציאים תעודת הוראה.

קריאה: מכללות זה עד כיתה י', תדייק.

דוד מעגן: OK, עד כיתה י', בסדר.

דוד מעגן: נכון.

דוד מעגן: יש כאן איזה שילוב בין חטיבת ביניים מורחב עד כיתה י' וכן הלאה.

דוד מעגן: אבל מה שאני רוצה לומר בעצם, כשאנחנו מסתכלים על מספר מקבלי תעודות ההוראה, בכלל, מקבלי תארים שבמקביל מוציאים תעודת הוראה במתמטיקה, מדובר בשנים האחרונות על עשרות בודדות.

דוד מעגן: ומתוכם, רק מחצית אולי, נכנסים למערכת.

דוד מעגן: ואני הייתי ממקד ואומר שאחת הבעיות היותר אקוטיות כרגע זה היצע פוטנציאלי לכניסה להוראה, של בוגרי תחומי העדת הרלוונטיים, אם זה במתמטיקה ואם זה ביתר המדעים.

אלכס מילר: בעצם, המתחרה הגדול של כל ענף ההוראה, זה ההיי-טק?

דוד מעגן: נכון.

דוד מעגן: אני רק אזכיר דו"ח אחד שהוצאנו לפני שנה ובעצם בדקנו את השכר של מקבלי תואר ראשון.

דוד מעגן: בין היתר, גם מתמטיקה.

דוד מעגן: בין אם הם נכנסים לשוק הפרטי או להוראה.

דוד מעגן: הפער הוא בערך 200,000 שקל מול 50 – 70,000 שקל, שכר שנתי.

דוד מעגן: זאת אומרת, יש בעיה רצינית להתחרות.

אלכס מילר: בגלל זה רק בן-אדם אחד בשנה שעברה הוציא תעודת הוראה במתמטיקה.

דוד מעגן: זהו, לבינתיים.

אלכס מילר: משרד החינוך, בבקשה.

איציק תומר: אני משנה למנכ"לית.

איציק תומר: בהמשך לדברים של דוד, ואנחנו בקשר ישיר עם הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, וגם עם דוד ואחרים, אבל אני שוב, אני רוצה להפריד את הבעיה.

איציק תומר: יש את החינוך העל-יסודי, יותר נכון החטיבה העליונה, שזאת בעיה בפני עצמה.

איציק תומר: דוד פרש אותה בהיבט אחד.

איציק תומר: היבט שני, אני רוצה לציין שהחטיבות העליונות, המעסיקים הם הבעלויות, זה לא משרד החינוך.

איציק תומר: אנחנו אמנם מעבירים את השכר לבעלויות, אבל הבעלויות הן המעסיק ולא משרד החינוך.

איציק תומר: כך שהשיטה את מי הם מעסיקים כמורים בכל תחום דעת בחטיבה העליונה, לא קשורה אלינו ישירות.

אלכס מילר: לא מעניין אותך אם המורה למתמטיקה יש לו תואר?

איציק תומר: ודאי, מאוד מעניין.

איציק תומר: אני רק מציין את העובדה, אתם צריכים לדעת, השליטה הישירה שלנו על המורים בחינוך היסודי ומה שאתה אמרת, על אותה ועדה שבראשה עמדה פרופ' נאוה בן צבי, שהיא נשיאת מכללת הדסה בירושלים, אנחנו באמת קיימנו ועדה, אבל היא היתה, המסקנות וההמלצות שלה, יותר יועדו לבית-הספר היסודי, ששם לדעתנו יש ועדיין בעיה מאוד רצינית משום שאם קיימים פערים לגבי מורים במתמטיקה לחטיבה העליונה, הרי בבית-הספר היסודי, מורים שמסיימים מכללות והם עושים את זה במסלולים למתמטיקה, לא רוצים להגיע לבית-הספר היסודי והם מעדיפים להיות בחטיבות הביניים.

איציק תומר: זאת אומרת שהמורים המקצועיים, אלו שסיימו תואר, הם מעדיפים כאמור להיות בחטיבות הביניים ולכן אנחנו צריכים לקחת על עצמנו ולקחנו על עצמנו ואנחנו פועלים כל השנים, בהכשרת מורים בבתי-הספר היסודיים.

איציק תומר: אנחנו אומרים במפורש – אנחנו מקיימים באמת מגוון גדול של תוכניות, על-מנת לחזק את לימודי המתמטיקה, החל ממלגות, תואר שני, יש לנו תוכנית חותם, תוכנית מיוחדת שאנחנו מכשירים 20 מורים בכל מחזור.

איציק תומר: יש לנו קבוצה מאוד גדולה של הסבה.

אלכס מילר: אתה יכול להגיד מה היום בעצם, במספרים, מה היום אחוז המורים שהמערכת דורשת ללמד מתמטיקה, למול מה שיש?

אלכס מילר: זאת אומרת, אתה היום מחפש פתרונות יצירתיים בכל בית-ספר ובית-ספר נגיד ביסודי או בחטיבות ביניים, למול מה שאתה צריך בפועל.

אלכס מילר: אם נגיד אתה היום עומד ב- 40%, 50% מורים שהם בפועל יכולים להיות מורים למתמטיקה וכל השאר הם בעצם איזה שהוא פיתרון יצירתי שמצאתם.

אלכס מילר: כמה באחוזים אנחנו עומדים היום?

אלכס מילר: כמה המערכת צריכה?

יהודה שוורץ: אני מבקש להשיב, אדוני היושב-ראש, אני מהאגף להכשרת עובדי הוראה.

אלכס מילר: בבקשה.

יהודה שוורץ: אני מחזיק פה טבלה של מספרי הלומדים שאנחנו מכשירים במסגרת המכללות.

יהודה שוורץ: קודם כל, יש פה עלייה דרמטית מ-ס"א ל- ע"א, זאת אומרת, תוך עשר שנים, זה פי שבע, מספר הלומדים במכללות שמכשירים את עצמם להוראת מתמטיקה.

יהודה שוורץ: למסלול היסודי מסיימים כל שנה בערך 289, כ- 300 לומדים.

יהודה שוורץ: במסלול העל-יסודי מסיימים עוד 240.

יהודה שוורץ: אין לנו בעיה כיום, עם הביקוש החדש ליסודי ולחטיבת הביניים.

יהודה שוורץ: יש לנו בעיה קשה עם הביקוש לחטיבה העליונה.

יהודה שוורץ: שם יש לנו בעיה מפני שהאוניברסיטאות שאמורות לספק את המורים לכיתות י"א – י"ב, לא עושות את העבודה הזאת.

יהודה שוורץ: לא עושות את העבודה, אולי מסיבות ידועות.

אלכס מילר: אז מי מלמד בחטיבות העליונות?

יהודה שוורץ: בכיתות י"א – י"ב, נכנסים אנשים שהוכשרו ליסודי, או במקרה הטוב לחטיבת הביניים, והם זולגים לאט לאט לחטיבה העליונה ואין להם את ההכשרה.

איציק תומר: אלה שהם תומכי, זאת אומרת בוגרי הנדסות, הנדסאים למיניהם.

איציק תומר: אבל לא אלו שסיימו תואר במתמטיקה.

יהודה שוורץ: אם אני רוצה להיות יותר ספציפי, לשאתך, אדוני היושב-ראש, אין לנו היום מחסור מבחינת הביקוש ליסודי ולחטיבת ביניים, בהשוואה למספרי הלומדים שאנחנו מכשירים.

יהודה שוורץ: אפשר להתווכח על האיכות שלהם, אין לנו מחסור.

אלכס מילר: זאת אומרת, התלמידים מקבלים השכלה טובה ביסודי או בחטיבת ביניים ושם בעצם הם נעצרים, כי המורה שממשיך ללמד אותם, הוא בעצם מוגבל מבחינת הידע והניסיון שלו, ללמידה שיש לו.

אלכס מילר: זאת אומרת, אם תכניס אותו עכשיו, זה העדיפויות.

אלכס מילר: אתם גם בודקים את רמת הידע של אותם המורים שגם לא הוכשרו והם מלמדים משהו בחטיבות העליונות, זה איפה שהוא התעכב.

אלכס מילר: זאת אומרת, הם בוחרים בעצמם?

אלכס מילר: תראו, צריך להבין.

אלכס מילר: אני מנסה לזהות כאן מצב שכל המדינה יושבת ומופתעת משנה לשנה בירידה שלנו בהישגים במתמטיקה, בירידה בנושא של אחוזי בגרויות, בהצלחה בבגרויות וכו' וכו' וכו'.

אלכס מילר: צריך להבין מאיפה זה בא ומה הפתרונות לדבר הזה.

אלכס מילר: אם אתה אומר לי שהאוניברסיטאות לא מצליחות להוציא לנו מורים לתקופה הקרובה ובתוך עשר שנים, כל מי שנמצא במערכת, לפחות 30%, 40%, כמו שציינו כאן, שהולכים להזדקן ולצאת מהמערכת, העלייה נגמרה ואין גם מורים שלוקחים חלק מאוד גדול מכלל המורים במדעים, אז אנחנו בתוך עשר, 15 שנה, המשאב שנחשב לאחד היקרים של מדינת ישראל, שזה משאב האנושי בנושא של טכנולוגיה, פשוט מת.

אלכס מילר: זאת אומרת, כל התלמידים שלנו יוצאים עם ידע בינוני.

אלכס מילר: נכון או לא?

יהודה שוורץ: אתה ממש צודק.

יהודה שוורץ: אתה ממש צודק, בנקודה הזאת אתה צודק ועלינו לחפש פתרונות יצירתיים מהיכן לגייס אנשים שרמזו פה כבר, דוד רמז בדבריו, מה יעשה אותו אדם שהוא בוגר BA במתמטיקה והוא מוזמן לעשות שם תעודת הוראה, כשהוא יודע שאחרי תעודת הוראה הוא יקבל 70,000 שקל לשנה, כשמשרת היי-טק הכי פשוטה, הוא ישתכר 200,000.

יהודה שוורץ: אין ספק שהבעיה הזאת מעמידה אתגר בלתי רגיל למשוגעים לדבר, שיסכימו לבוא ולהכשיר את עצמם להיות מורים.

אלכס מילר: אז מה עושים?

איציק תומר: הפיתרון שלנו, הצעירים הולכים להיי-טק, אנחנו מתמקדים היום למשל בפורשי היי-טק.

איציק תומר: גם גיל הפרישה בהיי-טק נחשב לצעיר, כמו בצבא, הם פורשים בגילאי 40, 45.

איציק תומר: אנחנו היום עוסקים ב- 300 פורשי היי-טק, שאנחנו מסבים אותם להוראת המתמטיקה.

אלכס מילר: אני הבנתי שכל הסיפור הזה של פורשי ההיי-טק הוא פשוט לא הצליח לעבוד בכל התחומים כי בסופו של דבר, אף אחד לא נשאר במערכת.

אלכס מילר: אם אני מסתכל אחורה.

אלכס מילר: בוא, אם כבר העלית את הנושא הזה.

אלכס מילר: כמה מתוך האנשים שבאו מהיי-טק ועשיתם להם את ההדרכה, כמה נשארו במערכת?

יהודה שוורץ: 150 מתוך 300.

אלכס מילר: במדעים, אני מדבר באופן כללי.

אלכס מילר: גם היה אנגלית ועוד.

יהודה שוורץ: אנחנו מדברים על מדעים.

יהודה שוורץ: אנחנו הכשרנו פורשי היי-טק 300, ונשארו מהם 150.

קריאה: אתה רחוק מהמציאות.

יהודה שוורץ: סליחה, יש לנו נתונים שמיים.

אלכס מילר: לא, זה שקלטת בן-אדם השנה והוא פרש השנה, זה בסדר.

אלכס מילר: אני מדבר – כמה שנים הבן-אדם שפרש מהיי-טק מחזיק בממוצע במערכת?

יהודה שוורץ: חבר הכנסת מילר, הדברים ברורים.

יהודה שוורץ: הבום של ההיי-טק היה לפני ארבע וחמש שנים.

יהודה שוורץ: גייסנו אנשים והכשרנו אותם בהליך מזורז, תוך חצי שנה, והאנשים האלה בסך-הכל בתוכניות שלנו, היו 300 אנשים.

יהודה שוורץ: מתוכם, יש חלק שלא החזיקו מעמד, כי הם לא הצליחו בהוראה.

יהודה שוורץ: 150 מהם הצליחו ומתמידים עד עצם היום הזה ואנחנו עוקבים אחריהם ותומכים בהם והם אנשי מצוינים.

אלכס מילר: בסדר.

יהודה שוורץ: נכון שהתוכנית לא ממשיכה, כי אין יותר.

יהודה שוורץ: עכשיו, ההיי-טק התחזק קצת ואין לנו אנשים שמועמדים לתוכניות האלה.

יהודה שוורץ: איציק אמר פה על תוכניות אחרות שאנחנו עושים – תוכנית חותם וכו', מנסים לגייס בוגרי אוניברסיטה.

יהודה שוורץ: הסבת אקדמאים, תואר שני.

יהודה שוורץ: כל התוכניות הללו, הן אמורות לתת איזה שהוא מענה.

יהודה שוורץ: אין ספק שאנחנו זוכים בעניין הזה גם לעזרתם של ראשי החוגים באוניברסיטאות וגם למחשבות יצירתיות נוספות, איך נשדל אנשים טובים שיסכימו להיות עתודה לעל-יסודי.

אלכס מילר: ניסיתם ללכת בתוכנית שעושים גם משרד הבריאות, נגיד עם משרד הקליטה, בעניין של הבאת עולים ספציפית בנושאים מסוימים?

יהודה שוורץ: להחזיר ישראלים?

אלכס מילר: לא רק להחזיר אלא גם לנסות לעשות עלייה של מורים בנושאים הטכנולוגיים.

אלכס מילר: אתם בדקתם את הנושא הזה עם משרד הקליטה?

אלכס מילר: דיברתם?

אלכס מילר: יש תוכנית?

אלכס מילר: כי אני יודע שמשרד הבריאות היום, כל עולה שבא, יש תוכניות.

אלכס מילר: אני בעצמי הייתי, יש תוכנית של מסע בחיפה, מכשירים שם עשרות רופאים שהם יהודים, חבר'ה צעירים, שרק עכשיו סיימו את לימודי הרפואה במדינות שונות ונותנים להם רישיון עבודה, עושים את המבחן של ההסתדרות.

יהודה שוורץ: אדוני היושב-ראש, אנחנו נשמח למצות הצעה כזאת.

יהודה שוורץ: אבל אני מעורב מאוד בנושא של הכשרת מורים לאנגלית מקרב העולים החדשים, זה דבר שהולך, יש מועמדים.

יהודה שוורץ: לא הצענו לעולים את האפיק הזה של הכשרת למקצועות מדעיים ומתמטיקה, אבל אני בהחלט מוכן לבוא בדברים.

אלכס מילר: אתה יודע כמה יש היום עולים שיושבים בבית ועבדו בעבר בתחום?

יהודה שוורץ: לא, לא בדקנו את זה.

אלכס מילר: למה?

יהודה שוורץ: אני מוכן לרשום את זה לפניי.

אלכס מילר: אם חסר לך מורים למה אתם לא בודקים מי נרשם?

אלכס מילר: אני היום הולך ללשכת התעסוקה, נגיד באתי עולה, אני נותן את התעודה שלי שאני מורה למתמטיקה.

אלכס מילר: אתם בדקתם כמה אנשים יושבים בבית?

יהודה שוורץ: אם זה מורה למתמטיקה, אתה תיקלט בלי שום בעיה.

יהודה שוורץ: אתה מציע משהו יותר מתוחכם, לקחת אנשים שהם לא היו מורים ולהציע להם.

אלכס מילר: לא לא לא, אני לא הצעתי את זה, חס וחלילה.

אלכס מילר: אני קודם כל אמרתי – האם בדקתם כמה אנשים היום, שהיו מורים למתמטיקה במדינות מוצאם, כמה יושבים היום בבית ואין להם בעצם, לא נקלטו במערכת, כמה יש כאלה אם בכלל נמצאים?

אלכס מילר: כי אני יודע שכן.

אלכס מילר: אני יודע שכן יש אנשים שבעצם היו רוצים.

יהודה שוורץ: שהיו מורים בחוץ לארץ ושהם יושבים היום בבית?

אלכס מילר: כן.

יהודה שוורץ: ולא פנו אליהם בהצעה לעבודה?

אלכס מילר: כן.

אלכס מילר: יכול להיות, לא עשו תעודת הוראה.

יהודה שוורץ: האנשים האלה מגיעים אלינו והם מקבלים את הטיפול VIP.

יהודה שוורץ: האנשים האלה מקבלים טיפול מצוין ואנחנו מעבירים אותם איזה שהיא השתלמות קצרה והם נקלטים במערכת.

יהודה שוורץ: אני רוצה להאמין, אם יש אדם שהוא היה מורה ורוצה עבודה בארץ, אין לו שום בעיה להיקלט.

יהודה שוורץ: המסלול משומן.

דוד מעגן: אני בכל-זאת רוצה, העלית כאן שאלה שהיא בעצם תכנונית.

דוד מעגן: זאת אומרת, האם אנחנו מתכננים מה צפוי להיות המחסור בשנים הקרובות, בעצם כמה חסרים לנו, כמה יש לנו היום וכן הלאה.

דוד מעגן: אני רק אציין שאנחנו עושים, ביחד עם איציק תומר והנהלת המשרד, תחזית לביקוש והיצע למורים ומחסור במורים וזה מזה שנה שנייה, שלישית, ויש לנו אינדיקציות בנושא הזה.

אלכס מילר: אז תן לנו קצת.

דוד מעגן: כרגע זה בעבודה ואני לא רוצה כרגע להציג תחזיות, כרגע, כי זה לא היה הנושא של היום.

דוד מעגן: לשאלתך, בעצם הביקוש השנתי, כשאנחנו מסתכלים על כוח ההוראה במתמטיקה, בסדר גודל של כ- 5,000 מורים ואני כרגע מדבר רק על חטיבה עליונה, כי באמת בדרגים הנמוכים באמת יש היצע יחסית דרך המכללות שהולך וגדל בשנים האחרונות וזה בסדר.

דוד מעגן: הבעיה היא שבחטיבה העליונה כל מנהל בית-ספר לעצמו.

דוד מעגן: ובעצם, הוא צריך לגייס את המורים באופן עצמאי והסדר גודל השנתי הוא מדובר על בין 500 ל- 600 מורים, מדי שנה.

דוד מעגן: וזו התחלופה השנתית – מורים שעוזבים, מורים שיוצאים לשבתון וכיוצא בכך.

דוד מעגן: ועוד לא דיברנו, כפי שציינת מה צפוי לקרות בעוד עשר שנים.

דוד מעגן: אז הביקוש השנתי ילך ויגדל ועשוי להכפיל ולשלש את עצמו.

אלכס מילר: אתה אומר שהתחלופה של 500 מורים ורק אחד בשנה שעברה סיים עם תעודת הוראה?

דוד מעגן: אני גם אגיד לך מה עושים, מה בעצם בתי-הספר עושים.

דוד מעגן: בתי-הספר בעצם מגייסים, מנהלי בתי-הספר עושים פשרות בשטח ומגייסים מורים מתוך המערכת ואנחנו רואים את זה בנתונים.

דוד מעגן: אנחנו עקבנו אחרי מורים חדשים במתמטיקה, במקצוע, במשך עשר שנים, ומצאנו שכ- 60% מהפול החדש שבמתמטיקה, מדי שנה, בעצם בא מתוך המערכת.

אלכס מילר: שלא היה להם שום קשר למתמטיקה?

דוד מעגן: שהם לא לימדו לפני כן מתמטיקה.

אלכס מילר: וזה בתיכונים?

דוד מעגן: אני, כל מה שאני אומר כרגע, אך ורק לתיכונים.

דוד מעגן: ולכן, הפיתרונות האלטרנטיביים למיניהם, שמוצגים בשנה, שנתיים, שלוש האחרונות, לכל מיני תוכניות וכן הלאה, שבעצם מכשירות עשרות בודדות, או המערכת האוניברסיטאית שבעצם מנפיקה עשרות בודדות של מקבלי תעודות הוראה במתמטיקה, לא יפתרו את הבעיה הזו.

דוד מעגן: וה- 500, 600, זה כרגע, היום.

דוד מעגן: אחרי מה שאמרנו לפני כן על אחוז העולים וה- Aging, וההזדקנות של המערכת, סדר הגודל הזה צפוי בעשר השנים הקרובות להכפיל ולשלש את עצמו.

אלכס מילר: אני מבין שזה רק בתחום המתמטיקה, בעצם המשבר הזה.

אלכס מילר: בכל שאר התחומים איכשהו מסתדרים?

דוד מעגן: לא אמרתי.

דוד מעגן: בדיון הקודם בוועדת המדע והטכנולוגיה, אנחנו לא הרחבנו שם, אבל יש משברים אולי באותם סדרי גודל גם במקצועות פיסיקה ומקצועות, לא יודע לגבי מדעי המוח, אבל.

איציק תומר: למשל, עם הוראת המקרא יש בעיה.

דוד מעגן: כרגע אנחנו התמקדנו על המדעים המדויקים.

איציק תומר: יש היום מחלקות באקדמיה שפשוט אין, יש מיעוט נרשמים גם כך.

איציק תומר: יש מחלקות שעומדות בפני סגירה.

איציק תומר: לא רק במדעים ומתמטיקה.

גבי עטיה: אני מזכיר סניף ארגון המורים ומורה למתמטיקה.

גבי עטיה: קודם כל, אני פה , מזמין את הוועדה.

אלכס מילר: עכשיו אתה מבין שאתה שווה זהב.

גבי עטיה: בוודאי, אני מקבל את כל הקומפלימנטים למורים למתמטיקה.

גבי עטיה: אני פה , מלמד באקדמיה למוסיקה ומחול ואני רוצה לתת את הפן של המורה בשטח ומול תלמידים.

גבי עטיה: אז קודם כל, ככה, והנתונים ואני חושב שפה החלק הזה די ממצה מבחינתם ואני חושב שהבעיה די הוצפה והיא נכונה מאוד וכואבת.

גבי עטיה: אבל יחד עם זאת, מבחינת השעות והתלמידים בכיתה, שזה פן אחר שצריך להתייחס אליו, מבחינת התוצאות של תלמידים, כי לגבי תוצאות של מבחני הבגרות, אפילו שהמורים לא עולים בקריטריונים כמו שאתה מצפה, כי הם בוגרי מכללות, אז יש איזה שהוא ויסות מתמשך שבמשך הזמן מורה שלא מוצא את עצמו טוב או לא מגיע לתוצאות טובות, לאט לאט הוא מנופה, רוצה או לא רוצה, זה מה שקורה בשטח.

גבי עטיה: אבל אתה צריך לבוא ולהבין, יש כמה מרכיבים שגורמים לתוצאות.

אלכס מילר: כמה בדרך גם ילדים נופלים?

גבי עטיה: עד שזה קורה – זה נכון.

גבי עטיה: זה קורה, אני מסכים אתך.

גבי עטיה: זה תהליך.

גבי עטיה: אנחנו מדברים פה על תהליך של עשר שנים, גם פה בכיתה, בבית-הספר, זה קורה.

גבי עטיה: אני אתן לך דוגמה.

גבי עטיה: למשל, אני בשנה שעברה, לימדתי כיתה שבה 20 תלמידים ויש לי פה את התוצאות של המבחנים.

גבי עטיה: אז התוצאות הרבה יותר גבוהות, מפני שאני מלמד כיתה אחת בלבד, כי רוב המשרה שלי זה בארגון המורים.

גבי עטיה: אבל אני נותן את השעות בערב, בין שמונה לעשר, תתקשר אלי ותגיד אם יש לך בעיה והתוצאות באות לידי ביטוי.

גבי עטיה: אז בשנה שעברה לימדתי 20 תלמידים.

גבי עטיה: השנה אני מלמד 38 תלמידים.

גבי עטיה: 38 תלמידים ויש לי כיתה אחת של שלוש יחידות, של השנה.

גבי עטיה: אז היא מורכבת מתלמידים חלשים בשלוש יחידות, עם טראומה קשה משנים קודמות, מבינוניים של שלוש יחידות, מתלמידים חלשים של ארבע יחידות שנפלו וירדו אלי עכשיו, מחמש יחידות שעוד לא רוצים ללמוד ואתה צריך עכשיו את כל הכיתה הזאת, בנוסף לזה 20 תלמידים עם בעיות ולקויות למידה, לך תתמודד אתם השנה.

גבי עטיה: 38 תלמידים, אתה נכנס רק להקריא את השמות, עובר.

גבי עטיה: אני לא צוחק, אני באמת אומר את זה.

גבי עטיה: בנוסף לזה, אם אני לוקח את הכיתות, בדרך-כלל הכיתות המוגברות יותר, מקבלות את השעות שמגיע להן.

גבי עטיה: ושלוש יחידות מה עושים?

גבי עטיה: שאלון ראשון ושני – עברת, שאלון שלישי – יש סף מינימום, לפני שנה-שנתיים זה היה 15%, אז מה עשו המנהלים?

גבי עטיה: תן רק שעה אחת, את שאר השעות לא נתנו, העבירו את זה למורים אחרים.

גבי עטיה: השנה העלו את הרף ל- 40%.

גבי עטיה: אני אומר שצריך להעלות את הרף עוד יותר, ל- 50%, כדי שידעו, שהתלמידים האלה צריכים לקבל את המתמטיקה והתוכנית הולכת ומתמקדת נכון לתלמידים האלה והיא נותנת פיתרון ולאט לאט זה מתייצב.

גבי עטיה: מבחינת המורים, זה נכון שיש בעיה קשה והמורים הולכים ומתחלפים וגם בוגרי היי-טק שמגיעים, לא נשארים.

גבי עטיה: אבל יש ויסות עם הזמן, והמורים שלא מצליחים לעמוד בקריטריונים, יוצאים החוצה.

גבי עטיה: מבחינת התלמידים, צריך לתת את השעות שתהיינה צבועות וכל כיתה וכל רמת ידע – כמה מגיע לה ולא יהיה מעבר מכיתה אחת על חשבון כיתה אחרת השנייה, ובטח ובטח אם אני לקחתי בית-ספר שהוא מסוציו-אקונומי מעולה ויש להם את כל השעות ואת כל הזמן לקבל תגבורים, על אחת כמה וכמה בפריפריה, שצריך לתת ולדעת שיש להם זמן צבוע מבחינתם לתלמידים ולמורים.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: ד"ר שרה הרשקוביץ', בבקשה.

שרה הרשקוביץ: תודה.

שרה הרשקוביץ: אני נוגעת בנקודה אחרת לגמרי, אני באה מהמרכז לטכנולוגיה חינוכית.

שרה הרשקוביץ: אנחנו מפתחים וכותבים חומרי לימוד כתובים וממוחשבים לבתי-ספר ואני נוגעת בפן אחר לגמרי, לגבי החטיבה העליונה.

שרה הרשקוביץ: אני אתחיל אותו בדבר הטוב, אני מברכת את משרד החינוך שסוף-סוף יושבת ועדה לכתוב תוכנית לימודים, אבל למעשה, ב- 30 השנה האחרונות, לא היתה תוכנית לימודים מסודרת לחטיבה העליונה.

שרה הרשקוביץ: היתה רק תוכנית היבחנות ובמילים אחרות, מה שהמורים השתדלו בכל כוחם זה ללמד למבחן.

שרה הרשקוביץ: וכתוצאה מזה, לאוניברסיטאות יכלו להגיע תלמידים שהצליחו במבחן אבל לא בהכרח ידעו מתמטיקה כמו שצריך לדעת מתמטיקה.

שרה הרשקוביץ: אם תוצאת המפגש הזה יהיה שוועדת התוכנית תוך שנה או שנה וחצי תגמור את התוכנית ויתחילו ללמד מתמטיקה לא לצורך מבחן, אלא ללמד מתמטיקה, אני מאמינה שבטווח המתקבל על הדעת.

שרה הרשקוביץ: .

אלכס מילר: אז אחרי 30 שנה תוכנית, מתי הבשורה הבאה?

שרה הרשקוביץ: מהצד של הכשרת המורים, אני מבקשת לתת, להשלים את דבריי, מפרופ' רוזה לייקין, שרואה את הצד הזה.

אלכס מילר: כן, בבקשה.

רוזה לייקין: אני רוצה להתייחס פשוט לחינוך באוניברסיטאות.

רוזה לייקין: אני מציגה את אוניברסיטת חיפה גם ואת מט"ח.

רוזה לייקין: אחד מהדברים שנאמרו פה, שהדרישה לתואר שני ושלישי למתמטיקה על-מנת ללמד מתמטיקה בחטיבה העליונה, לדעתי היא דרישה מיותרת.

רוזה לייקין: תואר ראשון למתמטיקה הוא מספיק ביותר, עם הכשרה בתחום הפדגוגיה, שמקשר בין מתמטיקה של אוניברסיטה למתמטיקה של בית-ספר.

רוזה לייקין: ההכשרה יכולה להיות בתואר שני גם בחינוך, לדעתי, וזה יכול לתת כלים למורים להתמודד עם העשייה בשטח.

רוזה לייקין: אני גם רוצה להתייחס קצת לאפליה כלפי האוניברסיטאות, כי ההרשמה באוניברסיטאות עכשיו העלתה נקודה שיש בעיה בהרשמה למחלקות לחינוך באוניברסיטאות.

רוזה לייקין: הרבה סטודנטים מעדיפים ללכת ללמוד במכללות כי יש שם מלגות ולנו אין.

רוזה לייקין: אז אני פשוט מנצלת את המצב, את הסיטואציה, כדי לבקש מלגות גם לאוניברסיטאות, כדי שאנחנו נוכל לתת הכשרה.

אלכס מילר: אתם מדברים על המלגות האלה לתעודת הוראה שמקבלים?

אלכס מילר: ולמה אין אותם באוניברסיטאות?

אלכס מילר: מה, סטודנט לא יכול לקבל מלגה של התחייבות עבודה במערכת, אם הוא לומד להוראה באוניברסיטה?

אלכס מילר: רק במכללה?

אלכס מילר: מי נותן מלגה?

אלכס מילר: המוסד להשכלה גבוהה, לא?

אלכס מילר: משרך החינוך?

אלכס מילר: מי נותן מלגה?

אלכס מילר: המלגה הזאת.

דוד מעגן: אני הבנתי שדווקא יש תגבור של מלגות באוניברסיטאות עכשיו.

אלכס מילר: לא, אני יודע שלפרחי הוראה יש מסלול מיוחד לכל נושא המלגות.

אלכס מילר: גם כשאני למדתי, אני קיבלתי את זה.

אלכס מילר: זה בעצם, על כל שנה מלגה שאתה מקבל, אתה מתחייב שנה, שני-שליש משרה.

יהודה שוורץ: כן.

אלכס מילר: זה יש עדיין, נכון?

יהודה שוורץ: כן.

אלכס מילר: וזה רק במכללות?

יהודה שוורץ: רק במכללות.

אלכס מילר: אז איך תקבלו סטודנטים מהאוניברסיטאות?

רוזה לייקין: אם אפשר, אני רוצה לומר עוד נקודה אחת.

אלכס מילר: כן, בבקשה גברתי.

רוזה לייקין: אני חושבת שאפשר לפתח תוכניות מיוחדות להשכלת מורים, שהן יהיו משותפות למחלקות לחינוך ולמחלקות למתמטיקה ואז ניתן השכלה נאותה והמורים יהיו הרבה יותר טובים מאשר עכשיו.

אלכס מילר: בקשר לעניין הזה של התוכנית, מתי זה אמור לצאת לפועל?

אלכס מילר: יש לכם הערכות?

אירמה ז'אן: אני מפמ"רית מתמטיקה, החל מה- 1 לספטמבר.

אלכס מילר: ברכות, ברכות.

אירמה ז'אן: תודה.

אירמה ז'אן: ועדת התוכנית יושבת מזה כשנה.

אירמה ז'אן: אני מאמינה שבשנתיים הקרובות התוכנית תהיה סגורה ואפשר יהיה.

אירמה ז'אן: .

אלכס מילר: ולזה חיכינו 30 שנה, אז נחכה עוד שנתיים.

אירמה ז'אן: אני רוצה לקוות.

אירמה ז'אן: התחלתי היום לומר את דברי, תשמעו אותי.

אלכס מילר: אני רק מקווה מאוד שאנחנו לא נספר על זה לאף מדינה בעולם, תעשו לי טובה.

אירמה ז'אן: אני רוצה לקוות שהדברים ייעשו בצורה הזריזה ביותר.

דוד מעגן: אני חייב לציין תוכנית שהציעה המנכ"לית הקודמת, שלומית עמיחי, אז בזמנו כבר לפני שנתיים-שלוש, שהתגלגל איזה שהוא משבר עם מחסור במורים.

דוד מעגן: עלה רעיון על תוכנית שתשלב חטיבת לימודי הוראה במסגרת לימודי התואר באוניברסיטאות.

דוד מעגן: באופן שיאפשר בעצם, בתוכנית בחטיבה קצרה יחסית, בהשוואה לשנה-שנתיים לימודי תעודת הוראה, כן להכשיר מורים במקצועות דרושים, למערכת החינוך.

אלכס מילר: נטע, רצית להתייחס.

נטע זלינגר: ישנה בעיה נוספת שזו זליגה של מורים למתמטיקה מחטיבות הביניים לתיכונים, מורים שבסופו של דבר, מסוגלים ללמד שלוש יחידות מתמטיקה.

נטע זלינגר: המנהלים של התיכונים קולטים אותם כי ישנה בעיה, אבל אז הם מנסים להתמודד עם ארבע-חמש יחידות מתמטיקה והם לא כל-כך מצליחים והתוצאות – בשטח.

נטע זלינגר: וזו בעיה.

נטע זלינגר: אז או שצריך להכשיר את המורים האלה, שזלגו מהחטיבה למעלה, לארבע-חמש יחידות.

נטע זלינגר: מה שעושים מנהלים שמאוד מדקדקים, שולחים אותם ללמוד אצל יואל גבע, ללמוד ארבע-חמש יחידות, תביא לנו אישור שלמדת קורס של יואל גבע ואז אני אאפשר לך ללמד ארבע-חמש יחידות לבגרות.

נטע זלינגר: וזו כמובן לא תשובה טובה, אבל זה מה שקורה בשטח.

נטע זלינגר: זאת אומרת, יכול להיות שצריכה להיות מדיניות של משרד החינוך, שלוקחים את המורים שעשו הסבה לחטיבה, העדיפו מיסודי לעבור לחטיבה, ושמצליחים אחרי X שנים ובאמת מורים שנחשבים טובים, לקחת אותם, לעשות להם איזה שהיא הכשרה לתיכונים, ולהכשיר אותם כמורים לארבע-חמש יחידות מתמטיקה בתיכון.

נטע זלינגר: תודה.

אלכס מילר: כן, מי עוד?

אלכס מילר: בבקשה.

הגר גל: אני ממכללת דוד ילין בירושלים.

הגר גל: אני רוצה להעלות כמה נקודות.

הגר גל: אל"ף, נראה לי שאנחנו קצת עושים סלט, כשאומרים את המילה תיכון, זה לא מוגדר היטב.

הגר גל: המכללות להוראה מכשירות פורמאלית מורים מ- ז', אני לא מדברת על בית-ספר יסודי, גם זה, מ- ז' עד כיתה י'.

הגר גל: כלומר, תלמידים למתמטיקה בכיתה י', לומדים בצורה חוקית אצל בוגרי מכללות.

הגר גל: אז כשאנחנו מדברים על חטיבה עליונה, הכיתה י' היא בחפיפה.

הגר גל: זה מתקשר גם לעניין של הזליגה.

הגר גל: השאלה היא אם המורים שמוציאות המכללות, כמו גם האוניברסיטאות, הם האנשים שמתאימים ללמד ואני חושבת שאנחנו קצת מחפשים פיתרון מתחת לפנס.

הגר גל: מפני שהאנשים האלה, בהנחה שיש ראש על כתפיהם, יודעים שבסוף הלימודים שלהם, השכר יהיה קדחת.

הגר גל: ואם השכר לא ישונה משמעותית, אז האנשים שיפנו לתחום של הוראה, בין אם במכללות ובין אם באוניברסיטאות, יהיה שכבה מאוד דלה ואנחנו היום לא מסוגלים למיין את הסטודנטים כי אחרת נישאר בלי אף אחד ואנחנו המעט שמספקים.

הגר גל: אנחנו, בדוד ילין, יש לי השנה במסלול העל-יסודי, בשנה א', כ- 15 סטודנטים, כך גם במסלול היסודי, עוד 15, שאלה המועמדים.

הגר גל: אני כמעט ולא יכולה לסנן אחרת נסגור.

הגר גל: אז מן הראוי להבטיח להם משהו אמיתי, לא רק תמיכה בזמן הלימודים, אלא גם מה יקרה כשהם יהיו מורים מן השורה.

הגר גל: המלגות שדיברתם עליהם קודם, גם הן מגוחכות, סליחה שיורשה לי לומר כך.

הגר גל: מפני שהן מאפשרות להם החזר שכר לימוד.

הגר גל: זה לא מלגות מחייה, הם צריכים ללכת בשבע בערב, כשגומרים את הלימודים, ללכת לעבוד ולפרנס את עצמם, אז הם לא יכולים להשקיע בלימודים.

אלכס מילר: אבל ככה זה כל סטודנט במדינת ישראל.

הגר גל: מאה אחוז.

הגר גל: אבל אם אנחנו רוצים במקצוע כזה לקחת אנשים, ללמד אותם, הם לא תמיד עם היכולות הכי גבוהות שהיינו רוצים, לתת להם להעשיר, לעזור להם, אז בהתאם ההישגים.

הגר גל: ברשותך, עוד שני דברים.

הגר גל: אל"ף, אני אומרת – המלגות בזמן הלימודים הן לא רציניות, ההבטחה אחרי הלימודים היא לא רצינית ואני רוצה לדבר עוד, להגיד עוד דבר אחד לגבי ההכשרה, לגבי לא תהליך ההכשרה אלא הלימוד בזמן העבודה בפועל, מה שנקרא In service, מה אנחנו תורמים אחר-כך.

הגר גל: ההשתלמויות מורים היום, בחלקן הגדול, אני לא רוצה להכליל, נעשות בין השאר על-ידי בוגרי מכללות שלטעמי, אומר בכנות, לא מסוגלים להעביר את ההשתלמות.

הגר גל: כי חסרים אנשים.

הגר גל: בעיני, מורה בפועל, בזמן הלימודים, צריך לקבל יום בשבוע שהוא חלק מהמשרה שלו, ללימודים במוסד אקדמי, של הרחבת תחום הדעת ושההרחבה של הדידקטיקה.

הגר גל: לא אחר הצהריים בשעה ארבע, להתחיל ללכת להשתלמויות, אלא בבוקר, כשהראש שלו פנוי, זה הבמה שלו.

הגר גל: וזה לא נעשה היום.

הגר גל: גם לא במסגרת האופק החדש והעוז לתמורה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: הטכניון, פרופ' פאול פייגין, בבקשה.

פאול פייגין: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לפרופ' אורית חזן, שהיא ראש המחלקה להוראת הטכנולוגיה והמדעים בטכניון.

אלכס מילר: כן, בבקשה.

אורית חזן: שלום.

אורית חזן: אני אגיד במילה אחת מה הטכניון עושה באמצעות המחלקה שלנו, רק אני אקדים ואומר שהמחלקה שלנו מכשירה מורים להוראה בתיכון בשמונה מקצועות – מתמטיקה, כימיה, פיסיקה, מדעי המחשב ועוד ארבעה תחומים.

אורית חזן: הרעיון שהטכניון מקדם ואני חושבת שגם אוניברסיטאות אחרות יכולות לאמץ אותו הוא שאנחנו לא מתחרים בהיי-טק.

אורית חזן: כי זה לא הרעיון ואין צורך להתחרות.

אורית חזן: האוכלוסייה שאליה אנחנו פונים זאת אוכלוסייה של אנשים שאני בטוחה שכולכם מכירים אותם, אנשים שאוהבים ללמד, שתמיד רצו ללכת באיזה שהוא שלב בחייהם להוראה ולא עשו את זה מכל מיני סיבות או אם כי לא היה להם כסף כשהם היו בתואר ראשון, או שזה לא נראה להם אטרקטיבי יחסית לעבודה בהיי-טק.

אורית חזן: מה שאנחנו עושים בטכניון, אנחנו פונים לבוגרים, לבוגרים של הטכניון, שעובדים היום במשרות מדהימות, ותמיד נשאר להם החשק הזה כן להשתלב במערכת החינוך וכן לתרום, ומזמינים אותם לחזור ולעשות אצלנו עוד תואר, בהוראת הטכנולוגיה והמדעים.

אורית חזן: הם מקבלים מלגת שכר לימוד מלאה, הטכניון מממן את זה בשלב הזה, הוא לא מתלונן, הוא עושה.

אורית חזן: ולפני שבועיים, כשהתחיל הסמסטר בטכניון, התחילו ללמוד 40 סטודנטים חדשים במחלקה שלנו.

אורית חזן: מה שמאוד מעניין לדעת על הסטודנטים האלה, הם בוגרי כל הפקולטות בטכניון, תכף אני אסביר את המשמעות של העובדה הזאת.

אורית חזן: חלקם בעלי מאסטר ודוקטורט טכניונים.

אורית חזן: מה שהדבר הזה אומר, זה שכבר השנה, בסמסטר א' זה 40 סטודנטים, סמסטר ב' אני מתארת לעצמי שיהיה מספר זהה, כי המתעניינים, מספר המתעניינים הוא מאוד מאוד גדול, אז אם תחשבו שכל שנה נוציא לשוק, ובכוונה אני אומרת לשוק, לא למערכת החינוך, כי אני אסביר את הנקודה הזאת, לשוק, כ- 80 אנשים, שיודעים ללמד מדע וטכנולוגיה, בחלקם גם הגיעו בשלב מסוים למערכת החינוך, אז אנחנו משפיעים על המערכת.

אורית חזן: אני בכוונה אמרתי שה- 80 האלו כל שנה יצאו לשוק ולאו דווקא למערכת החינוך, כי יחד עם היוזמה הזאת, הרעיון שמלווה אותה, למעט העובדה שיש לאנשים האלו רקע מדעי וטכנולוגי, העניין הוא שגם בכל מקום עבודה היום ותהיו בחברות היי-טק ותהיו בבתי-חולים ותהיו באקדמיה ובכל מקום במגזר הציבורי, צריך אנשים שיודעים ללמוד וללמד.

אורית חזן: ולכן האנשים האלו, וזו נקודה חשובה בתוכנית הזאת, האנשים האלו שמקבלים מהטכניון מלגת שכר לימוד מלאה, לא מחויבים ואני חוזרת – לא מחויבים עם תום הלימודים, ללכת ללמד בבתי-ספר.

אורית חזן: אנחנו מאמינים שגם עם הרקע הזה שהם מקבלים, הם יוכלו להשתמש בו גם בהיי-טק או במקומות אחרים ולפי השיחות שאני מקיימת אתם, עם כל מי שמתקשר יש לי איזה שהוא קשר אתם, הם ילכו יום אחד ללמד אבל מה שחשוב זה שהם ילכו ללמד מתוך רצון בשלב מסוים שמתאים להם בחיים ואנחנו כמובן, כמו כל מוסד מחקר, אנחנו נעקוב אחרי האנשים האלו.

אורית חזן: .

אלכס מילר: גברתי, התוכנית מבורכת, אבל לא נותנת לנו פיתרון בכלל.

אלכס מילר: לא נותנת לנו פיתרון.

אלכס מילר: תראי, אנחנו במשבר של 60% מהאנשים שמלמדים היום בתיכון, אין להם קשר, כמעט ואין להם קשר ללימודי המתמטיקה.

אלכס מילר: זה שיום אחד אחד מתוך 80, שלא הסתדר לו בעבודה ולא הסתדר לו בבית-החולים ולא בהיי-טק, ואז הוא הגיע למצב שהוא צריך ללכת ולמצוא לעצמו פיתרון, אז הוא החליט ללכת לעבוד בהוראה, אז תודה רבה, אז הרווחנו עוד בן-אדם.

אלכס מילר: אבל בסופו של דבר, אנחנו צריכים מהלך אסטרטגי שהוא כלל ארצי, שבעצם ייתן לנו פיתרון משמעותי למערכת.

אלכס מילר: ואנחנו לא בכיבוי שריפות.

אלכס מילר: אנחנו צריכים מערכתית לטפל בעניין הזה.

אלכס מילר: אם הטכניון היום, יודע לתת מענה ואם המדינה יכולה לעשות רגולציה עם התלמידים או עם הסטודנטים, שנכנסים למסלולים מסוימים, שמשם הם יוצאים עם תעודת הוראה וכן הולכים ללמד, אז בסופו של דבר אנחנו כן מוצאים איזה שהוא פיתרון – אצלכם, בחיפה, בבן-גוריון ובתל-אביב ובכל אוניברסיטה ואוניברסיטה.

אלכס מילר: אני כן חושב שחייב להיות מסלול מיוחד, לאותם הצעירים ולסטודנטים, שאחרי שהם מסיימים עם תואר ראשון, במקצועות שהמדינה בחרה בהם כמקצועות היעד, שהם ילכו וייכנסו להוראה.

אלכס מילר: רוב רובם.

אלכס מילר: אפשר לטפל ב- 5%, 10% שלא ייכנסו, אבל ה- 90% מאותם הבוגרים חייבים להיכנס, ולא הפוך.

אלכס מילר: כי אצלכם זה כרגע הפוך, שיכול להיות ש- 10%, 5% ייכנסו, וכל השאר – הם הולכים למקצועות אחרים.

אלכס מילר: אנחנו מחפשים את הפיתרון ההפוך.

אלכס מילר: דווקא בנושא הזה.

אלכס מילר: כל התוכניות שלכם מעולות, אני מכיר הרבה תוכניות שיש בטכניון גם לחרדים שנותנים פתרונות יפים, אבל ספציפית בנושא של הוראה של מתמטיקה, אנחנו מחפשים פיתרון שהוא קצת יותר רחב.

אלכס מילר: אנחנו צריכים להתקדם, בבקשה.

עוזי וישנה: אני מזכיר האיגוד הישראלי למתמטיקה.

עוזי וישנה: האיגוד שלנו הוא בעצם האיגוד היציג של המתמטיקאים החוקרים המקצועיים בישראל, בפרט בשבע אוניברסיטאות המחקר, כולל בתוספת האוניברסיטה הפתוחה.

קריאה: שהיא גם אוניברסיטת מחקר-?

עוזי וישנה: כן כן.

עוזי וישנה: אני סופר שבע רגילות והאוניברסיטה הפתוחה.

עוזי וישנה: אנחנו מעלים כאן, המכתב ששלחנו, את הזעקה שעולה מהמחלקות למתמטיקה אבל גם מעמיתים שלנו במדעי המחשב והנדסה ושאר המדעים המדויקים, לגבי רמת הסטודנטים שאנחנו קולטים לשנה א' ואנחנו נכנסים כאן, קודם כל אולי צריך להדגיש שיש פער מאוד גדול בין הרמה האקדמית של ישראל במתמטיקה, שישראל היא מעצמה מתמטית, רק לפני יומיים ראיתי שבכנס קרוב של האיגוד האירופאי למתמטיקה, שניים מתוך שמונת הדוברים העיקריים הם מישראל, זו רק דוגמה אחת.

עוזי וישנה: אבל זה מבוסס על האחוזון העליון.

אלכס מילר: בני כמה הם?

עוזי וישנה: שניים משמונה.

עוזי וישנה: בני כמה?

אלכס מילר: כן.

עוזי וישנה: מדובר בהלל פירסטנברג, שהוא לדעתי מתקרב ל- 80, ומישהו ממכון ויצמן, שהוא באזור שנות ה- 60.

אלכס מילר: אז בעוד 20 שנה לא יהיו.

עוזי וישנה: אבל יש גם צעירים מצטיינים, זה לא העניין.

עוזי וישנה: ההצטיינות האקדמית מבוססת על האחוזון העליון ואנחנו מדברים פה על מערכת גדולה.

עוזי וישנה: אז אנחנו נכנסים לאיזה שהוא מעגל קסמים או יותר נכון משולש קסמים שיש לו שלושה גורמים.

עוזי וישנה: קודם כל, זה רמת הסטודנטים, וזה מה שאנחנו רואים בשטח, מה שהביא אותנו לכתוב את המכתב הזה.

עוזי וישנה: אנחנו רואים סטודנטים שמגיעים לא מוכנים לשנה א' וזה גורם לנשירה גבוהה ולקשיים לאורך כל התואר.

עוזי וישנה: זה דבר אחד.

עוזי וישנה: רמת הסטודנטים משפיעה בבוא הזמן על רמת המורים, כי המורים, גם אלה שנצליח לייצר, להפוך אותם למורים, הם יהיו מורים שהגיעו לא מוכנים כסטודנטים וברמת המורים יש בעיה גדולה, קודם כל מבחינת אחוז המורים שהם בוגרי מתמטיקה ואני חולק על זה שמורים שלמדו מקצועות אחרים יכולים ללמד מתמטיקה כמו שצריך.

עוזי וישנה: אני אגיע לקודקוד השלישי של המשולש.

עוזי וישנה: זו בעיה מאוד משמעותית ואני מדבר כמובן רק על ההוראה ל- י"א, י"ב, אנחנו, האחריות שלנו היא על ההוראה באקדמיה.

עוזי וישנה: אנחנו לא אחראים על מה שקורה במערכת החינוך הגדולה ואנחנו לא מבינים גם בחינוך יסודי או בחטיבת הביניים, אבל אנחנו רואים את התוצרים של כיתות י"א, י"ב, והגורם השלישי הוא רמת ההוראה.

עוזי וישנה: כשהמורים לא מספיק, לא מתאימים למקצוע, רמת ההוראה היא לא מתאימה ואנחנו רואים הוראה אלגוריתמית.

עוזי וישנה: זאת אומרת, תלמידים יודעים להפעיל אלגוריתמים, ללחוץ על כפתורים.

עוזי וישנה: הם לא מבינים מה שהם עושים.

עוזי וישנה: והתוצאה של זה היא שברוב המקצועות האלה, מחשב יחליף אותם בעוד 15 שנה.

עוזי וישנה: מי שלא ידע להבין מה שהוא עושה וידע רק לתפעל איזה שהיא טכניקה, אז אפשר יהיה להחליף אותו בקלות ומי שיהיה את זה, יהיו אותם אחוזון עליון של המהנדסים שייצרו את המערכות החדשות.

עוזי וישנה: אנחנו צריכים להכשיר כמות מאוד גדולה של אנשים שיתאימו למקצועות טכנולוגיה, ברמה גבוהה, כי הכלכלה של ישראל בנויה על הדבר הזה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: בבקשה.

גיל אלון: אני מהאוניברסיטה הפתוחה.

גיל אלון: אני רוצה לדבר על כמה פתרונות.

גיל אלון: דבר ראשון, אני רוצה לייצג פה דווקא את האוניברסיטה העברית ששם יש תוכנית שהיא בנוסח של תוכנית רביבים שהיא תוכנית במדעי היהדות שעשתה מהפך במדעי היהדות והביאה גל של מורים מוכשרים בכל שנה, זו תוכנית ארבע שנתית עם מלגת קיום לתלמידים.

גיל אלון: התוכנית הזאת של פרופ' אהוד דה שליט מציעה לעשות את אותו דבר עם עלות תקציבית סבירה של 30 מיליון שקל לשבע שנים.

גיל אלון: הם גם מציעים לממן חצי מזה, מקרנות.

גיל אלון: זה יספק לפחות את האליטה של המורים למתמטיקה, שיהיו מחויבים לעסוק במקצוע בהמשך.

גיל אלון: דבר שני, אנחנו באוניברסיטה הפתוחה, מציעים לערוך איזה שהיא הכשרה אקדמית למורים קיימים במערכת, אותם מורים ותיקים שאנחנו רוצים לתת להם לפחות אספקט אקדמי חלקי, אני מציע לגבש עבורם תוכנית חלקית של לימודי קורסי הליבה של לימודי המתמטיקה וכמובן באוניברסיטה הפתוחה, יחד עם מלגה שהם יקבלו, יהיה להם קל להשלים.

אלכס מילר: זה אתם בשוק הפרטי, אתם יכולים לתת את ההצעות שלכם דרך המנגנונים שקיימים ומי שתפשתם – תפשתם, זה כרגע לא העניין.

אלכס מילר: אנחנו מדברים כרגע על המדינה, עד כמה היא יודעת ויכולה להתערב ולעשות רגולציה עם כל הנושא הזה.

אלכס מילר: אנחנו מדברים שוב, אנחנו לא על תוכניות.

אלכס מילר: התוכניות הן מעולות, של כולם.

אלכס מילר: בסופו של דבר, אנחנו צריכים לראות תוצאות בשטח ותוצאות בשטח זה להכפיל או לא יודע, להשליש את אחוזי הבוגרים של המסלולים המיוחדים, שהם נכנסים ספציפית לתיכונים, ללמד מתמטיקה או פיסיקה או כל תחום שהמדינה תבחר, שהוא אסטרטגי מבחינתה.

אלכס מילר: אבל פה צריך מנגנון הרבה יותר רחב והשקעה תקציבית הרבה יותר גדולה ושונה ממה שקורה היום.

אלכס מילר: גברתי מצה"ל, בבקשה.

שרון פישר: צהריים טובים.

שרון פישר: אני ראש ענף פיתוח מערכות מיון בצה"ל.

שרון פישר: אני רק אגיד קודם כל כאימא, מזל שהילדים שלי הם תלמידים מצטיינים, כי אני חייבת להגיד שמבית-ספר יסודי, בערך, אין לי מושג איך אתם מלמדים.

שרון פישר: אני מקבלת את החוברות האלה, אני פשוט לא מבינה איך מלמדים חילוק עם כל מיני משחקים, ואני לא יכולה לעזור להם וברגע שהבן הגדול שלי, בכיתה ט', באמת רק סבא שלו, המהנדס, יכול לשבת ולעזור לו ואני לא זרה למספרים, אני הייתי מרצה לשימושי מחשב וסטטיסטיקה לפני 20 שנה.

שרון פישר: אז זה ככה, כאימא.

שרון פישר: כנציגת צה"ל, אני אגיד.

אלכס מילר: תאמיני לי שגם אני, שאני בוגר גם של הנדסת אלקטרוניקה, אני גם ישבתי עם ילד בן עשר וניסיתי להבין מה בדיוק רוצים ממנו בספר, עד שבאמת הצלחתי אחרי שעה להבין מה בעצם רצו שם ובאמת, הבעיות הן כל-כך, כמה אפשר לסבך שתי שורות.

שרון פישר: אין ספק.

שרון פישר: אני חושבת שחלק מהמורכבות של ההוראה, בסופו של דבר, אולי יוצרת קושי בהבנה הבסיסית של חשיבה כמותית וזאת חשיבה שהיא משמעותית וקריטית, לא רק ללימודים בסיסיים, כמובן אחר-כך, אם לתפקידים בצבא וכמובן באזרחות ולחברה בכלל.

שרון פישר: אני יכולה להגיד שבאופן כללי, בצבא, יש כמה פרויקטים של הוראת מתמטיקה בבתי-ספר, במסגרת עתודה ועתידים שמכשירים בוגרי, שולחים מיועדים לשירות.

אלכס מילר: לכם יש פריבילגיה לעשות את הפינצטה.

שרון פישר: אנחנו מאתרים מיועדים.

אלכס מילר: אם למערכת החינוך היתה הפריבילגיה שלכם.

אלכס מילר: .

שרון פישר: אנחנו אומרים שחלק מהחבר'ה שאנחנו מאתרים מראש ושולחים ללימודי העתודה, הולכים ללימודי עתודת הוראה, והם הולכים למערכת החינוך, במוקדים מסוימים.

אלכס מילר: אבל עדיין יש לכם את הפריבילגיה לעשות את הפינצטה, אתם בודקים כל אדם ואדם לפי כישרונותיו.

שרון פישר: אבל בסוף הם חוזרים.

אלכס מילר: בסדר.

אלכס מילר: בגלל זה.

שרון פישר: זה כל המערכות.

אלכס מילר: תראו, אין לנו שום בעיה, מערכת הביטחון שלנו היא, תודה לאל, נראית מצוין.

אלכס מילר: הלוואי שאנחנו היינו גם מגיעים להישגים שלנו בסופו של דבר גם בחברה.

שרון פישר: אני מדברת על תעודת הוראה בבתי-ספר, חטיבה ותיכון, בכל מיני ישובים שסומנו לפרויקטים חינוכיים.

שרון פישר: אני לא מדברת על ההוראה בתוך הצבא.

שרון פישר: בכל אופן, במסגרת תהליכי המיון הראשוני של מיועדים לשירות ביטחון, אנחנו עורכים מבחנים לבחינת יכולת קוגניטיבית של המועמדים.

שרון פישר: בין היתר, אנחנו בוחנים מגוון יכולות.

שרון פישר: ההישגים שאנחנו רואים הם יציבים ומאפשרים בחינה טובה של רמת ההישגים של המועמדים בחתך רב שנתי.

שרון פישר: אחד המבחנים שאנחנו משתמשים בו זה מבחן יכולת שמודד חשיבה כמותית, מתוך מרכיבים של יכולת חשיבה כמותית, שיש בבית-ספר יסודי.

שרון פישר: אנחנו מסתכלים על יכולת של הבנה מתמטית, מאוד מאוד פשוטה – רכבות נוסעות במרחק, במהירות מסוימת, באיזה שלב הם ייפגשו.

שרון פישר: אנחנו בחנו גם את המבחן הזה מול מפמ"ר למתמטיקה הקודמת, היא אישרה שתכני המבחן טובים וסבירים.

שרון פישר: מה שאנחנו רואים שם, שיש ירידה מסוימת.

אלכס מילר: רבותיי, הבנו.

אלכס מילר: בקצרה, בבקשה, אני רוצה לסכם.

שרון פישר: אתה רוצה שאני אסיים או לא?

אלכס מילר: בבקשה.

שרון פישר: מבחן חשיבה כמותית, כמו שאנחנו מוצאים ובוחנים אותו לאורך שנים, יש ירידה, היא בסדר גודל של ארבע עשיריות סטיית תקן, שזאת ירידה שהיא מתחילה להיות משמעותית.

קריאה: לאורך עשר שנים?

שרון פישר: לאורך עשר שנים, בערך.

שרון פישר: כאשר הירידה היא יותר חזקה בקרב הנשים, שזאת גם תופעה מוכרת.

שרון פישר: מה שאומר שצריך לעבוד על החשיבה הכמותית, על ההבנה הרחבה, בעינינו וכמובן לעשות איזה שהוא מיקוד בסיפור של נשים או בנות, יותר נכון, שעדיין נרתעות ממתמטיקה באופן ג'נדריאלי, חברתי.

אלכס מילר: זה גם נושא שאני, לפי מה שאני יודע.

אלכס מילר: .

שרון פישר: מגדר, כן.

שרון פישר: אז זה ככה באופן כללי.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: בבקשה.

אליאס וילדרמן: אני מייצג את הארגון נפסא וושינגטון וחלק מהגופים המממנים וגם את הארגון לחקר השכלה גבוהה בצמוד לאונסק"ו הידוע לשמצה, או כל מיני גופים אחרים, איפה שהרבה נוכחות ישראלית.

אליאס וילדרמן: אנחנו חושבים שהפגיעה במתמטיקה פוגעת בישראל באופן מקיף, בכל תקציבי המחקר שהמדינה הזאת מקבלת.

אליאס וילדרמן: כרגע אני אתן לכם כמה נתונים, כדי לסבר את האוזן.

אליאס וילדרמן: ברגע שחסרים מורים למתמטיקה בכל קמפוס ישראלי יש קציני גיוס אמריקאי, נקרא להם כמו שהם אומרים באנגלית – Recruiting officer, שמגייסים את כל הטובים למערכת ההשכלה האמריקאית ובמיוחד להוראת מתמטיקה.

אליאס וילדרמן: רק במדינת טקסס יש לי למעלה מ- 700 ישראלים שמלמדים בתיכונים, במשכורות טובות, אפרופו שחסרים מורים.

אליאס וילדרמן: שתיים, אנחנו חושבים שברמת כיתות ה' עד כיתה ח' בישראל, X שואף לאפס.

אליאס וילדרמן: בצורה מוחלטת.

אליאס וילדרמן: לא נלמדת שם מתמטיקה.

אליאס וילדרמן: אנחנו רואים את התוצאות האלה גם אפרופו על החברים מחיפה, שאחראים כנראה לסגל המחוננים באולימפיאדות, כאשר באופן רציף ב- 12 השנים האחרונות, אף מחונן ישראלי אפילו, שהולך לאולימפיאדה למתמטיקה, לא פותר שני תחומים – אל"ף, גיאומטריה, בי"ת, בעיות מילוליות, אפרופו מה שאמר האדון מהמחלקה למתמטיקה לגבי אלגוריתמים.

אליאס וילדרמן: זאת אומרת, אין חשיבה.

אליאס וילדרמן: גרוע מזה, כאשר חוקר או עמיתי מהאקדמיה הישראלית ולא משנה מאיזה אוניברסיטה הם נמצאים, יבקשו והולכים לבקש כסף למחקר מקרנות ישראליות, מקרנות אירופאיות, מאמריקאיות, הם צריכים להיות מודעים לקיום של סעיף נוסף שנקרא מה הביצוע של המערכת K12, מה שנקרא אצלך במדינה וגם על זה המדינה מפסידה כל הזמן כסף.

אליאס וילדרמן: לגבי הכשרה.

אליאס וילדרמן: למה שבאוניברסיטה ישראלית מכל סוג שהוא, לה תהיה מה שנקרא אחריות כוללת ושאני לא אראה מודל אמריקאי או סינגפורי או אפילו מלזיה, אפרופו מה שהגברת אומרת, ושאני לא אראה סטודנטים ומרצים יורדים לשטח ומלמדים.

אליאס וילדרמן: כרגע, לפי הנתונים שלנו ואני מת שמישהו יתקן אותי, 70% מהילדים נופלים, שבאים לאוניברסיטה, נופלים בחשבון דיפרנציאלי ואינטגראלי, נון סטופ.

אליאס וילדרמן: אני לא שמעתי מוועד ראשי האוניברסיטאות והגופים שאנחנו נותנים להם כסף, זעקה בנושא הזה.

אליאס וילדרמן: דרך אגב, דרך אגב, כל אחד פה שיש לו ילדים יודע שהפגיעה במתמטיקה קשורה ואני דווקא בא מתחום המדעים, אבל אני חייב להגיד את זה, דווקא דרך הפגיעה שמתבצעת במקצועות מדעי הרוח.

אליאס וילדרמן: כאשר הילד הישראלי לומד חיבור רק בכיתה י"ב, איך הוא מסוגל לקרוא ספר?

אליאס וילדרמן: איך הוא מסוגל?

אליאס וילדרמן: אני בדקתי יחד עם אשתי מקרן עמית למדע, התפטרתי משאר הדברים ועשיתי שנה אחת בדקתי תיכונים בעיר ירושלים.

אליאס וילדרמן: תשעה מתוך עשרה מורים לא מסוגלים לפתור תרגיל בארבע יחידות בחקירת פונקציות וכל דבר.

אליאס וילדרמן: לא רק זה, המערכת נותנת מסר למנהלים והם ביקשו ממני לא לצטט שמות, תן להם שלוש יחידות, ככה נחסוך בכסף, ככה זה יהיה הרבה יותר טוב.

אליאס וילדרמן: ההורים לא יודעים, לא שום דבר, לגבי בונוסים וכל שאר הדברים שעכשיו אנחנו מכניסים.

אליאס וילדרמן: לכן יש לי פה בעיה באופן קטסטרופאלי.

אליאס וילדרמן: גרוע מזה, כל שנה הייתי שולח לארצות-הברית 3,400 סטודנטים ישראלים, לדוקטורט.

אליאס וילדרמן: עם מלגות.

אליאס וילדרמן: אפשר לבדוק את זה בנפסא או בפולברייט או איפה שאתם רוצים.

אליאס וילדרמן: בשנים האחרונות, הולכים לארצות-הברית פחות מ- 2,400.

אליאס וילדרמן: זאת פגיעה אסטרטגית במדינת ישראל.

אליאס וילדרמן: שאלנו – מה הבעיה?

אליאס וילדרמן: יש להם איזה שהוא בעיה בקבלה?

אליאס וילדרמן: התברר שהם נופלים במבחנים, מה שהגברת אמרה, מסוג GRE או דברים כאלה.

אליאס וילדרמן: פשוט, גם אחרי תואר שני, הוא לא יודע לעשות אחוזים.

אליאס וילדרמן: אתה שואל אותו מדוע?

אליאס וילדרמן: הוא אומר – לא לימדו אותי בשום מקום.

אליאס וילדרמן: אז זאת אומרת, הבעיה היא רחבה והבעיה היא לא רק שהיא מוכרת בארץ, מוכרת בחו"ל.

אליאס וילדרמן: אני נמצא בכנס בתחום שלי בכימיה בוושינגטון, בא לי נציג יפני, אומר לי – תגיד לי, אתה שייך למדינה של סטאלין והיטלר?

אליאס וילדרמן: הזדעזעתי, למה אתה אומר לי ככה?

אליאס וילדרמן: אני ישראלי, למה?

אליאס וילדרמן: חשבתי אנטישמי.

אליאס וילדרמן: הוא אומר לי – אדוני, הנה יש לי מסמך כתוב באנגלית, אתה המדינה היחידה שנותן 15 נקודות לשלוש יחידות מתמטיקה, מה שהאדון אומר.

אליאס וילדרמן: זאת אומרת, אם מישהו לא עבר את המבחן, הוא עבר בגרות.

אליאס וילדרמן: לא ידעתי מה לענות.

אליאס וילדרמן: אני חשבתי שהוא ממציא מהראש, אבל ראיתי את זה שחור על גבי לבן.

אליאס וילדרמן: כך נראית התמונה.

גבי עטיה: הוא הסביר שהסף, אמרו ככה – יחידה ראשונה, שלוש יחידות, יחידה ראשונה אין בעיה, יחידה שנייה, אין בעיה, יחידה שלישית, כדי שתקבל שחרור והתלמיד יעבור את הבגרות והממוצע של שלוש יחידות, צריך שיהיה לו 15 נקודות.

גבי עטיה: מספיק 15 נקודות.

גבי עטיה: זה היה לפני שנה.

גבי עטיה: זה היה לפני שנה.

גבי עטיה: עכשיו זה 40.

גבי עטיה: אמרתי שצריך להעלות את הסף.

אלכס מילר: תודה רבה.

אלכס מילר: רבותיי, אני רוצה לסכם.

אלכס מילר: אנחנו שמענו בעצם את כל הטיעונים של אורחינו כאן בוועדת חינוך.

אלכס מילר: אנחנו מאוד מודאגים.

אלכס מילר: מאוד מודאגים מהמצב שהוא מצב של היום ואנחנו עוד הרבה יותר דואגים מהמצב שיהיה גם בעתיד של לימודי מדעים בכלל ולימודי מתמטיקה בפרט.

אלכס מילר: יש לנו כמה המלצות, הצעות, למשרד החינוך.

אלכס מילר: ראשית, קודם כל, אנחנו מבקשים את ההשלמה המהירה של תוכנית הלימודים ושזה, אני אמרתי את זה בציניות, שחיכינו 30 שנה זה יחכה עוד שנתיים.

אלכס מילר: אז תעשו את זה בצורה יותר מהירה, כי מה שהעלו כאן האורחים, שברגע שבאמת אנחנו אלו שגם יצאנו מהמערכת הזאת, שפותחים את הספר אפילו ביסודי ואנחנו מתקשים להבין מה רוצים שם הילדים.

אלכס מילר: אז אני כבר לא בטוח מה קורה עם אותם הילדים ואתם יודעים מה זה הלחץ שאותו ילד יושב ומנסה לפתור בעיה שהוא אפילו לא מבין מה רוצים ממנו, כמה זה מכניס אותו ללחץ ואחרי זה כמובן שכל המערכת הזאת של השיעורים הפרטיים, לא פלא שזה תופש תאוצה בישראל, כי אין מה לעשות, אי-אפשר היום, כמו שאומרים, אם בן-אדם, אם ילד לא מקבל תוספות בבית שלו, לצאת במערכת החינוך עם ידע במתמטיקה שאתם הייתם רוצים שהוא יצא.

אלכס מילר: זה בקשר לעניין הזה.

אלכס מילר: אנחנו גם חושבים לנכון שאתם צריכים, יחד עם המערכת להשכלה גבוהה, לבנות תוכנית של הכשרת מורים שבסופו של דבר יגיעו להוראה.

אלכס מילר: אם זה רגולציה של מלגות, אם זה רגולציה של שכר הלימוד, אם זה הטבות כאלו ואחרות ותוספות שצריך לתת.

אלכס מילר: אבל אתם חייבים למצוא דרך להכניס מורים איכותיים שנועדו ללמד את מה שצריך ללמד, בתיכונים, אם זה בגרויות של ארבע-חמש יחידות והם יודעים ללמד את זה ולא רק איזה שהוא כיבוי שריפה של מנהל בית-ספר שהוא מושך מישהו מהחטיבת ביניים או מיסודי, שרק שיסגור לו את הפינה.

אלכס מילר: וגם אם יש כאלו, אז אתם צריכים גם, מחויבים, המנהלת מחוז צריכה לדווח על כל בן-אדם שנכנס ללמד בגרות חמש יחידות, שהוא בא מחטיבת ביניים שאין לו הכשרה לכך, וחייבת להתריע על זה ואתם חייבים למצוא דרך להכשיר אותו.

אלכס מילר: כי בסופו של דבר, הבן-אדם הזה נכנס, וכמו שהאדון אמר, אז מסתכלים עליו במשך עשור ואם הוא מידרדר בהישגים, אז מוציאים אותו החוצה.

אלכס מילר: אז בדרך אתם דור שלם פה הלך, יצא החוצה בלי ידע.

אלכס מילר: גם לנושא של המלגות.

אלכס מילר: אנחנו כן רואים לנכון שהמלגות שנותנים היום במכללות, ומחייבים את אותם סטודנטים הבוגרים, להישאר בהוראה, כך גם צריך לפעול באוניברסיטאות.

אלכס מילר: אם היום ארצות-הברית יודעת לתת את זה ולהביא את הסטודנטים והבוגרים ללמד בארצות-הברית, אז גם מדינת ישראל צריכה לדעת איך לעשות את זה.

אלכס מילר: אנחנו לא נתחרה עם ארצות-הברית, לא עם המשכורות ולא עם המלגות.

אלכס מילר: אין מצב.

אלכס מילר: אבל לפחות את המינימום של המינימום, אנחנו מחויבים לתת.

אלכס מילר: כי אם הבן-אדם עומד בהחלטה מול אפס למול עשר, אז כמובן שיבחר עשר.

אלכס מילר: אבל תעשו, תביאו את זה לפחות לרמה של ארבע, שלוש, חמש, מבחינת האפשרויות בחירה שלו.

אלכס מילר: כשהוא, אני מדבר מבחינת אחוזי השיקול, שהוא צריך לשקול איפה להיות.

אלכס מילר: כי אם, כמו שהאדון הנחמד אומר שיש לו 700 רק בטקסס, מה קורה במקומות אחרים?

אלכס מילר: ואם יש כאלו שבאים ומגייסים את המורים וגם פרופסורים, אז בריחת המוחות היא לא רק באקדמיה, אלא גם מתחילה כבר להיות בתוך מערכת החינוך עצמה, וזה כבר פשוט מרוקן את מדינת ישראל מהמשאבים העיקריים שלה.

אלכס מילר: אז אנחנו נמשיך לעקוב על כל מה שקורה בכל התחום הזה.

אלכס מילר: אני גם מציע לכם לפנות למשרד הקליטה ולסוכנות היהודית ולמצוא דרך לתת איזה שהוא Push בהבאת העולים שהם יכולים ללמד מקצועות מדויקים.

אלכס מילר: תאמינו לי שגם בברית-המועצות לשעבר, המשכורות שם לא בשמיים, בבתי-הספר.

אלכס מילר: אז גם להם יש אפשרויות.

אלכס מילר: אז הם יכולים לנסוע לארצות-הברית ששם הרבה יותר, אז לפחות לישראל אפשר לבוא ולשכנע ולהגיע אליהם ולא חסר יהודים בתפוצות שמלמדים היום בבתי-ספר שאפשר להביא אותם לישראל.

אלכס מילר: אבל זו צריכה להיות תוכנית אסטרטגית.

אלכס מילר: מישהו שנמצא בשטח שם, צריך לבוא ולהסביר מה היתרונות ומה קיים ואתם צריכים לבנות את זה.

אלכס מילר: אם בנטו את זה ברפואה, אז גם במשרד החינוך, אין שום בעיה לבנות תוכנית ייחודית למקצועות מדויקים ולהביא גל שלם של המורים ולהכשיר אותם כמו שעושים בתוכניות מסע.

אלכס מילר: 70 אנשים, 70 רופאים צעירים, בגיל 23, 24, בחיפה, תוך עשרה חודשים, מקבלים רישיון עבודה בישראל כרופאים ונכנסים לבתי-חולים.

אלכס מילר: אם שם יכולים לעשות, אז גם אצלכם.

אלכס מילר: תעודת הוראה, אפשר לעשות את זה, לאותם המורים שמגיעים ולהכניס אותם לכיתות.

אלכס מילר: אז צריך לעבוד על זה וזה, מבחינתנו, אנחנו מתריעים על כך ואנחנו נמשיך לעקוב על כך.

אלכס מילר: אי-אפשר להשאיר את המצב כמו שהוא עכשיו כי אנחנו פשוט נקרוס.

אלכס מילר: אני רוצה להודות לכל אותם מוסדות להשכלה גבוהה ולכל הפרויקטים שאתם עושים לקידום מערכת החינוך בכלל וכמובן הנושא של המדויקים בפרט.

אלכס מילר: אנחנו גם נשמח להתעסק בצורה פרטנית יותר בתוכניות כאלו ואחרות.

אלכס מילר: אבל שוב, אנחנו מבקשים לבנות אסטרטגיה כללית מערכתית לכל הנושא הזה במערכת החינוך.

אלכס מילר: תודה רבה.