הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 212, 2011-11-14 11:00

רוני בר-און: בוקר טוב לכם.

רוני בר-און: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה לענייני ביקורת המדינה, שעניינה בקשה לחוות דעת של מבקר המדינה, על פי סעיף 21 לחוק מבקר המדינה בנושא שיקולים שעמדו בבסיס ההחלטה על פיטורי עובדים ברשות השידור.

רוני בר-און: מי שיזם את הפנייה הוא השר לשעבר, חבר הכנסת יצחק בוז'י הרצוג, שפנה אליי לפני שבעה ימים במכתב שבו מסר לי כי, ואני מצטט: 'לאחרונה הודיעה הנהלת רשות השידור לכ-20 עובדים, בהם עורכים, מפיקים וכתבים, כי הם עתידים להיות מוזמנים לשימוע לקראת פיטורין'.

רוני בר-און: בין יתר העובדים שקיבלו הזמנה לשימוע הוא מונה שם של עורכת תכנית ברשת ב' בקול ישראל.

רוני בר-און: הוא מפרט את שבחי התכנית הזאת, אני מניח שכמי שהיה שר הרווחה ונוכח הסקירה שהוא עושה לגבי האג'נדה של התכנית הזאת, יודע חבר הכנסת והשר לשעבר הרצוג מה הוא סח.

רוני בר-און: הוא אומר ש'אין זה סוד כי התכנית לא מהססת לנקוט בביקורות נוקבות כנגד עוולות חברתיות ואי צדק חברתי', הוא קורא לתכנית נשכנית והוא מספר שגם הוא נדרש להתייחס בפעמים לא מעטות לסוגיות שעלו לדיון בתכנית, בעיקר במהלך כהונתו כשר הרווחה.

רוני בר-און: חבר הכנסת הרצוג מביע חשש כי ההחלטה לפטר את עורכת התכנית מדיפה, כלשונו, ריח של ניסיון לסתימת פיות ומניעת שיח דמוקרטי פתוח ונוקב ככל שיהיה כנגד הממסד וזרועותיו.

רוני בר-און: אשר על כן, נוכח העובדה שהוועדה לענייני ביקורת המדינה מקיימת שורת דיונים ומעקבים אחר הנעשה ברשות השידור, הוא פונה אליי ומבקש לקיים דיון דחוף בוועדה במטרה לרדת לעומקה של הפרשה ולבחון האם שיקולים זרים הם שעומדים בבסיס ההחלטה שמפורטת לעיל.

רוני בר-און: חבר הכנסת הרצוג, אני לא רוצה לומר מתפרץ לדלת פתוחה, משום שלפעמים חשוב מאוד להתפרץ גם לדלתות פתוחות, אבל הוועדה עוסקת בענייניה של רשות השידור גם בעניינים האלה וגם בעניינים אחרים, כמו ההתנהלות הכושלת של הממשלה, של הממשלה, אני אומר, לא של רשות השידור, בענייני הרפורמה, גם בענייני, מה שנקרא בדיון הקודם, הפוליטיזציה ברשות השידור, לרבות מינויים כאלה ואחרים, גם ברמות הניהול וגם ברמות המליאה וההנהלה והדיון הזה הוא ongoing process, אבל אני ראיתי חשיבות לקיים את הדיון בפנייתו של חבר הכנסת הרצוג מחוץ לסדר העניינים הרגיל.

רוני בר-און: בסדר העניינים הרגיל היינו אמורים לקראת סוף החודש, או תחילת החודש הבא, לשוב ולקיים את דיון המעקב שלנו, שהקודם שבו התקיים לפני קצת למעלה מחודש, ב-27 לספטמבר.

רוני בר-און: בדיון הזה עלו כמה עניינים.

רוני בר-און: אני אומר עוד פעם בכל הזהירות הנדרשת, לא הגענו למסקנות, לא ראינו לנכון לפני שמיצינו את הבירור להגיע למסקנות, שמענו כמעט את כל אלה שהתייצבו לדיון, מטבע הדברים הטענות היו מן הקצה ואל הקצה, הפוכות, אלה טוענים בכה ואלה טוענים בכה והבירור לא מיצה את עצמו.

רוני בר-און: כבר בדיון הזה ליווה אותנו מר חיו, נציג הביקורת, מנהל חטיבה, אגף, אני כבר לא מתמצא בדברים האלה, אז אל תכעס--

יובל חיו: עובד המשרד.

רוני בר-און: עובד המשרד, מצוין, אם אתה בוחר בזה, גם אני אשתמש בזה.

רוני בר-און: כך הובטח שיתקיים דיון, מה שנקרא תהליך מעקב שמשתתפים בו הצדדים המעורבים, המתלוננים והנילונים והגוף שצריך לבקר את הדברים.

רוני בר-און: אבל לא ראיתי, לאור דחיפות העניין שמצאתי בבקשתו של חבר הכנסת הרצוג, לחכות לדיון הסדור שקבענו וקבענו דיון דחוף.

רוני בר-און: בין לבין אני מבין שקרו עוד דברים והיתה פנייה של אגודת העיתונאים להוצאת צו מניעה והנהלת הרשות ביטלה, זמנית אני מניח, את השימועים או את הזימונים לשימוע והחליטה קודם קיום השימועים האלה לקיים היוועצות עם ועד העובדים.

רוני בר-און: סדר הדיון יהיה כדלקמן; אני אמשיך כמה מילות פתיחה לעניין הזה, אחר כך אני אפנה למבקר, אם נציג הביקורת ירצה לומר את דברו, מה טוב, חבר הכנסת הרצוג יאמר את מה שצריך כמי שהגה את רעיון הדיון הזה והציב אותו על סדר היום.

רוני בר-און: אני מציע שנשמע אחר כך את הגופים, את הנהלת הרשות, את חברי המליאה, נציגי אגודת העיתונאים, ככל שיש פה פרטים, אנשים מרשות השידור או לא מרשות השידור, הם יוכלו כמובן להתבטא, וחברי הכנסת ככל שייוותר זמן בידם, ו/או רצון ו/או יכולת, יוכלו גם הם לומר את דברם.

רוני בר-און: העמדה הרשמית של אגודת העיתונאים ירושלים כפי שהובאה אליי היא שהאגודה וההסתדרות, שמייצגת את ועדי העובדים, עשו מאמץ עליון להגיע להסכמים תוך ויתורים בענייני הרפורמה כדי לממש את הרפורמה.

רוני בר-און: הקיפאון שמתמשך בתהליכי המדינה.

רוני בר-און: ..

רוני בר-און: דרך אגב, התקציב שלכם שהונח ביולי אושר?

רוני בר-און: שר האוצר וראש הממשלה עד עכשיו לא טרחו לאשר את התקציב, אנחנו כבר בנובמבר, עובדים עדיין על מה שנקרא תקציב 2010, 1/12, טוב, לא טוב, אני לא יודע.

רוני בר-און: כל הניסיונות גם להעלות את האגרה, ו/או לבטל את האגרה, נדחים מניי וביי.

נחמן שי: אין דרך לוודא שמשרד האוצר יאשר את התקציב, או יחזיר אותו?

רוני בר-און: יש דרך.

רוני בר-און: תיכף נשמע מה עשינו.

רוני בר-און: ניסינו לעשות את זה בישיבה הקודמת, תודה על ההערה, דר' נחמן שי---

נחמן שי: אם אתה אומר לי דר', זה לא יכול להיות טוב.

נחמן שי: ככה אריק היה אומר לדר' רענן כהן.

רוני בר-און: אני מבטיח לך שלכל דוקטור שיהיה פה באולם אני אקרא דוקטור, זה לא שום דבר פרסונלי, זה רק אקדמי.

רוני בר-און: כך או כך ההצעה כרגע להציל את הרפורמה שלמיטב זיכרוני נהגתה, סוכמה והיתה ממש על כן השילוח עוד בתקופת היותו של השר הרצוג השר הממונה על רשות השידור והיות עבדכם הנאמן שר האוצר שתקצב את העניין הזה.

רוני בר-און: זה היה יותר קרוב מקרוב להיות, למרבית הצער זה השתבש פעם אחת בענייני ארגוני העובדים, פעם שנייה לא נראה היה שהממשלה רוצה, כרגע לפחות לי, כמסתכל מהצד, לא נראה שהממשלה רוצה בעניין הזה, ואם בא מישהו ואומר שהרפורמה ברשות השידור תמומן דרך מכירת נכסי הנדל"ן של הרשות, זה נראה לי פתרון מצוין רק שברמה הפרקטית, תאמינו לי שאני יודע כמה זמן זה לוקח, איזה ניהול מקצועי זה לוקח ובינתיים אפשר היה לסדר את זה דרך מימוני ביניים, או של הממשלה, או של בנקים באמצעות ערבויות של הממשלה, אבל נשאל גם על הדברים האלה.

רוני בר-און: בעניין הפיטורים, הניסיון לפטר 29 עיתונאים לא תואם, לפי הטענה, כמקובל, עם אגודות העיתונאים.

רוני בר-און: סיבת הפיטורים, לפחות בטענות שהועלו בפניי, אינה ידועה, יש טענה על נתק מוחלט בין הנהלת הרשות לוועדים ואנחנו נמצאים בהשעיה זמנית של הליך הפיטורין, שכרוך בשימועים, ויש פה שורה של טענות עובדתיות שעניינן צעדים, הדחות, מינויים, שנראים למתלונן, אני מדגיש את זה, בשלב זה עוד קודם הבירור שלנו, ודאי קודם הבירור שלכם, נובעים משיקולים זרים בלא שום בסיס מקצועי של ממש.

רוני בר-און: אתם כמובן תוכלו להתמודד עם הטענות האלה.

אופיר אקוניס: מי אומר את זה?

יצחק הרצוג: אני.

רוני בר-און: אגודת העיתונאים הירושלמית.

יצחק הרצוג: אתה היית פה בהתחלה?

אופיר אקוניס: שאלתי את היושב ראש מי אומר את זה.

רוני בר-און: הוא פנה אליי.

רוני בר-און: חלק מהטענות הן טענותיו של השר לשעבר, חבר הכנסת הרצוג, שפנה במכתב ועל בסיס המכתב הזה החלטנו לקיים דיון ביניים בתהליך מתמשך.

רוני בר-און: אני חוזר לטובתך על דברי פתיחה שהחמצת.

רוני בר-און: אנחנו מקיימים דיוני מעקב לדוח מבקר המדינה, תוך כדי דוח המעקב הזה אנחנו לא מתייחסים רק למה שאמר המבקר בדוח, אלא גם דנים בשאלות חיות שעולות וצפות מפעם לפעם כי זה עסק חי, שלא לומר חי ובועט.

רוני בר-און: הדיון, כמו שאמרתי, בחשש לפוליטיזציה ברשות השידור התקיים בוועדה ב-27 בספטמבר.

רוני בר-און: הטענה לפוליטיזציה עולה שנות דור באופן תדיר, במידה של קיצוניות כזאת או אחרת, אבל מפעם לפעם נמצא שיש בטענות ממש וכאשר מדובר בגוף ממלכתי מהסוג הזה, בעל רגישות ובעל השפעה מהסוג שמדובר ברשות השידור, מן הראוי לדון בדברים בכובד ראש ובזמן אמת.

רוני בר-און: הטענות בדבר הפוליטיזציה הוחרפו ושבו ונשמעו כשהיו חילופי תפקידים, הייתי אומר כמעט ברמת שיטפון לאורך ולרוחב ובזמן קצר.

רוני בר-און: יכול להיות שזה בסדר, אם זה נועד לשכלל ולתקן תקלות עבר, אנחנו נהיה הראשונים לברך על זה, אם זה נועד לשרת שיקולים זרים, אנחנו נהיה הראשונים לגנות את זה ולהילחם בזה.

רוני בר-און: כך או כך, דוגמה קונקרטית הביא חבר הכנסת הרצוג ושעניינה תכנית סדר היום וגם כנגזרת אולי, או כנוגעת בענייני סדר היום, החלטה שמישהו קיבל שמגישה רבת מוניטין ורבת ותק מהסוג של קרן נויבך, שאני מודה שמעולם לא ראיינה אותי, מעולם לא התראיינתי אצלה, כך שאני מה שנקרא---

נחמן שי: תינוק שנשבה בין ה---

רוני בר-און: כן, נקלעתי לקרב של מראיינים ומרואיינים שכל עולמם זר לי...

רוני בר-און: אני אבקש תשובות.

רוני בר-און: תרשמו לכם, אגודת העיתונאים.

רוני בר-און: מי מייצג פה את אגודת העיתונאים?

רוני בר-און: כשאתה מדבר על מינויים וצעדים שעניינם שיקולים זרים, אני מבקש שמות, תאריכים ומה שנקרא דריל דאון, לא עננים פורחים באוויר.

רוני בר-און: טענות רבות בתקשורת להתערבות בתכנים, יש להוסיף, אין להוסיף, נא לשים לנו את הכל על השולחן.

רוני בר-און: רשות השידור - למה לא היתה התנהלות לפי כללי המינהל התקין, גם כאשר החלטתם לפטר מישהו או לקיים לו שימוע קודם לפיטורין, למה לא שיתפתם בעניין הזה או לא חשפתם את הדברים האלה בפני הוועדים ואגודות העיתונאים?

רוני בר-און: למה היה צורך במוסד כל כך ותיק, כל כך נתון לביקורת, חלקה לא צודקת, חלקה צודקת, לגרום לכך שהתהליך הזה ייעצר רק באמצעות צו של בית הדין לעבודה או פנייה לבית הדין לעבודה.

רוני בר-און: אני לא יודע אם ניתן צו, לפעמים גם פנייה עוזרת.

רוני בר-און: ומעבר לדברים האלה אנחנו נבקש לדעת מה באמת העילות לפיטורין האלה.

רוני בר-און: האם צריך לפטר את פלונית בת אלמונית שלדעת חלק מחברי הכנסת ממלאת את תפקידה כהלכה, כולל כאלה שהם בעלי מומחיות וכישורי יתר בעניינים הנדונים, כמו רווחה וצדק חברתי, קרי שר הרווחה לשעבר, מה הן העילות לפיטורין של הגברת הזאת, גם אם ההתנהלות המנהלית לא נעשתה כהלכה, או כן נעשתה כהלכה.

אמיר גילת: הגברת זה הגברת נויבך?

יצחק הרצוג: לא, הושמנד.

רוני בר-און: תיכף חבר הכנסת הרצוג יגיד לך את השמות, אני חלש בשמות.

רוני בר-און: מינויים והדחות, שלפי הטענה של אגודת העיתונאים מונעים משיקולים זרים -תשובתכם.

רוני בר-און: אחר כך נטפל גם בעניין הרפורמה.

רוני בר-און: יש פה מישהו מהאוצר?

רוני בר-און: יש להם כנראה דיון בקבינט, אם כן להעביר כסף לפלסטינים או לא, אז כל משרד האוצר התייצב שם.

רוני בר-און: חבר הכנסת הרצוג, אני הארכתי בדברי הפתיחה, אני מניח שזה לא רמז בשבילך, אלא להיפך, זה רמז בשבילך לקצר.

יצחק הרצוג: טוב, אדוני היושב ראש.

יצחק הרצוג: קודם כל, מכובדיי, אני אומר כמה הערות פתיחה שהקונטקסט של הדיון הזה יהיה ברור ומובנה.

יצחק הרצוג: אני שימשתי כשר הממונה על ביצוע חוק רשות השידור ועבדתי איתך, במאמץ באמת על אנושי, לנסות להגיע לרפורמה ולהבריא את רשות השידור.

יצחק הרצוג: אני חושב כמו, אני בטוח, רבים מחבריי, שהשידור הציבורי הוא חיוני למדינת ישראל, חיוני לדמוקרטיה, חיוני לחברה, אזרחים משלמים מכיסם כדי ליהנות משידור ציבורי טוב והבעיה היא שכרגיל לכל אורך הדרך תמיד שמים רגליים להבראתו של השידור הציבורי.

יצחק הרצוג: הנושא של הרפורמה הוא נושא קריטי וטוב שאדוני שאל מה קורה איתה, מכיוון שהיה בתקופתך כסף והיה הסדר והיתה הסכמה עם אגודת העיתונאים ועם ההנהלה, ולא מעט פעמים דיברתי גם עם היושב ראש על הדבר הזה, אבל שכאן אני מדבר על משהו אחר.

יצחק הרצוג: אז אני אומר הערת פתיחה שנייה, לא מכיר את מירית הושמנד, העורכת של התכנית, לא יודע איך היא נראית, הקשר שלי איתה הוא מועט שבמועטים.

יצחק הרצוג: התכנית הזאת לא עשתה לי חיים קלים אף פעם כשר רווחה והיא היתה חלק מהעימות והדיון הציבורי על נושאים חשובים ולא הופעתי בתכנית הזאת כבר הרבה מאוד זמן.

יצחק הרצוג: כלומר זה בכלל לא קשור לאיזה אינטרס אישי, אבל כששמעתי שבהינתן סביבת עבודה פוליטית ציבורית של הסתערות על התקשורת מטעם השלטון, כדי לסתום את פיות התקשורת---

אופיר אקוניס: לפי הדוח אתה לא סותם---

רוני בר-און: חבר הכנסת אקוניס.

אופיר אקוניס: לפי הדוח חבר הכנסת לא סותם את הפה ברשות השידור.

יצחק הרצוג: חבר הכנסת, אתה פשוט---

אופיר אקוניס: לפי הדוח אתה לא סותם את הפה.

יצחק הרצוג: סלח לי, אני לא עמותה שאתה מנסה לסתום לה את הפה ואני לא ממשלת גרמניה, ותפסיק להתערב ואם רק היית שם דברים בקונטקסט ולא מטעה את הציבור אז היית רואה שבגלל הפריימריז בעבודה היתה הבלטה.

יצחק הרצוג: אז אני מבקש.

רוני בר-און: יש לי, סליחה---

יצחק הרצוג: אם אתה לא מוכן לקבל ביקורת---

רוני בר-און: אפשר לכבות לו את המיקרופון, בבקשה?

רוני בר-און: כל פעם שאני אנסה להגיד משהו, אני מבקש עם כל הכבוד להקשיב.

רוני בר-און: פעם אחרונה שאתה מתפרץ---

אופיר אקוניס: מאה אחוז, תרשמי אותי.

אופיר אקוניס: אני מבקש זכות דיבור.

רוני בר-און: אז תקבל זכות דיבור, כשיקבלו חברי הכנסת.

רוני בר-און: הצגתי את מתווה הדיון כשלא היית פה, זה יהיה אחרי שהגופים המקצועיים ידברו.

רוני בר-און: מי שמדבר כרגע זה מי שביקש את הדיון, אתה תקבל את זכות הדיבור שלך בזמן ובמועד וזאת הפעם האחרונה שאתה מתפרץ לדברי מישהו בלא לקבל רשות.

יצחק הרצוג: תודה, אדוני.

יצחק הרצוג: אז עכשיו אפשר להחזיר את המיקרופון.

רוני בר-און: לא באמת לקחנו לך את זה.

רוני בר-און: אנחנו לא רשות השידור.

יצחק הרצוג: אנחנו מדברים על סביבת עבודה שבעקבות המחאה החברתית בקיץ אני חושש שהשלטון מנסה בכל דרך לסתום פיות למוקדי ההתססה של המחאה החברתית.

יצחק הרצוג: אם אתה מסתכל על ההתייחסות לערוצים אחרים אתה רואה את זה, אם אתה מסתכל לתרבות ההתנהגות והדיון כלפי מי שמעלה את המחאה החברתית אתה רואה את זה, ועכשיו אנחנו מגיעים לרשות השידור, מכיוון שבתכנית הנדונה היתה התססה חברתית בלתי פוסקת.

יצחק הרצוג: אני אומר עוד פעם, אני סבלתי מנחת זרועה, אבל אני חושב, כאדם שהדמוקרטיה היא נר לרגליו וחרות הביטוי היא נר לרגליו, שאנשי ציבור צריכים להתעמת עם התכנית, להופיע בה ולענות על תשובות, גם אם השאלות הן קשות.

יצחק הרצוג: מה שקרה כאן, גם עם הדמות המזוהה עם התכנית, קרן נויבך, שגם אצלה, אין לי איתה שום קשר מיוחד, לא רק שבעצם הודיעו לה שהיא לא עוברת מסך אחרי כמעט 20 שנה של הופעה בתקשורת וברשות השידור, אלא מפטרים את המפיקה שהיא זאת שיוזמת את הנושאים, בשיחת טלפון סתמית, אומרים לה, 'סליחה, את מוזמנת לשימוע', כאשר לכולי עלמא התכנית הזאת עם רייטינג גבוה ומניבה הכנסות לרשות השידור בצורה מאוד יפה בגלל הרייטינג הגבוה.

יצחק הרצוג: ואז זה בא בקונטקסט של פיטורים של 29 עובדי רשות השידור, שמקבלים הודעה לפתע פתאום בניגוד לכללים, שחלקם כתבים צעירים ומוכשרים שזה הקאדר העתידי של עובדי רשות השידור, שאתה רוצה לפתח דור צעיר של עובדי רשות השידור.

יצחק הרצוג: במצב הזה נוצרה אווירת נכאים ברשות השידור ואני חושב, בכל הכבוד הראוי, ואני באמת לא חושב שצריך להתערב בעבודה של ההנהלה כאשר היא נעשית בצורה ראויה, מה שנקרא על פי הכללים ועל פי הנהלים, אבל לא כאשר זה בא בהקשר של ניסיון לסתום פיות בתקשורת הישראלית לכל מי שרק בא ושם נושאים קשים על השולחן מול פניו של השלטון.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

רוני בר-און: תודה רבה לחבר הכנסת בוז'י הרצוג.

רוני בר-און: נציג אגודת העיתונאים, חבר הכנסת דני זקן, בבקשה.

רוני בר-און: אם אתה נעלב, אני אמחק את זה מהפרוטוקול.

דני זקן: אל"ף, אני לא נעלב, ובי"ת, יש כמה וכמה עיתונאים מכובדים שעשו את הצעד.

רוני בר-און: בבקשה, אתה זוכר את השאלות שלי, נכון?

רוני בר-און: אני רוצה לעשות סוג של דריל דאון בטענות שלכם על שיקולים זרים ומינויים מופרכים.

רוני בר-און: לְמה הוא זה שאתם מתכוונים ומה סוג הטענות ברמה הספציפית להתערבות בתכנים?

רוני בר-און: בבקשה.

דני זקן: אני אתחיל מסוגיית הפיטורים ברשותך, היא הסוגיה שכואבת הכי הרבה לי, לנו, כנציגי עובדים.

דני זקן: לפני חצי שנה, קצת יותר, כשהיה סיפור דומה עם הרבה פחות עובדים, קיבלתי כמקובל וכמו שצריך טלפונים ושיחות עם המנהל הכללי של הרשות בעבר שקלאר, והיושב ראש שהיה אז והוא גם היום, אמיר גילת, דיברנו על העניינים, בחלק הגענו להסכמות, בחלק פחות, בסופו של דבר נסגר העניין פחות או יותר לשביעות רצונם של כל הצדדים, כולל של הכתבים שפרשו או אלה שנשארו.

דני זקן: כך צריך להיות וכך היה.

דני זקן: לפני שבוע וחצי, קצת יותר, קיבלתי טלפון מחברי ועד העובדים בטלוויזיה, יש כוונה לפטר עובדים, לא ברור כמה.

דני זקן: לקח כמה ימים עד שהצלחנו לברר שמדובר ביותר מ-20 עובדים, למעשה לקח שבוע וחצי עד שברשות הסכימו לספר לנו שמדובר ב-22 עובדים עיתונאים צעירים בטלוויזיה ועוד 7 ברדיו.

דני זקן: ברדיו זה הגיע קצת יותר מאוחר וזה הגיע אליי בצורת טלפונים של קודם כל כתבת מאוד מוערכת שבילתה ימים כלילות ובעיקר לילות בסיקור מערכת הבריאות.

דני זקן: שיחה ארוכה עם הרבה דמעות באמצע, שאומרת, 'בשביל מה אני עושה את כל זה?

דני זקן: בשביל לקבל את הסטירה הזאת'.

דני זקן: גם הטייקונים חסרי הרגישות ביותר לא נוהגים בצורה הזו כפי שנוהגים כלפי אותם עובדים, ובאמת עובדים, מי שיודע ברשות השידור, הצעירים הם אלה שעובדים הכי קשה.

דני זקן: בעצם כמעט בכל מקום, אלה שנכנסים.

דני זקן: התואנה הזו שמדובר באנשים שלא הגיעו לשלוש השנים ורוצים למנוע את הגעתם לקביעות היא בדיוק הטענה הכי מרגיזה, זה בא גם על רקע הסיפור של עובדי הקבלן, המאבק של ההסתדרות, שפה אנחנו מזדהים איתו לגמרי, לא ניתן שעיתונאים יהיו עובדי קבלן, שרק בגלל שהם עומדים להגיע לקביעות רוצים לפטר אותם כדי לבוא אחר כך ולהביא אנשים חדשים.

דני זקן: וזה לא מופרך, כי למשל חלק מאלה שהתכוונו לפטר הם תחקירנים של תכניות טלוויזיה וכבר התחילו לחפש אחרי תחקירנים חדשים.

דני זקן: לא בגלל שהם לא טובים, אלא אך ורק בגלל שזה לקראת קביעות.

דני זקן: אז קודם כל הדרך.

דני זקן: זו לא הדרך הנכונה, לא נוהלית ובוודאי לא אנושית.

דני זקן: ולכן הרשות הלכה אחורה.

דני זקן: אחרי שהם קיבלו את הייעוץ המשפטי המאוחר שזו לא הדרך הנכונה הם הלכו אחורה ואני מאוד מקווה שהם יבטלו את זה לגמרי, למרות שלפי מה שאני מבין יש בהחלט כוונה להמשיך.

דני זקן: לגבי הסיפור של הדחות, מינויים וכדומה.

דני זקן: זה החל בקיץ פחות או יותר, אצלנו בקול ישראל, אצלי בבית.

דני זקן: לאחר המינוי של מנהל קול ישראל מיקי מירו, שהמינוי עצמו, או יותר נכון המכרז עצמו עומד ונתון בדיון בבית משפט, אבל בלי קשר לכך מנהל קול ישראל הגיע לישיבת מערכת והבטיח שם שלא יהיו הדחות ולא יהיו עריפות ראשים והכל יהיה ברמה המקצועית.

דני זקן: לאחר יומיים שלושה התחילו הסיפורים, זה החל בניסיון שפורסם לנסות ולמנוע את הפתיחים האישיים של המגישים, שזו סוגיה בפני עצמה, סוגיה קיימת שצריך לדון בה, ואכן מליאת רשות השידור העלתה את הנושא לדיון ואני הצעתי וההצעה הזאת מתקיימת, לדעתי, כעת, עושים על זה דיון, לשנות את מסמך נקדי, כדי לראות אם כן אפשר לתת למגישים לתת פינה אישית כזו, סגנון של פינה אישית לפני.

דני זקן: מדובר, להזכיר, במגישים הבכירים ביותר ברשות השידור ובארץ בכלל, ירון דקל, אריה גולן ואחרים.

דני זקן: ההנחיה הזו התמסמסה, בין היתר אני מקווה בגלל הלחץ או ההד הציבורי שזה עורר.

דני זקן: אחר כך עורכים וכתבים, שוב, מוערכים, שאין ספק ומחלוקת על היכולות או על המקצועיות שלהם, שפשוט הודחו מתפקידים שונים, בין אם זה תפקידי הגשה, בין אם זה תפקידי עריכה, בלי מתן סיבות של ממש.

דני זקן: לא ברמה האישית, בשיחות שהם דיברו עם המנהלים, לא אלינו כשפנינו.

רוני בר-און: אתה בעצמך, דני, קיימת על זה שיחה עם מנהל הרדיו?

דני זקן: קיימתי ניסיונות שיחה, ללא הצלחה.

רוני בר-און: תלמד אותי, את זה עוד לא למדתי.

דני זקן: טלפונים, בקשות להיפגש, להידבר.

רוני בר-און: שיחה בינך לבין מנהל הרדיו או לבין המנהל הכללי לא התקיימו---

דני זקן: המנהל הכללי של הרשות זה מכתבים, בינתיים מכתבים.

דני זקן: המכתב היחידי שנענה היה מכתב הברכה שלי לכניסתו לתפקיד, עד כה לא נעניתי לשום מכתב אחר.

רוני בר-און: אתה ביקשת את השיחות האלה?

דני זקן: כן.

רוני בר-און: אתם מאשרים את זה, אדוני המנהל הכללי, אדוני מנהל הרדיו?

מיכאל מירו: לא, לחלוטין.

רוני בר-און: זאת אומרת כן דיברתם?

רוני בר-און: הוא לא ביקש?

דני זקן: להציג את המכתבים, כבודו?

רוני בר-און: סליחה רגע.

רוני בר-און: ברדיו אתה מבין, בחקירות אני מבין.

רוני בר-און: נתחיל מזה.

רוני בר-און: מה זה מכחישים?

רוני בר-און: לא מאשרים?

רוני בר-און: הוא לא ביקש?

רוני בר-און: לאט לאט, שאלה שאלה, מירו, הוא ביקש?

מיכאל מירו: לא דיבר איתי מהיום---

רוני בר-און: סליחה, שאלתי, ביקש לדבר איתך?

מיכאל מירו: לא ביקש.

רוני בר-און: לא ביקש ולכן גם לא דיבר.

רוני בר-און: אם היה מבקש, היה מדבר.

רוני בר-און: יפה.

רוני בר-און: יוני, אתה אותו דבר?

יוני בן מנחם: אנחנו מקיימים פגישות שוטפות עם הוועדים.

רוני בר-און: אני שואל על דני זקן, עזוב אותי ועדים.

רוני בר-און: גדול עליי.

רוני בר-און: אם הייתי מבין בוועדים, אולי אני הייתי---

יוני בן מנחם: דני זקן, כבודו במקומו מונח, כשיגיע התור שלו להיפגש, אנחנו ניפגש איתו.

רוני בר-און: אה, אוקי.

רוני בר-און: בסדר, הבנתי, הבנתי.

רוני בר-און: לפחות אתה יודע שיש כבוד, אבל הוא במקומו מונח.

רוני בר-און: אוקי, אני מבקש לראות את הפניות שלך למנהל הרדיו שאמר שלא פנית אליו אף פעם.

רוני בר-און: אם אתה מצויד במסמכים מהסוג הזה, אני מאוד אשמח לראות אותם.

מיכאל מירו: גם אני אשמח לראות.

רוני בר-און: כן, בבקשה, תמשיך.

דני זקן: לצורך העניין, אז באמת לא הצלחתי אני להגיע להידברות.

דני זקן: דיברתי עם היושב ראש, שאיתו אני שומר על קשר, וראוי לציין את העניין הזה, גם שיחות ברמה עניינית, גם ברמה האישית הטובה, משתדלים להיפגש ככל שניתן ואני גם מעביר את המסרים דרכו כל הזמן, על הכוונה והרצון להיפגש.

דני זקן: אני חושב שההנהלה הקודמת והמנהלים וגם המנהלים המקצועיים, שחלקם יושבים פה, יכולים להעיד שאיתנו, שאיתי באגודת העיתונאים בוודאי, מאז שאני שם, אפשר כל הזמן לדבר על כל נושא שבעולם, והראיה היא שהצלחנו להביא את הסכמי הרפורמה.

דני זקן: ציין חבר הכנסת הרצוג את הקשיים שהיו בעבר עם ועדים ונציגות עובדים, אנחנו הצלחנו לחתום על זה, מה שאף אחד לא האמין שנעשה והבאנו את הוועדים האחרים.

דני זקן: לכן אפשר לדבר איתנו, זה לא מפחיד.

דני זקן: יוני, כבודי זה לא העניין פה---

רוני בר-און: לא, אל תעשה את זה אישית, דבר אליי.

רוני בר-און: תעשה לי טובה.

רוני בר-און: כשאתם מדברים ביניכם, תהיה פה מהומה.

רוני בר-און: דברו דרכי.

דני זקן: לגבי השאלות הספציפיות של ההדחות, אמרתי, התחילו הדחות של עורכים ומגישים בעיקר, שינויים בהקשר הזה של עורכים ומגישים.

רוני בר-און: מנית שם אחד, יש לך עוד שמות למנות פה?

דני זקן: כן, אני יכול.

דני זקן: גיל ליטמן, עורך יומני בוקר.

דני זקן: אדם שנמצא פה, אני לא יודע אם הוא מת שאני אומר את זה, אבל אני אומר את זה בכל זאת, רם בנימיני, שהוא כתב הכנסת, הגיש עד לא מזמן יומני צהריים, יומני ערב, מאוד מוערך.

דני זקן: זאת אומרת אין חולקין על זה.

דני זקן: אני הצעתי שתהיה ועדה מקצועית שתבוא בעניין הזה, זה בסדר, גם מנהל חדש, אוקי, אוהב את האנשים שלו, זה בסדר, זה לגיטימי, אבל תעשו את זה עם איזה שהוא מינימום של נימוק מקצועי, עם איזה שהוא בסיס.

דני זקן: בטלוויזיה בערוץ הראשון הדוגמאות שאני יכול לתת עוסקות.

דני זקן: .. את הדוגמה של קרן נויבך אתם מכירים, אני לא יודע מה הרקע לזה, אני לא יודע להגדיר את זה הדחה, העובדות מוכרות ונמצאות על פני השטח.

דני זקן: הדבר היחיד שאני חייב להעיר פה; להגיד על קרן נויבך אחרי 17 שנים בטלוויזיה שהיא לא עוברת מסך באמירה רשמית של רשות השידור, זה קצת לא... לא יודע.

דני זקן: ערוץ 1, מנהל החדשות בטלוויזיה יורם כהן פרש מתפקידו, הוא עשה את זה בהסכמה והכל היה בסדר, ואז מונה משה נסטלבאום, איש ותיק בערוץ הראשון, לתפקיד מנהל הטלוויזיה הזמני.

דני זקן: ראשית אני אגיד שהוועד המנהל של רשות השידור החליט לא לעשות מינויים בפועל, לא לעשות מינויים זמנים, לעשות הכל במכרזים, אז בסדר, אוקי, חייבים לתקופה קצרה, בסדר, אני מאוד מקווה שיהיה מכרז מהר, אבל מנהלים כאלה, במעמד כזה, אסור, משפטית, תקנונית, לעשות שינויים כמו שהוא עושה.

רוני בר-און: יש עוד מקרים שאתה מכיר שעקפו את חובת המכרזים באמצעות מינויים בפועל?

דני זקן: יש מינוי של מנהל תכניות בערוץ הראשון, יש מינוי של מנהל מחלקת צלמים בערוץ הראשון.

רוני בר-און: מה משך התקופה---

דני זקן: עד שלושה חודשים אפשר.

רוני בר-און: זה אני יודע, אני שואל כמה זמן הם מכהנים בפועל והאם עובר למינוי בפועל גם החלו בהליכי המכרז?

דני זקן: למיטב ידיעתי, בתפקידים האלה שיש בהם מנהלים בפועל, עדיין לא.

דני זקן: לפחות אני לא קיבלתי מכרזים בהקשרים האלה.

דני זקן: יש תפקיד אחד של מנהל הטלוויזיה, שמחכים לו שימונה, הוא נדחה כבר כמה פעמים והסיכום שלי עם היושב ראש, מלפני כמה חודשים, היה שקודם כל ממנים את התפקידים שאין בהם אנשים, כאלה שפרשו למשל לפנסיה, כמו מנהל מחלקת צלמים.

דני זקן: קודם כל זה, כי זה הדחוף, וככה ניסינו לעשות עם קול המוסיקה למשל, אחר כך את היתר.

דני זקן: זה גם כיכב בדוח מבקר המדינה, על ההנהלה הקודמת.

רוני בר-און: קיבלנו מספיק בשדה הזה.

רוני בר-און: השאלה הנוספת שביקשתי ממך לקרקע את הטענה שלך בקשר להתערבות בתכנים.

רוני בר-און: בעניין הזה אני רוצה שמות, עובדות, מקומות.

דני זקן: אם תשים לב, פה בהקשר הזה ההתייחסות שלי שם היא בקשר לדברים שהועברו אליי, לא דברים שאני בדקתי בעצמי, אבל אני יכול לתת דוגמה אחת או שתיים או שלוש---

רוני בר-און: אתה אומר שקיבלת את זה כתלונה ולא בדקת את זה ב---

דני זקן: לא, אבל יש דברים---

רוני בר-און: תן דוגמה, שתיים, שלוש.

דני זקן: יפה, אז אני יכול באמת לתת התייחסות לדברים מסוימים של התערבות שהיא התערבות מנהלים.

דני זקן: אני לא יודע מאיפה היא הגיעה, התערבות מנהלים שהיא אגב לגיטימית במידה רבה, זה עורך ראשי, העורכים שקיימים, אבל היא היתה בעייתית, וזה מקרה אחד שלא הייתי צריך לבדוק, כי אני הייתי מעורב בזה.

דני זקן: זה הנושא של שידור אחת מהפגנות המחאה באחד ממוצאי השבת שהם היו בקיץ, כאשר נקבע שיש שידור ונשלחו ניידות שידור והכל, וברגע האחרון היה ניסיון להפוך את זה אך ורק לשידור מבזקים או משהו בדומה לזה.

דני זקן: לא יודע מה היתה הסיבה, אולי היא היתה מקצועית---

רוני בר-און: דוגמה נוספת?

רוני בר-און: אני רוצה להתקדם.

רוני בר-און: דוגמה אחת נוספת ואנחנו עוברים לצד השני של השולחן.

דני זקן: יש, שוב, תלונות שקיבלתי, שלא בדקתי אותן, של הכנסת מרואיינים לתכניות בערוץ הראשון.

דני זקן: שוב, טענה שהגיעה אליי, לא הגעתי אליה לבדיקה.

דני זקן: עובדים מכובדים, נאמר את זה כך, בערוץ הראשון, שזו הטענה שלהם והאמירה שלהם.

דני זקן: אני אגיד, שוב, להנהלה---

רוני בר-און: אני לא יודע איך מראיינים בערוץ הראשון בלי להכניס את המרואיינים.

רוני בר-און: אני עוד לא מכיר את השיטה.

דני זקן: ספציפיים, מרואיינים ספציפיים.

אופיר אקוניס: אולי הוא יכול לתת דוגמאות?

רוני בר-און: שנייה, אני מבקש ממך לא לנהל במקומי את העניין.

אופיר אקוניס: אולי נקבל דוגמה.

אופיר אקוניס: אני לא מנהל, אני שואל---

רוני בר-און: מר אקוניס, נדמה לי שהניסיון שלי לקבל דוגמאות---

קריאה: לא, אולי הוא מדבר כעובד רשות השידור, אדוני.

אופיר אקוניס: אתה בין שיאני המרואיינים---

רוני בר-און: אתה יכול לתת דוגמה בעניין הזה?

דני זקן: אני לא אכנס פה לדוגמה, אני מצטער.

דני זקן: בשידור האחרון שנתנו לי לשדר בקול ישראל דווקא העליתי את אופיר.

רוני בר-און: לא בודקים פה טעויות עריכה, אנחנו בודקים שיקולים פוליטיים.

רוני בר-און: כישלונות בעריכה זה במקום אחר.

דני זקן: אני אגיד, ברשותך, משפט אחד אחרון.

דני זקן: יש פה איזה שהוא חשש, אני לא יודע ממה בדיוק, של ההנהלה מקטע של, הם הגדירו את זה מחנאות, הם מגדירים את זה בצורות אחרות.

דני זקן: הקטע של ההידברות ולשבת איתנו, זה הדבר הכי חשוב.

דני זקן: חבר'ה, דברו איתנו.

דני זקן: אנחנו לא נושכים, אני בטח לא, אפשר לבוא ולעשות את זה ולהגיע אל הדברים בצורה משותפת.

דני זקן: אנחנו אותה רשות, אנחנו צריכים לתקן, אנחנו צריכים להבריא אותה, זה הכי חשוב.

רוני בר-און: דני, עזוב את החששות שלהם, הטענה בעניין ההידברות איתך היא מאוד מאוד פשוטה.

רוני בר-און: מיקי מירו אומר שלא ביקשת ויוני אומר שכשיגיע זמנך, הוא ידבר איתך.

רוני בר-און: זו טענה מאוד סדורה ומאוד ניתנת לבדיקה קלה וזה תפקידה של הוועדה וזה תפקידו של מערך הביקורת.

רוני בר-און: הדברים האלה ייבדקו.

רוני בר-און: אדוני היושב ראש, שמעת באופן כללי את מתווה הדיון.

רוני בר-און: תתייחס לטענות, ככל שאתה רוצה אתה מוזמן ואפילו מתבקש לתת למנהל הכללי לומר, מעבר למה שנוגע לדברים שהוא נשאל באופן אישי ומנהל הרדיו, אז כמובן אני האחרון שאמנע מהם את זכות התשובה לטענות שנטענו כלפיהם.

גדי בן יצחק: ועדי העובדים יכולים להגיד משהו, כבוד היושב ראש?

רוני בר-און: כן, סליחה.

רוני בר-און: אני לא זיהיתי אתכם, ועדי העובדים.

רוני בר-און: אני מתנצל, אני ראיתי שהצבעת נואשות, חשבתי שדני יושב פה.

רוני בר-און: אתה גם שייך לוועד העובדים?

גדי בן יצחק: אני יושב ראש ועד עיתונאי קול ישראל ירושלים וחבר הנהלת אגודת העיתונאים בירושלים.

רוני בר-און: בבקשה, אני בשמחה אשמע אותך.

גדי בן יצחק: תודה רבה.

גדי בן יצחק: קודם כל אני באמת מודה לוועדה וליושב ראשה, זו הזדמנות להעלות דברים באמת רציניים על העיתונות הציבורית, על השידור הציבורי בארץ.

גדי בן יצחק: אני גם מרשה לעצמי לקלקל סיפור יפה עם עובדות.

גדי בן יצחק: עיתונאי בדרך כלל לא עושה את זה, אבל אין לי בררה.

גדי בן יצחק: יש כאן הרבה מאוד סיפורים יפים שחלקם עם הכאב של חבריי לעבודה על צעדים שנעשו על ידי ההנהלה ובינתיים נעצרו וטוב שנעצרו, אך התמונה הגדולה שנכללה בדברי היושב ראש בהתחלה היא הרבה יותר מעניינת.

גדי בן יצחק: לטעמי ולטעם העובדים שאני מנהיג אותם בעניין המקצועי, ההתערבות הפוליטית הבלתי נסבלת של השלטונות בשידור הציבורי ובהקטנת האיתנות הפיננסית או היעדר האיתנות הפיננסית שיש לנו כמוסד.

גדי בן יצחק: אני לא רוצה להרחיב על כך, כי אני חושב שאין צורך, כל מי שנמצא כאן מבין את העניין וכאן הבעיה האמיתית.

גדי בן יצחק: לדבר על יתר הדברים, לא שהם לא כואבים, זה לפספס את המטרה האמיתית.

גדי בן יצחק: אם אנחנו, וחתמנו על איזה דבר שנקרא רפורמה ויכול להיות ששם היו דברים נוראים כמו שבע שנים לקביעות, אנחנו מדברים כאן על אנשים שאמורים לסיים, או ההנהלה רוצה אולי לסיים את העסקתם לפני שלוש שנים.

גדי בן יצחק: זה מה שאנחנו חתומים היום.

גדי בן יצחק: ברפורמה אנחנו דיברנו על חמש שנים, על שבע שנים, זה לא יתואר, אז חתמנו, איפה הכסף?

גדי בן יצחק: שההנהלה תבוא ותגיד לי שהסיבה לשינויים האלה היא בין היתר כלכלית, אז אני אומר, חתמנו על הסכם.

גדי בן יצחק: אני לא מת עליו, ממש לא, נא לקיים אותו.

גדי בן יצחק: מי שרוצה לשנות אותו, אין לו כסף, שיגיד כך.

גדי בן יצחק: אי אפשר להתנהג כרגיל ולהוציא אנשים, להכניס אנשים, לעשות תכניות, לא לעשות תכניות, והעובדים לא קיימים, הם אוויר.

גדי בן יצחק: העובדים ברשות השידור בינתיים, על פי החוק הקיים, הם כעובדי מדינה על התנאים שלהם ועובדי ציבור ודאי וודאי, על דעת כולם, כולל הממשלה.

גדי בן יצחק: לכן אני רוצה להבין למה לא קיבלנו פיצוי על השחיקה בשכר שלנו, בלתי תלוי בהכנסות רשות השידור, כי עוד אין רפורמה, ורשות השידור, לצערי, היא לא עצמאית ממש, כי אין לה כסף.

גדי בן יצחק: דיברנו כאן על פתרון לכסף.

גדי בן יצחק: כל יתר הדברים שנאמרו כאן, חלקם נכונים, חלקם לא נכונים, הם באמת מעניינים, הם סיפור מאוד עסיסי, הייתי מת על השידור הזה, אבל זה מפספס את המטרה.

גדי בן יצחק: מי שפוגע בעצמאות רשות השידור, בפגיעה אנושה בהכנסותיה, ירדנו לחצי מההכנסות שלנו מלפני שבע שנים, יש לזה לטעמי התערבות פוליטית.

גדי בן יצחק: כל היתר זה בגדר משחק אלים, אך בגדר המותר.

גדי בן יצחק: זה לא פאוול.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: הטענה שלך מאוד ברורה, אני הצגתי אותה בדברים הפתיחה שלי גם בישיבה הקודמת, גם בישיבה היום, יחד עם זה אני מציע, הטענה שלך היא מאוד חזקה, היא באה מדיסציפלינה אחרת, אבל לא להתחיל שהסיפור של דני הוא סיפור עסיסי ולא להרשות---

גדי בן יצחק: עכשיו אני אגיד.

גדי בן יצחק: טענה עובדתית זה השידור על המחאה החברתית.

גדי בן יצחק: הוא שידר שלוש שעות, אני הייתי רכז שידורים באותן השעות, הייתי חלק מתכנון אותו שידור, שלא שונה כהוא זה.

גדי בן יצחק: דובר על ניידות שידור, לצערי יצאה ניידת אחת כי כל היתר לא מתפקדות.

רוני בר-און: תודה רבה, מר בן יצחק.

רוני בר-און: בבקשה, אדוני היושב ראש.

אמיר גילת: כן, אדוני היושב ראש, אני מתחבר קודם כל למציאות שהזכרתם, אכן מצבה הכלכלי של רשות השידור היום אינו טוב בלשון המעטה וכתוצאה מכך נדרשים גם שינויים ארגוניים וצעדי התייעלות.

אמיר גילת: כבר בחודש מאי, כשהבנתי שהרפורמה לא ממש בהישג יד, החלטתי שאני מפיק את הלקח של קודמיי ולא מחכה לרפורמה.

אמיר גילת: בפרפראזה על המשפט הידוע, נלחמים ברפורמה כאילו אין שגרה ונלחמים בשגרה כאילו אין רפורמה, כי מה לעשות, הרשות צריכה להמשיך ולשדר גם כשאין רפורמה.

אמיר גילת: כשתבוא רפורמה ויבוא איזה שהוא תהליך שינוי, כי אין בררה אחרת, אנחנו נדע איך לקבל אותה בברכה, אבל כרגע אנחנו חייבים להמשיך להתנהל כרגיל, השידור חייב להימשך וכך הוא נמשך.

אמיר גילת: לאור זאת ההנהלה הנוכחית מקיימת שיקול דעת מקצועי בכל הנוגע למספר תחומים ובהם גם כוח אדם, ותיכף המנהל הכללי יתייחס לזה.

אמיר גילת: אני רק רוצה להביע פליאה, דווקא מתוך כבוד לבית הזה ומתוך כבוד לוועדה הזאת, שהוועדה עוסקת בצעדים כאלה, מכיוון שמדובר בצעדים ארגוניים, בצעדים ניהוליים.

אמיר גילת: אני לא חושב שהוועדה צריכה להחליף, ואני אומר את זה עם כל הכבוד, היא לא צריכה להחליף, לא את מנהל רשות השידור בכובעו כמנהל, ולא את המנהל הכללי של רשות השידור בכובעו כעורך ראשי.

אמיר גילת: יש לכך את השיקולים המקצועיים, ואני מדגיש את זה שוב ושוב, כי גם הוועד המנהל לא עושה את זה, ואנחנו משאירים למנהל הכללי, שמונה על ידי הממשלה, וגם עליו אגב אמרו שהוא מינוי פוליטי, רק בשעה הזאת לפני שבוע ימים שמענו בבג"צ את בא כוח אגודת העיתונאים בתל אביב מודה שהמינוי של המנהל הכללי של רשות השידור אינו פוליטי.

רוני בר-און: כן, מר גילת, אנחנו ניקח לתשומת לבנו המלאה את הערותיך בקשר למה אתה חושב במה הוועדה צריכה לטפל ובמה לא, בדיון הפנימי שלנו נשב שבעה נקיים ונשקול את כל ההערות שלך.

רוני בר-און: אני מבטיח לך שנודיע לך את התשובה שלנו.

רוני בר-און: אני מבקש לדעת ממך את הדברים האלה---

אמיר גילת: עכשיו אני אענה לך לשאלות.

רוני בר-און: בבקשה, אם זה רשום אצלך, ממש עשית לי אושר, כי המחשבה שאני צריך לקרוא את זה עוד פעם, פשוט...

אמיר גילת: לגבי פיטורי עובדים, המנהל הכללי תיכף יתייחס, בעובדה אף אחד לא פוטר, אני מניח שגם הוועדה לא מתייחסת כרגע לפיטורים הצפויים באגף הגבייה.

רוני בר-און: נכון.

אמיר גילת: יש לנו עשרות אנשים מאגף הגבייה שכרגע נשקלת כוונה, מתוך אותם שיקולים---

רוני בר-און: אל תיקח את זה פור גרנטד, יכול להיות שנתעסק גם בזה.

אמיר גילת: בסדר, אז נא לקחת גם את זה בחשבון, ולכן אני אומר, לא כל מהלך צריך לראות אותו בעיניים פוליטיות, ולא כל דבר הוא פוליטי ומי שהופך אותו לפוליטי הוא הפוליטי---

רוני בר-און: ובכל אופן, כשיש דוח ביקורת מהסוג שהיה, וכשיש ועדת מעקב בסוף ספטמבר מהסוג שהיתה הישיבה, ואתם משום מקום פתאום מחליטים לפטר 29 איש, אם אני טועה במספר אני מתנצל מראש, ולא מקיימים שימוע ועושים את זה בדרך שניסיתם לעשות את זה ורק אחרי פנייה של ועד אגודת העיתונאים לבית הדין אתם מואילים להתנהל בהתאם לכללי המינהל התקין, אני מצפה לשמוע ממך אם אתה, כהנהלת על, ידעת על זה, אם אישרת את זה, אם אתה חושב שזה תקין, אתה חושב שזה לא תקין, מה הוא זה שאתה עושה כדי שהתופעה הזאת לא תחזור.

רוני בר-און: בסוף היום האקזקוטיבה שעובדת מתחתך צריכה לקבל ממך הנחיות בעניין הזה.

אמיר גילת: אדוני, המנהל הכללי יענה לך על השאלה הזאת.

אמיר גילת: אני רק רוצה לציין שזה אפילו לא הגיע לפתחו של הוועד המנהל, כי אנחנו בשלב כל כך מקדמי, כפי שתשמע מיד מהמנהל הכללי, שאפילו הוועד המנהל של רשות השידור עוד לא דן בזה.

יצחק הרצוג: תכניות דגל בכלל לא מגיעות אליך, לידיעתך?

אמיר גילת: זה לא תכניות דגל, מדובר על---

רוני בר-און: אם תואיל, או יכול להיות שגם את זה תעביר למנהל הכללי, זה בסדר גמור, העניין הזה של התחמקות ממכרזים באמצעות מינויים בפועל.

רוני בר-און: כולנו גדלנו באותה ביצה, אנחנו מכירים, תענה בבקשה.

אמיר גילת: התשובה היא כזאת; קודם כל הוועד המנהל, כפי שדיווחתי פה בישיבה הקודמת, החליט שהוא לא נותן יד לתופעה הפסולה של המינויים בפועל.

אמיר גילת: נקודה.

רוני בר-און: אבל זה קורה.

רוני בר-און: ועד מנהל זה לא עניין של לתת יד, זה עניין של למנוע, בשביל זה הוא ועד מנהל.

אמיר גילת: תן לי להשלים.

אמיר גילת: הוועד המנהל מונע ולא מאשר וכל סמנטיקה אחרת, לא מוכן לקבל את התופעה של המינויים בפועל, כפי שהוצג בדוח מבקר המדינה, ואכן כבר 15 מכרזים הוצאו, המכרז למנהל מחלקת התכניות שהוזכר פה יצא אתמול, יש היררכיה ברורה, השאיפה שלנו היתה, ודיווחתי על זה גם---

רוני בר-און: בעודנו מדברים, כמה אנשים נמצאים בתפקיד במינוי בפועל מעבר לזמן המותר על פי החוק?

אמיר גילת: מה שהופיע בדוח או חדש?

רוני בר-און: אני שואל אותך.

רוני בר-און: אני מכיר דוח?

אמיר גילת: כ-40.

אמיר גילת: היו 57.

רוני בר-און: בסדר, זה מספר יפה.

אמיר גילת: אני מדבר על דוח מבקר המדינה שפורסם בשנה שעברה לפני הקדנציה הזו.

רוני בר-און: אדוני היושב ראש, אני מתרשם שזה מספר ראוי.

אמיר גילת: אני מפנה את תשומת לבך שוב ש-15 מכרזים יצאו, אתמול יצאו עוד 10, ההיררכיה ברורה, מתחילים מלמעלה למטה, וכמו שאמרתי גם בישיבה הקודמת, זה גם מופיע בדוח, הפקנו את הלקח שכתוב בדוח, וגם אמרתי את זה בפעם שעברה, אנחנו לא נמתין לעד.

אמיר גילת: כלומר אם נראה שאנחנו נתקעים עם מינוי של בעל תפקיד בכיר יותר, אנחנו לא נחכה לנצח לאיושו, אנחנו נמשיך לאייש את השדרה שמתחתיו.

רוני בר-און: מאה אחוז.

רוני בר-און: במופעי התקשורת שמת את הדוח, קיבלת את השבחים, נבדוק אותו בישיבת המעקב הבאה.

אמיר גילת: ---וגם את מה שיש פוליטיזציה, הדוח מלמד שלא.

רוני בר-און: למה לנו לחטוא?

רוני בר-און: אני לא ראיתי, אני לא אלך לטענה הזאת, אני רוצה לראות.

רוני בר-און: אני רוצה לשאול אותך עכשיו, זה כן מסור לתפקידך כיושב ראש רשות השידור, מהכיוון של הממשלה, מכיוון שר האוצר, שעל שולחנו הנחת את תקציב הרשות ביולי, קרי לפני ארבעה חודשים, לא שמעת מאומה?

רוני בר-און: לא הוצע לכם, לבד מההצעה הערטילאית הזאת שתמכרו נכסי נדל"ן ומזה תתפרנסו ומזה תפעילו את הרשות, אתה לא יודע על שום דבר אחר שקורה?

אמיר גילת: שתי סוגיות, אחת לגבי התקציב, לא שמענו.

אמיר גילת: לגבי הרפורמה מתקיימים דיונים כל הזמן.

רוני בר-און: מה זה דיונים?

רוני בר-און: כסף יש?

אמיר גילת: היום גם יש מפגש בניסיון לראות איך אנחנו מחלצים את העגלה מהבוץ.

אמיר גילת: זה לגבי הרפורמה.

רוני בר-און: מכל מקום, אין שום דבר שאתה יכול להעיד עליו של התקדמות ממה שדיווחת לנו לפני חודש וחצי.

אמיר גילת: היו עוד כמה מפגשים---

רוני בר-און: חשוב מהמפגשים.

רוני בר-און: עזוב את הבורקסים ואת השתייה, התקדמות ב---

אמיר גילת: כסף לא.

אמיר גילת: אין כסף.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: אדוני המנהל הכללי, בבקשה.

רוני בר-און: שמעת את הטענות מכאן ומכאן ושמעת מה ביקש ממך היושב ראש להשיב, אנא בטובך.

רוני בר-און: אתה יכול להגיד לנו רק, בערך, בהכירך את לוח הזמנים שלך, מתי יגיע זמנו של---

יוני בן מנחם: עכשיו שהעלית את זה, אני נזכרתי שבתום הישיבה הקודמת ניגש אליי בסיומה מר זקן, אבל, אני אגיד את זה בלשון עדינה, מה שעניין אותו זה לא היה דווקא הבעיות של העובדים אלא בעיה אישית שלו, שהוא לא הופך להיות רכז חדשות בחדר החדשות ואני הסברתי לו את עמדתי בעניין.

יוני בן מנחם: אז כן שוחחתי איתו.

רוני בר-און: בסדר, אז שוחחת איתו בענייניו האישיים.

איתן כבל: אבל זה לא מקובל להוציא דברים ושיחות אישיות.

איתן כבל: מה זה משנה, גם אם אמר.

איתן כבל: אדוני, זה ממש... זה פשוט... אני אומר לך, זה פשוט---

רוני בר-און: איתן, תן לי רגע.

רוני בר-און: אז על ענייניו האישיים הוא כן דיבר איתך, מתי תמצא זמן לדבר איתו על עניינים של העובדים שבענייניהם הוא מטפל?

יוני בן מנחם: אנחנו מקיימים הידברות שוטפת עם הוועדים.

איתן כבל: אני יכול להזכיר שבקדנציה שהייתי שר, הוא בא לדבר איתי על ענייניו האישיים.

יוני בן מנחם: לא, אתה הזמנת אותי.

איתן כבל: סליחה?

איתן כבל: באמת?

יוני בן מנחם: אתה הזמנת אותי.

איתן כבל: קבעתי איתך בקפה עינת בראש---

רוני בר-און: יש פה חדר התייעצות, איתן, יוני, תחליטו.

רוני בר-און: יש שתי אפשרויות, או שאתם הולכים לעשות שם את הפגישה שלכם, או אנחנו ואתם תישארו פה.

איתן כבל: אני מתנצל, אדוני היושב ראש.

יוני בן מנחם: אני מנסה להתמקד.

יוני בן מנחם: אני מבקש מאדוני, אם אפשר, לשאול אותי את השאלות אבל תנו לי להגיד את דבריי, אין לי בעיה להשיב לכם.

יוני בן מנחם: במיוחד על דברים שהם לא נכונים.

יוני בן מנחם: אנחנו התחלנו בתהליך בדיקה של כוח האדם בדירוג העיתונאי, בעיתונות הפקה, יש לנו הסכם קיבוצי מ-1974.

יוני בן מנחם: כל עובד בדירוג הזה נמצא במשך שלוש שנים בתקופת ניסיון בטרם הוא נקלט כעובד קבוע.

יוני בן מנחם: אנחנו עורכים בדיקות של נושא כוח האדם, לרבות העיתונאים, במסגרת הזאת אנחנו בודקים האם העובדים החדשים שהתקבלו בתקופה האחרונה ראויים להיקלט כעובדים קבועים.

יוני בן מנחם: לא קבענו שום מכסה של צמצומים, אותו מספר שהוזכר כאן, של 29, מדובר בפררוגטיבה של המעביד ואנחנו בודקים כרגע את כל אלה שעובדים בחוזים ואין שום החלטה על פיטורין.

רוני בר-און: לא הודעתם ל-29 איש שהם הולכים הביתה?

רוני בר-און: הם חלמו את זה בחלום שלהם?

יוני בן מנחם: לא הודענו.

רוני בר-און: למירית הושמנד הודעתם שהיא הולכת הביתה?

יוני בן מנחם: לא.

רוני בר-און: לא הודעתם.

יצחק הרצוג: היא קיבלה טלפון על הודעה לשימוע?

יוני בן מנחם: אדוני, תן לי להשיב.

רוני בר-און: אני מנסה להבין מה היה פה, אם עורכת של תכנית כל כך חשובה בקול ישראל מבינה שהולכים לפטר אותה ולא היו דברים מעולם, או שלא דיברו איתה, או שהיא הבינה לא נכון, אז באמת יש לנו בעיה עם רשות השידור, איזה אנשים הוא מעסיק.

יוני בן מנחם: אם אדוני יואיל להשיב לתשובתי.

רוני בר-און: אני מקשיב.

רוני בר-און: תענה לי מה קרה עם עירית הושמנד, לא מה קרה ב-74'.

רוני בר-און: מה קרה עם עירית הושמנד.

יוני בן מנחם: מה זה שייך ל-74'?

רוני בר-און: אתה התחלת ב-74', ואני אראה לך את הפרוטוקול.

יוני בן מנחם: אני ציינתי איך אנחנו פועלים, לפי הסכם מ-1974.

רוני בר-און: אוקי, התחלנו עם 74'?

רוני בר-און: עכשיו תגיד לי מה קרה עם מירית הושמנד, בבקשה.

יוני בן מנחם: אדוני, אני לא נמצא בחקירה משטרתית, יואיל נא לכבד אותי ולאפשר לי להשיב.

רוני בר-און: אתה תענה לי עכשיו.

רוני בר-און: אני מנהל פה את הדיון ואתה לא תיכנס לדבריי ולא תקרא לי מתוך חומרים שכתבת במשרד.

רוני בר-און: אתה תענה לשאלות שאני שואל אותך, מה קרה עם מירית הושמנד, בבקשה.

יוני בן מנחם: הרשימה הזאת, אותה רשימה שציינתם, היא לא היתה רשימה שמית, אלא מנהל כוח האדם הוציא פלט מחשב של כל אותם עובדים שנופלים בקטגוריה הזאת.

יוני בן מנחם: כל אותם עובדים קיבלו את ההודעה הזאת, ביניהם היתה גם הגברת מירית הושמנד, היא לא קיבלה הודעה שהיא מפוטרת, אלא מוזמנת לשימוע.

רוני בר-און: לקראת פיטורים.

יוני בן מנחם: לא לקראת פיטורים.

רוני בר-און: שימוע למה?

רוני בר-און: שימוע לקראת קידום?

רוני בר-און: למה מזמינים אדם לשימוע?

רוני בר-און: אחרי הסינון הזה.

רוני בר-און: אני רוצה לנסות להבין.

יוני בן מנחם: אני שוב אומר---

רוני בר-און: יש לך 1,700 עובדים, הזמנת 29 לשימוע, מה הוא זה שרצית להגיד להם בשימוע?

יוני בן מנחם: אנחנו רצינו להגיד להם שכיוון שהם טרם הפיכתם לעובדים קבועים, אנחנו בודקים את האפשרות להמשיך את ההעסקה שלהם או לא להמשיך את ההעסקה שלהם.

יוני בן מנחם: הפלט הזה של המחשב הוא מקרי, אנחנו לא כיוונו לגב' מירית הושמנד או מישהו אחר, אלא ביקשתי ממנהל כוח האדם של רשות השידור, מר צימרמן, שיושב פה לצדי, הזמנו אותו כדי שיסביר לכם שהדבר הזה נעשה לאורך כל השנים ברשות השידור, זה לא דבר חדש של ההנהלה הנוכחית, כל מנהל כללי עשה את הדבר הזה, זו בדיקה שאנחנו חייבים לעשות אותה בטרם מסתיימות שלוש השנים ואין לראות בהזמנות האלה לשימוע החלטה לגבי פיטורין של אדם כזה או אחר.

רוני בר-און: מה קרה עם גיל ליטמן?

יוני בן מנחם: מנהל הרדיו ישיב לך על זה.

רוני בר-און: עד איפה נמשכת השורה של רשות השידור?

רוני בר-און: שאני אדע איפה אני אתחיל לקבל תשובות בסוף.

רוני בר-און: טוב, אז מנהל הרדיו, תשיב לי מה קרה עם גיל ליטמן.

מיכאל מירו: אני צריך לפרט פה ברבים?

רוני בר-און: כן, כן.

מיכאל מירו: זה דבר אישי.

מיכאל מירו: אני חושב שדיון על עובד ספציפי שקיימתי איתו יותר משיחה אחת---

רוני בר-און: היוזמה היתה שלו, אתה מגן עליו כשאתה לא רוצה להגיד מה קרה איתו פה.

מיכאל מירו: מה?

רוני בר-און: אני רוצה להבין, אתה מגן עכשיו על העובד כשאתה לא רוצה להגיד מה קרה איתו פה?

רוני בר-און: הוועד שלו אמר שאתם מתנכלים לו, שאתם מזיזים אותו מ---

מיכאל מירו: זה לא ועד העובדים, זו אגודת העיתונאים שמנהלת---

רוני בר-און: אגודת העיתונאים.

רוני בר-און: אני מניח שגם היא יושבת כדי לטפל באינטרסים של ה...

רוני בר-און: אבל אם אתה אומר, כמנהל שלו, שאתה חושב שזה פוגע בפרטיות שלו, אני לא רוצה לעבור פה עברה של פגיעה בפרטיות שלו.

רוני בר-און: אתה יכול להגיד לנו מה קרה עם רם בנימיני?

רוני בר-און: גם פגיעה בפרטיות?

מיכאל מירו: בפירוש כן.

מיכאל מירו: אני קיימתי עם כולם שיחות על הדברים האלה, לא שיחה אחת, אלא שתי שיחות ארוכות מאוד, ממושכות, באווירה נעימה, באווירה טובה, לא תמיד התוצאות מוצאות חן והדיאלוג נמשך, זה לא הפסיק.

מיכאל מירו: אנחנו לא עושים שיחות חד פעמיות.

רוני בר-און: אז אתה לא יכול להגיד לנו.

מיכאל מירו: לא.

רוני בר-און: אני חוזר אליך, מר בן מנחם.

רוני בר-און: מכתבי השימוע שלכם מ-2 לנובמבר, יש לי קצת הרגשה של אי נעימות.

רוני בר-און: אתה אמרת שאתה לא נמצא פה בחקירה נגדית---

יוני בן מנחם: אמרתי חקירה משטרתית, לא נגדית.

רוני בר-און: אה, עוד יותר טוב, שם בדרך כלל גם נוטים להזהיר את אלה ששואלים אותם על חובת מסירת האמת.

רוני בר-און: אני חושב שיש איזה שהיא חובה על מסירת אמת, גם כאשר מדברים בוועדה.

רוני בר-און: כמה שנים עובדת מירית הושמנד ברשות השידור?

רוני בר-און: אני אומר לך, לסירוגין 20 שנה.

רוני בר-און: אתה מספר לנו על כאלה עובדים צעירים שלא ברור אם כן או לא.

יוני בן מנחם: היא פרשה באיזה שהוא שלב.

רוני בר-און: הסיבוב האחרון שלה לפי מה שאני ביקשתי וקיבלתי הוא מ-2008, גם שלוש שנים, אבל זה לא איזה מישהו חדש שבפלט מקרי של המחשב בין החדשים אנחנו צריכים לברר לאן פניהם.

רוני בר-און: אני אומר לך שמכתבי השימוע זה לא היה כזה שימוע סתם, בוא נשב נדבר איתו, מה נשמע, מה קורה, קפה, תה, איך החיים, זה היה שימוע שבה כותב מנהל קול ישראל, 'לפיכך נשקלת האפשרות לסיים', ל-ס-י-י-ם, 'לסיים את חוזה העבודה בינך לבין הרשות'.

רוני בר-און: זה היה שימוע לקראת פיטורין.

רוני בר-און: כל השימועים האלה היו שימועים לקראת פיטורים ולא, כפי שניסית להציג, איזה סוג של שימוע שאנחנו לא יודעים מאין הוא בא ולאן הוא הולך.

יוני בן מנחם: תוכלו לבדוק בפרוטוקול, אני אמרתי שנשקלת האפשרות להמשיך את ההעסקה או לסיים את ההעסקה.

רוני בר-און: אני אומר, 'נשקלת האפשרות לסיים', לא להמשיך את ההעסקה.

רוני בר-און: זה מה שהודעת.

יוני בן מנחם: אבל יש גם אפשרות שההעסקה כן תימשך, לפי הניסוח הזה שאתה אומר.

רוני בר-און: בסדר.

יוני בן מנחם: מה בסדר?

רוני בר-און: אני לא יכול להיות אחראי לתשובות שלך, אני רק יכול להיות אחראי להבנה שלי.

יוני בן מנחם: אני שולט היטב בשפה העברית ו'נשקלת האפשרות' זה או לכאן או לכאן.

רוני בר-און: היא הנותנת.

רוני בר-און: זה שאתה שולט טוב בשפה העברית---

יוני בן מנחם: ולא רק בשפה העברית.

רוני בר-און: מקובל עלינו מקדמת דנא, רק השליטה בקשר לדברים אחרים די לא ברורה לי בשלב זה.

רוני בר-און: אבל אנחנו נברר.

יוני בן מנחם: אני אשמח להבהיר לך, אדוני היושב ראש, אם אתה מעביר את זה למישור האישי, אני אשמח להבהיר לך את הכל.

רוני בר-און: כן.

רוני בר-און: אתה גם מבקש ממנו לבוא עם עורך דין---

יוני בן מנחם: אני לא ביקשתי ממנו, זה לא מכתב שלי, תקרא מי חתום עליו.

רוני בר-און: חתום עליו זה שאתה מעביר אליו את כל התשובות, לתת את כל התשובות, מיכאל מירו, כשאתה מכותב.

רוני בר-און: אני אקריא את המכתב---

מיכאל מירו: לא, לא---

רוני בר-און: סלח לי, אל תגיד לי 'לא, לא'.

מיכאל מירו: אני רוצה להגיד---

רוני בר-און: 'לא לא' תגיד במקום אחר.

רוני בר-און: סליחה, אני אקרא את המכתב עכשיו ואז תגיד לי בדיוק אם זה שימוע לקראת פיטורין או לקראת דברים אחרים: 'אל פלוני באמצעות אלמוני.

רוני בר-און: הנידון: הזמנה לשימוע.

רוני בר-און: רשות השידור נדרשת להתייעל בשל מצבה הכלכלי.

רוני בר-און: במסגרת זו בוחנת הרשות לצמצם את היקף העסקת כוח האדם, לפיכך נשקלת האפשרות לסיים את חוזה העבודה בינך לבין הרשות.

רוני בר-און: בטרם תתקבל החלטה סופית בנושא, הנך מוזמן לשימוע בתאריך.

רוני בר-און: ..', חל במקרה להיות היום, 'בלשכת מנהל קול ישראל במטרה לאפשר לך להביע את עמדתך לגבי האפשרות בדבר סיום העבודה שלך.

רוני בר-און: לתשומת לבך, הנך יכול להיות מיוצג על ידי כל בא כוח לפי בחירתך, לרבות עורך דין'.

רוני בר-און: אם זה לא הודעה על שימוע לקראת פיטורין, ילמדוני רבותיי מה זה כן הודעה על שימוע לקראת פיטורין.

רוני בר-און: היו עוד שאלות.

רוני בר-און: אם אתם רוצים להוסיף על השאלות שביקשתי, על חלק אמרתם שאתם רוצים להגן על צנעת הפרט, אני מכבד את זה ולא אדרוש מכם תשובה.

רוני בר-און: בבקשה, מר מירו.

מיכאל מירו: אני רק מבקש, אתה עורך דין, אלה הניסוחים שלכם.

מיכאל מירו: מי שהמציא את כל השפה הזאת זאת שפת עורכי הדין.

מיכאל מירו: עכשיו, גם כשאתה קורא את המלים, אני איש של טקסטים, יודע לנסח טקסטים בצורה איכותית, כשנאמר 'בוחנת', 'נשקלת', 'מוזמן' 'להשמיע', אין פה איזה הלכה פסוקה---

רוני בר-און: אבל הכל בקונטקסט של ללכת הביתה; בוחנת אם תלך הביתה, שוקלת אם תלך הביתה, שוקלת אם תסיים.

מיכאל מירו: אתה חייב להגיד לבן אדם---

רוני בר-און: זה תחביר פשוט, אתה לא קורא רק מלה אחת במשפט, אתה קורא איפה נגמר המשפט.

יצחק הרצוג: אלה פיטורים אפשריים, צריך להגיד את זה, להודות בזה ולדבר עם העובדים.

מיכאל מירו: סליחה, גם אתה עורך דין---

יצחק הרצוג: בסדר, אבל אני הייתי יושב עם הוועד שלי כל שבוע לכוס קפה, זה הכל.

מיכאל מירו: לא נתתם לי להשלים, נכנסתם אתם בדבריי.

מיכאל מירו: העניין הוא כזה, היתה התפרצות של ועד העובדים, או התקבלו אצלי בלשכה, נכנסו בלי תיאום והסברתי להם שהמלה 'שימוע', לפחות מבחינתי, כי אני לא עורך דין, בניגוד למה שהצגתי קודם, ומבחינתי המלה שימוע זה גם להקשיב, להקשיב ועם נפץ חפצה, ואני לא בא עם שום אידיאה פיקס לדבר הזה, אלא בפירוש יש דברים שצריך להקשיב, לשמוע, כי אני לוקח את זה כמשמעו.

רוני בר-און: אני אציג לך פתרון מהחיים.

רוני בר-און: יכול להיות שאני רואה את זה בעיניים של עורכי הדין הנוראיים האלה, שכל דבר רואים רק שחור וכותבים שחור---

מיכאל מירו: לא שחור, זה---

רוני בר-און: אתה רואה את זה בתור הזמנה לשיחה על כוס קפה.

רוני בר-און: אתה יודע מה?

רוני בר-און: אנחנו נראה בסוף.

רוני בר-און: אם כולם יילכו הביתה, או 28 מה-29 יילכו הביתה, אז אני חשדתי, אבל יש משהו בחשד שלי, ואם כל ה-29 יישארו, אני מבטיח לך לבקש ממך סליחה שחשדתי בכשרים, כי אתה הזמנת אותם לכוס קפה, זה רק העורך דין המטורף שכתב לך את המכתב, כתב לך דבר כזה מכוער.

רוני בר-און: טוב, תודה רבה.

רוני בר-און: חברי הכנסת.

רוני בר-און: איפה אופיר אקוניס?

רוני בר-און: הבטחתי לו ראשון.

רוני בר-און: חבר הכנסת כבל, בבקשה.

איתן כבל: מלה, אדוני היושב ראש.

איתן כבל: זה גם בא כאן לידי ביטוי, הסיפור הזה.

איתן כבל: רשות השידור, אני אומר את זה בכאב גדול, כמי שהיה גם השר הממונה תקופה קצרה מאוד, הם בסך הכל עושי דברם של אדוניהם, של שולחיהם, כי בסוף בסוף זו רוח המפקד.

איתן כבל: אני לא מלין עליהם, לצערם הם עושים את זה רע פשוט.

איתן כבל: זאת אומרת האופן שבו הם מתנהלים הוא כל כך רע, שאני בטוח שזה ששלח אותם גם מורט את השערות, אם יש לו, על האופן שבו הם מתנהלים.

איתן כבל: כי הוא אמר לעצמו, 'אני בסך הכל מה רוצה?

איתן כבל: אני רוצה שרשות השידור תעשה.

איתן כבל: ..

איתן כבל: שאני אקח את זה ואראה כמה פעמים הופעתי ואיך היתה הפרשנות ומה אמר ומי אמר.

איתן כבל: יש לי עיתון, עכשיו אני מסדר לעצמי תחנת רדיו ותחנת טלוויזיה'... רשות השידור זה אחד המקומות, אני אומר לכם בהן צדק ואני אומר את זה לכם, מהיום הראשון שאני בבית הזה אני נלחם למען השידור הציבורי כי אני מאמין באמונה שלמה שחייב שיהיה שידור ציבורי.

איתן כבל: אני מעולם לא הרמתי טלפון למישהו מהתחנה ואמרתי לו 'תכניס אותי', 'אני מבקש שתעלה אותי לשידור', לא כשהייתי שר ובוודאי לא כשהייתי חבר כנסת מן השורה.

איתן כבל: כל אשר אני עושה, גם בימים אלה, כולל הצעת חוק, ואתה, אדוני היושב ראש, יודע, שנוגעת לטלוויזיה, להעברה מהכבלים והלוויין, חוק שכשהנחתי אותו הרגשתי הכי רע בעולם כדמוקרט, כליברל, אבל עשיתי את זה כי אני מאמין בצורך להציל את השידור הציבורי.

איתן כבל: אבל מה קורה?

איתן כבל: אדוני היושב ראש, פעם אחר פעם, לא האמנתי שאני אגיד את המשפט, געגועיי לג'ו בראל.

איתן כבל: זאת אומרת, כשאני באתי ואמרתי לעצמי, כבר לא יכול ויקרה, יותר גרוע.

איתן כבל: מסתבר שג'ו יכול לקחת שיעורים, זאת אומרת התלמידים עולים על רבם.

איתן כבל: אני אומר לכם, בסוף זה לא משנה מה יהיה או לא יהיה, בסוף אנחנו נארגן חרם כדי שתיסגרו ואני אומר את זה לכם כאן, אין זכות קיום לרשות השידור כמו שהיא מתנהלת היום.

איתן כבל: אין לה זכות.

גדי בן יצחק: אני חושב שלהעניש את העובדים על ההנהלות הציבוריות שהבאתם לנו, זה לא יפה.

איתן כבל: תן לי להשלים.

איתן כבל: אם ברדיו, באמת, קול ישראל, 88, שאני אחד מהיותר מאזינים מושבעים של הערוץ הזה, עוד אני אומר, איכשהו, בטלוויזיה?

איתן כבל: מה קורה שם?

איתן כבל: אמרתי לכם אלף פעם כשאתה בטלוויזיה, אתה עושה 11 כדי להגיע ל-10, יותר קל לרדת בשלט.

איתן כבל: ואני אומר את זה בכאב, אני לא אומר את זה מתוך מקום שאני רוצה ללעוג או לעלוב, אני לא במקום הזה.

איתן כבל: אני אומר את הדברים מכאב ואני מציע לכם, הרי כבר התמניתם, אתה היושב ראש, אתה המנהל הכללי, ואני אותך מכיר 30 שנה ואני מעריך ומכבד אותך, הסתובבנו יחד במסדרונות של הקמפוס, אבל אני מציע לכם להתעשת.

רוני בר-און: תודה, איתן.

רוני בר-און: זו נקודה מצוינת לסיים בה.

רוני בר-און: בבקשה, חברת הכנסת אבסדזה.

נינו אבסדזה: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

נינו אבסדזה: אתם כולכם מכירים את הפתגם, העובדה שאני פרנואיד עדיין לא אומרת שלא רודפים אחריי.

נינו אבסדזה: אז בוא נגיד שאנחנו כולנו כאן פרנואידים, הציבור, אבל בהחלט דיברנו על זה בישיבה הקודמת.

נינו אבסדזה: תעשו משהו כדי שלא יהיה רושם שבאמת רודפים, ואין מה לומר ואין מה לעשות, הדוגמה של מירית.

נינו אבסדזה: אני לא מכירה אותה אישית, ואני בדיוק כמוך לא עורכת דין, אלא עיתונאית, ואני לא יודעת לנסח מכתבים, אבל אין מה לעשות, ברגע שאני גם שומעת וכולנו שמענו על העורכת של התכנית של קרן נויבך, ושגם כרגע אני הקשבתי למכתב, אין מה לעשות, מזמינים אותי לקראת סיום העבודה, רוצים לראות אותי ולדון איתי על סיום העבודה.

נינו אבסדזה: אין מה לעשות, זה יוצא החוצה.

נינו אבסדזה: אז בוא נגיד שאנחנו פרנואידים, אבל יוצא החוצה שבכל זאת רודפים אחרי העיתונאים של רשות השידור.

נינו אבסדזה: בבקשה, אתם בהחלט יכולים, שלושתכם יכולים לעשות משהו כדי שזה ייפסק.

נינו אבסדזה: הרי זה אפשרי.

נינו אבסדזה: אין כאן בן אדם שהשידור הציבורי לא חשוב לו ולא קרוב ללבו, אבל בהחלט להציל אותו אפשר, אבל לא בדרכים שאנחנו רואים ושומעים.

נינו אבסדזה: לא יעזור שום דבר, מדברים על זה בציבור.

נינו אבסדזה: תודה רבה.

רוני בר-און: חבר הכנסת יואל חסון, בבקשה.

יואל חסון: תודה, אדוני היושב ראש.

יואל חסון: אני חושב שאתם מחזיקים באחד הנכסים החשובים ביותר של מדינת ישראל וזה השידור הציבורי.

יואל חסון: פעם היו מתבלבלים וקוראים לו שידור ממלכתי, אם הוא ממלכתי, הוא שידור של הממלכה, אבל זה שידור ציבורי והוא נכס חשוב.

יואל חסון: בכל שלב שתהיה לי רק השפעה פה בבית הזה ולו רק זה יהיה גם אצבע אחת, אני תמיד אתמוך בשידור הציבורי.

יואל חסון: אני מאמין בו, אני חושב שהוא רלוונטי, שהוא חשוב, בעיקר אגב לאור ההתפתחויות הכלליות שאנחנו רואים כאן בעולם התקשורת, שהן מאוד מדאיגות, התקשורת היותר פרטית של הנישה האחרת, השידור הציבורי חייב להישמר.

יואל חסון: הנכס הזה שאתם מחזיקים הוא קריטי, הוא חשוב, וצריך להגיד גם די בהגינות, אנחנו יכולים לתמרן כל הזמן, כל הממשלות מפעילות לחצים פוליטיים על הפלטפורמה הזאת, יכול להיות שזה נכון, אבל דווקא אנחנו בקדנציה הקודמת, העברנו את זה בטרומית ולצערי אחר כך הכנסת פוזרה, קידמנו חוק שמנתק באופן דרמטי ולראשונה את הדרג הפוליטי מקבלת החלטות בתוך הבית הזה.

יואל חסון: לראשונה, זו היתה ממשלה ראשונה שעשתה את זה.

רוני בר-און: כן, האמירות האלה הן נכונות, רק מה אתה בא אליהם בטענה?

רוני בר-און: הם יהיו הראשונים שכשיהיה להם חוק כזה, הם יתלו את זה, הם יחקקו את זה באבן בפתח הכניסה של ה---

יואל חסון: הדבר הזה שאנחנו הבאנו והיום מנסים לקדם ולצערי זה לא עובד, ממניעים די ברורים, ולא מצליחים לקדם את אותה הצעת חוק, הוא הדבר המרכזי שיעזור לכם, כי אתם, אני מצטער לומר את זה, תהיו שבויים.

יואל חסון: כל עוד המערכת היא כמו היא היום, אתם תהיו שבויים, וכל מי שכאן, אני לא חושב שיש כאן תמימים בבית הזה, על המערכת הזאת תהיה השפעה פוליטית כל עוד החוק לא ישונה.

יואל חסון: ואתם כאנשי מקצוע, צריכים לבוא ובכל צעד שאתם עושים, כדוגמה מכתבי הפיטורים האלה... השאלה בכלל, אתם חוזרים בכם?

יואל חסון: אתם רואים בהם מכתבי פיטורים?

יואל חסון: אתם לא רואים בהם מכתבי פיטורים?

יואל חסון: הגישה היא---

רוני בר-און: זה כרגע, ככל שאני מבין, באיזה סוג של הולד.

רוני בר-און: היתה פנייה לבית הדין וההנהלה של הרשות מבינה שצריך לקיים איזה סוג של תהליך של הידברות לפני שהם ממשיכים הלאה בעניין הזה.

רוני בר-און: אז יפה, גם סוג של לקח שצריך ל---

יואל חסון: המערכת הזאת חייבת להיות מערכת שאתם כמנהלים, כי היום אתם מנהלים תחת ממשלה כזאת, מחר עם ממשלה אחרת, אתם חייבים לשמור על האיזון הנכון, אני מאמין שזה חשוב וזה אפשרי וזה יכול להיות.

יואל חסון: הדוח הזה שהוצג פה לוועדה הוא דוח מאוד מעניין, אפשר לשאול בו לגבי האיזונים, אני עוד לא קראתי את כולו, אני אקרא אותו בצורה עמוקה, אבל האיזונים האלה חייבים להיות, ולו כדי שהציבור לא יאבד אמון בשידור הציבורי.

יואל חסון: כי אם זה יקרה, אז לא 29 יילכו הביתה, כולם יילכו הביתה וזה יהיה הסוף של השידור הציבורי במדינת ישראל.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: לפני שאני אסכם או אפנה לנציג משרד המבקר, האם יש פה מישהו בחדר שרוצה להגיד משהו, שלא פנינו אליו?

מיכאל מירו: רק הערה קטנה.

מיכאל מירו: אתם חוזרים כל הזמן, מדובר פה במכתבי שימוע, ואני באמת מבקש, אתם האנשים שצריכים להקפיד, בייחוד אתם, צריכים להגיד 'מכתבי שימוע', אלה לא מכתבי פיטורים.

רוני בר-און: נכון, אני אמרתי מכתבי שימוע.

מיכאל מירו: לא, אבל חבר הכנסת חסון אמר מכתבי פיטורים, אלה לא מכתבי פיטורים.

רוני בר-און: מיקי, עכשיו כשאתה התקררת ואני התקררתי וכולם התקררו, שלב השימוע הוא הליך, הוא נדבך, הוא רכיב הכרחי בהליך של פיטורים.

רוני בר-און: זה סדר העולם.

רוני בר-און: אני מסכים שאי אפשר להישאר עם כל העובדים.

רוני בר-און: אני הוא זה שאמרתי, תקבלו 850 מיליון ותתנו לי 850 מפוטרים, אני הוא זה, אני לא בא אליך, אבל כשאומרים---

קריאה: 700.

רוני בר-און: שנייה, אני ידוע שזה זז לפה וזז לשם ומכרו את זה מכל הכיוונים, אני יודע.

רוני בר-און: הרי כבר דיברנו על זה בפעם הקודמת, שכשבאים ואומרים לך, תשמע, עולה טענה, בא חבר כנסת ואומר, זה שאתה מפטר את הגברת, שאני יודע את שמה רק עכשיו בפעם הראשונה, אני חשבתי שקוראים לה נירית ואחר כך אמרו לי מרית, ובסוף אומרים לי מירית.

רוני בר-און: באמת.

רוני בר-און: הוא אומר שאתה מפטר אותה למרות שהיא מחזיקה איזה סוג של דסק שהוא באמת---

יוני בן מנחם: זה לא נכון, אף אחד לא פיטר אותה.

חני לוז: וזה לא התערבות פוליטית?

יצחק הרצוג: מה פוליטי פה?

רוני בר-און: אתה רוצה לפתוח לי עכשיו עוד זירה פה?

רוני בר-און: תן לי מנוחה, תן לי לנהל את הדיון.

רוני בר-און: כשאתה מזמין בן אדם להליך שימוע, יכול להיות שלא תפטר אותו בסוף, יכול להיות---

יוני בן מנחם: מה תגידו אז אם היא לא תפוטר?

רוני בר-און: אמרתי לך, אם 29---

יוני בן מנחם: לא, אני מדבר על הגברת הזאת, שחבר כנסת הרצוג טוען שאנחנו רוצים לסתום את פיה.

יצחק הרצוג: לא, כי זה מתחבר לקרן.

יוני בן מנחם: מה זה מתחבר לקרן?

יוני בן מנחם: הכל מתחבר במה שמזינים אותך בשטויות ובשקרים.

רוני בר-און: יוני, אבל מצד שני לבוא ולהגיד בדיון, זה לא שימוע, היינו מדברים, שותים כוס קפה.

יוני בן מנחם: לא אמרנו את זה, אתה הוספת את זה.

רוני בר-און: זה התחלה של לגרום לבן אדם ללכת הביתה, מטעמים שיכול להיות שאתה תצדיק אותם במאה אחוז ושהוא יגיד לך שהם פוליטיים במאה אחוז, אבל להגיד לי שזה היה איזה שהוא תהליך בניוטרל, זה לא תהליך בניוטרל.

רוני בר-און: זה תהליך פיטורים, נקודה.

אמיר גילת: אדוני, הוזכר הפה המצב בתחנות טלוויזיה אחרות.

אמיר גילת: האם שם, אם היתה נקודת זמן שהיה צריך להחליט אם להאריך את העסקתם של 30 איש, הבית הזה היה נדרש לזה?

אמיר גילת: זה הליך שנבדק על פי שיקול דעת---

רוני בר-און: הבית הזה נדרש לזה בשבוע שעבר.

רוני בר-און: אדוני, כשמשווים על להעסיק 30 איש בזכיין פלוני או בזכיין אלמוני, לעומת זה שהמדינה תסכים לדחות את פירעון החובות של 40, 50, 60 מיליון שקל לערוץ 1, ערוץ טלוויזיה אחד מבין שלושה, תאמין לי שזה פרט קטן לעומת הדבר השני.

אמיר גילת: אני התכוונתי---

רוני בר-און: אבל אני לא רוצה להיכנס לזה.

אמיר גילת: אדוני, מדובר פה על פלט מחשב ולא על מחשבה---

יצחק הרצוג: אבל זה התחבר עם ההודעה על קרן.

נינו אבסדזה: בגלל שאתם גוף ציבורי, בגלל זה שואלים.

נינו אבסדזה: בגוף מסחרי לא היו שואלים בכלל.

רוני בר-און: אמיר, הפלט, בשבילך ובשביל מנהל כוח אדם, הוא פלט מחשב, אפילו בשביל מנהל הרדיו הוא פלט מחשב, גם בשביל המנהל הכללי וגם בשבילך, אבל בשביל זה שקיבל את זה זה עולם ומלואו.

רוני בר-און: אז הוא יכול עכשיו באינסטינקט האנושי הכי מובהק להגיד 'הם עושים לי את זה בגלל שהתכנית שלי מתריסה---

יוני בן מנחם: זה הכי נוח להגיד שזה פוליטי.

רוני בר-און: אבל זה אנושי לחלוטין.

יצחק הרצוג: אבל אז אמרת שהיא לא עוברת מסך.

יוני בן מנחם: ברור שזה אנושי, אבל למה להאמין לזה?

נינו אבסדזה: אבל מישהו אמר שהיא לא עוברת מסך.

יצחק הרצוג: כי זה נראה ככה.

רוני בר-און: מכיוון שזו לא ישיבה של ועדת מעקב רגילה, אני לא אפתח את זה אלא לאלה שהוזמנו לדיון הדחוף על פי יוזמתו של השר לשעבר הרצוג.

רוני בר-און: נשמע את משרד מבקר המדינה.

רוני בר-און: ברשות השידור יש מישהו שכל מה שאמר היושב ראש, המנהל הכללי, מנהל הרדיו והחברים שהם גם בכובעים כאלה ואחרים, שהוא מוכרח להגיד משהו שדעתו לא נשמעה?

רוני בר-און: אם כך זה בסדר.

רוני בר-און: משרד ראש הממשלה?

רוני בר-און: לא פה.

רוני בר-און: המשמר החברתי?

רוני בר-און: מוזמנים נוספים?

רוני בר-און: מי זו גברת חני לוז, רכזת מדור תדמי"ת?

חני לוז: אדוני היושב ראש וכל האנשים המכובדים, אני עוקבת אחרי רשות השידור כבר יותר מעשור, הן ככתבת תקשורת בעבר והיום כראש מרכז תדמי"ת לתגבור דמוקרטיה במדיה הישראלית.

חני לוז: לוז העניין שאני רוצה להגיד, שכל הדיון הזה כאן זה שיא הפוליטיזציה שאפשרית ברשות השידור.

רוני בר-און: תודה רבה לך.

רוני בר-און: בהינתן שזו דעתך על הדיון כאן, אז מיצית את ה---

חני לוז: ההתערבות בכל העסקה אישית פרסונלית של כתב או עיתונאי זה או אחר, זו ההתערבות הכי חזקה שיכולה להיות בניהול של רשות השידור.

חני לוז: עכשיו אני שמעתי בין השורות שהשר, שאני מאוד מכבדת את פועלו, השר הרצוג, שדיבר על זה שהוא נפגש, כל הזמן יושב על כוס קפה עם ועדי העובדים ושהוא כן היה עולה לשידור אצל קרן נויבך, האם יש קשר---

יצחק הרצוג: זה העובדים במשרד הרווחה.

חני לוז: כל אחד אינטליגנטי יעשה את הקשר האם יש פוליטיזציה, האם יש קשר בין ההתנהלות המאוד אלגנטית הזאת לבין קבלת זמן השידור ברשות השידור.

חני לוז: ההתערבות הפוליטית הבוטה הזאת היא הפוליטיזציה של רשות השידור.

יצחק הרצוג: דיברתי על ועדי העובדים בביטוח הלאומי וברווחה, לא על ועדי העובדים האלה.

רוני בר-און: מועצת העיתונות?

רוני בר-און: לא כאן.

רוני בר-און: תנועת אומ"ץ?

רוני בר-און: לא כאן.

רוני בר-און: התנועה לאיכות השלטון?

רוני בר-און: לא כאן.

קריאה: מעניין למה.

רוני בר-און: לא מעניין, משעמם.

רוני בר-און: לשכת המבקרים הפנימיים?

רוני בר-און: מר שנבל, אתה לא רוצה להוסיף שום דבר, נכון?

מרדכי שנבל: לא.

יצחק הרצוג: רק אני מציע שבכל זאת הוועדה תבקש, גם מההנהלה, היושב ראש או המנהל הכללי, או המנהל, ואגודת העיתונאים, להיפגש.

יצחק הרצוג: אני אומר לכם עכשיו בשיא החברות, חלק מהעניין זה צל הרים כהרים של צד מול צד.

יצחק הרצוג: זה מקובל בעולם הניהול.

יוני בן מנחם: אז אתה מאשר שזה צל הרים כהרים.

יצחק הרצוג: לא, אבל תשמע---

יוני בן מנחם: זה מה שאתה אומר.

יוני בן מנחם: אתה אומר שזה צל הרים כהרים.

יצחק הרצוג: לא, כשאתה אומר בלשון שנשמעת משפילה, הוא יחכה בתור ויש לי ועדים אחרים, אז אני אומר לך, זו טעות פטאלית.

יצחק הרצוג: אגודת העיתונאים היא גוף---

יוני בן מנחם: יש הבדל בין ועדים לבין ארגון מקצועי.

יוני בן מנחם: הוא לא ועד עובדים.

יצחק הרצוג: אבל הוא מייצג את אגודת העיתונאים.

רוני בר-און: בסדר, הידברות מעולם לא הועילה לשום דבר.

מיכאל מירו: חשוב להבין שדני זקן הוא כמו עופר עיני, עופר עיני בא לכל מפעל ו---

יצחק הרצוג: הוא העופר עיני של העובדים האלה.

מיכאל מירו: במקרה הוא שם---

רוני בר-און: מיקי, אני כבר עברתי למקום אחר, אתה מפריע לי.

רוני בר-און: כן, יושב ראש עמותת נכים למען נכים, מה משה בר.

רוני בר-און: אני לא יודע מה יש לך לתרום לדיון, אבל---

משה בר: אני רוצה לתרום לדיון שגם יושב הראש יידע, אני גם התחלתי לפעול לפני חודש וחצי להחתים עשרות אלפי אזרחים במדינת ישראל שהם נגד הערוץ הזה, שעבר זמנו של הערוץ הזה, הם משתמשים באזרחים כדי למלא את הקופות שלהם, הם לקחו חמישה משרדי עורכי דין וזה לא ייתכן שהציבור יקבל את כל המכות של הטעויות שהם עושים, שהציבור צריך לשלם.

רוני בר-און: כשתגמור את ההחתמה על העצומה, תביא את זה לאיפה שאתה רוצה ואנחנו נדון בה.

רוני בר-און: זה באמת לא תורם לי לדיון.

רוני בר-און: אני מצטער, מר בר, אתה רואה שאני פניתי אליך כי ביקשת, אבל התפקיד היחיד שלי פה זה לגרום לכך שהדיון הזה יהיה יעיל ככל שניתן ויביא להתקדם ולא---

משה בר: מדובר בהרבה אזרחים.

רוני בר-און: לא, תודה רבה.

רוני בר-און: אדוני המבקר.

יובל חיו: אדוני היושב ראש, אנחנו רשמנו את הדברים, אנחנו נלמד אותם אצלנו במשרד, ככל שנמצא לנכון שנידרש לעסוק בכך וכמובן שזה ייעשה גם בקונטקסט של ביקורת המעקב השוטפת שאנחנו מקיימים, אז נמשיך לעקוב אחר הדברים, תוך שימת לב לעובדה שכפי שלמדתי היום בית הדין לעבודה גם הוא כרוך בסוגיה הזו.

יובל חיו: תודה.

רוני בר-און: תודה רבה לך.

רוני בר-און: אני קודם כל רוצה להודות לכל המשתתפים.

רוני בר-און: לפני שאני מסכם את הדיון, אני בכל אופן חושב שהפנייה של חבר הכנסת הרצוג אליכם היתה במקום.

רוני בר-און: ההיגיון שאתם נמצאים באותו אוהל כבר כמעט חצי שנה, אתם, כל אחד מכם קודם, אבל בתפקידים הנוכחיים שלכם, ובזיקה בין מנהל הרשות ובין מנהל הרדיו לבין יהיה תוארו של מר זקן אשר יהיה, ואתם מדברים רק פה, דרך המיקרופונים ומעבר לשולחן, היא לא לתועלת העניין.

רוני בר-און: דני זקן יתחייב שהוא לא יעלה את ענייניו האישיים, ואתה כמובן תתחייב שאתה לא תביא את הצרות האישיות שלך שבאת איתם לפגישה איתו, שבו דברו ביניכם, גם אם זה קצת מחוץ לסדר הזמנים הרגיל שלך ותורו צריך היה להגיע ב-2014, אני בטוח שתמצא לו איזה משבצת זמן.

יוני בן מנחם: יש לך חוש הומור, אני חייב לציין.

רוני בר-און: תקשיב למה שאני אומר לך, וגם אתה, מיקי, כי, כפי שאמרתי לכם בישיבה מספטמבר, הישיבה הבאה שלנו היא בסוף דצמבר, אנחנו נשב עם היד על הבעיות שלכם מצד אחד, בניסיון לפתור אותן, בעיות הרפורמה ובעיית ההתעלמות של הממשלה מהצרכים האמיתיים שלכם, ועל הדרך גם נדון בעניינים שמעניינים אותנו, אותי, את חברי הכנסת הרצוג, חסון, את גב' אבסדזה, וחלק מהדברים האלה הם, כן, מה לעשות, גם העניינים האלה, שאנחנו קוראים להם כן או לא פוליטיזציה ברשות השידור, ברמות כאלה ואחרות.

רוני בר-און: אני מניח שבסופו של יום, אם הדברים ייפתרו, מה טוב, אם הדברים לא ייפתרו, יושבים פה אנשים שאני מניח שהם יודעים לפתור את הדברים ובדרך שלנו אולי, כחברי כנסת, אם אתם מסתכלים, אז אתם גם רואים שזה בעיקר חברי כנסת מהאופוזיציה, יש מה שנקרא רק את הכוח לדון ולדבר, בהצבעות נגזר עלינו בדרך כלל להפסיד, אבל מוסד הביקורת הוא לא תלוי, לא קואליציה ולא אופוזיציה, וכשאנחנו יושבים פה ומדברים אז מה שנופל על אוזניים כרויות מה טוב.

רוני בר-און: לבור את המוץ מן התבן הם יודעים טוב מכולנו וגם הם יעשו את זה.

רוני בר-און: מכל מקום אני מודה לכם על ההשתתפות פה.

רוני בר-און: תמשיכו לעשות את הדברים הטובים שאתם עושים, תשתדלו ככל האפשר להימנע מהדברים שנראים כאיזה סוג של תקלה, בעיקר המינויים בפועל שבעיניי, אני אומר לכם---

יוני בן מנחם: אין מינויים בפועל.

יוני בן מנחם: היתה פה טעות, לא הספקת לתת לי להשיב.

יוני בן מנחם: זה ממלאי מקום, זה לא בפועל.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: חברים, הישיבה נעולה.