הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 203, 2011-09-27 09:00

רוני בר-און: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה לענייני ביקורת המדינה, שעניינה מעקב אחרי ביצוע הוראות ומסקנות דוח מבקר המדינה 61ב לענייני המנהל והארגון, והחלק השני שלה ייוחד לדיון במצב רשות השידור היום.

רוני בר-און: אני מודה לאלה שהתייצבו בזמן, במיוחד לכל חברי הכנסת שנוכחים באולם.

רוני בר-און: הנושאים שאנחנו עתידים לדון בהם היום עניינם שניים, כמו שאמרתי.

רוני בר-און: אחד, תמצית דוח המבקר 61ב, כי בעניינו כבר התקיים דיון בוועדה בתאריך 30.5.2011.

רוני בר-און: בדיון הוצגו ממצאי דוח המבקר שנגעו בליקויים חמורים בתשתיות בנושא רשות השידור, בעיקר בנושאים של איוש המוסדות המנהלים והפוליטיזציה בהם, פעילות ללא תקציב מאושר, ניהול כוח אדם והתקשרויות בצורה שחורגת מסדרי מנהל תקין.

רוני בר-און: בדיון הזה, שהתקיים ב-30 למאי, הוצגו בעיקר עמדות רשות השידור.

רוני בר-און: המנכ"ל הציג את טענותיו.

רוני בר-און: גם היושב ראש טען כי ממצאי המבקר מולאו, והרשות החלה בתהליכי יישום הממצאים.

רוני בר-און: עלו טענות על פוליטיזציה של אופי המשדרים, וחוסר בתמחור של שעות עבודה כתוצאה מאילוצי הרשות, שמוביל בעצם לבזבוז כספים.

רוני בר-און: הדיון סוכם בכך שנקבע כי יתקיים דיון מעקב – מה שאנחנו עושים היום – לבחינת ההתפתחות של הרפורמה, ולבחינת התערבות השיקולים פוליטיים במינוי בעלי התפקידים.

רוני בר-און: אנחנו נדון היום בעיקר בנושאים הבאים: 1.

רוני בר-און: התפתחות היישום של ממצאי המבקר; 2.

רוני בר-און: הטענות בדבר מינויים פוליטיים ברשות;3.

רוני בר-און: הטענות בדבר האופי הפוליטי של השידורים בערוצים.

רוני בר-און: ככל שיימצאו כאן אנשים שביקשו להשתתף בדיון על נושא התיקונים בהצעות חוק רשות השידור, והבחינה של יישום הרפורמה, ולראות כיצד אנחנו ממשיכים לדון ולעקוב אחרי כל הנושאים האלה.

רוני בר-און: אני מציע שנפתח במספר דברים מצד נציג ביקורת המדינה – ככל שאתה רוצה להתחיל בדיון, להציג את השאלות שאתה מעוניין לקבל עליהן תשובות בשלב הזה.

רוני בר-און: אחר כך נעבור לשמוע גם את חברי הכנסת וגם את האורחים הנכבדים שיש לנו כאן, שכל אחד, כמובן, יציג את עמדותיו וטענותיו לפי העניין.

רוני בר-און: אני מבקש מלכתחילה, גם אם הדיון נועד להיות טעון, לא אסבול התערבות של אחד בדברי משנהו.

רוני בר-און: מי שלא יוכל לשאת במגבלה הזאת יצטרך ללמוד לשאת בה, או לא להמשיך להשתתף איתנו.

יובל חיו: תודה, אדוני היושב-ראש.

יובל חיו: לא אחזור בהזדמנות הזו על פירוט מכלול הממצאים שהוצגו בצורה מפורטת בדיון הקודם שקיימה הוועדה, אבל אדבר על מספר מכלולים שהופיעו בדוח הביקורת שפורסם במאי האחרון, ואומר מילה לגבי עדכונים שקיבלנו לפעולות שנעשות בתחום הזה.

יובל חיו: דוח הביקורת – אמרתי גם בדיון הקודם – עוסק בעניינים יסודיים.

יובל חיו: גם אם בתוכו יש פרוט של דוגמאות כאלה ואחרות, בסופו של יום הדוח הזה מכוון לנושאים תשתיתיים בתפקוד של רשות השידור – תחומים של איוש מוסדות תחומים של תקציב ותחומים של ניהול כוח-אדם.

יובל חיו: אלו בסופו של דבר נושאים בסיסיים, שהבחינה שלהם צריכה להיעשות באופן שורשי.

יובל חיו: עיקר הממצאים נגעו לארבעה נושאים שמפורטים בדוח.

יובל חיו: הנושא הראשון הוא איוש מוסדות רשות השידור.

יובל חיו: הצבענו על בעיה מתמשכת – כמעט כרוניקה – של היעדר איוש מוסדות רשות השידור או תקופות ממושכות בהם המוסדות מאוישים באנשים חסרים.

יובל חיו: התחום השני שעסקנו בו הוא הממשק בין המערכת הפוליטית לבין רשות השידור.

יובל חיו: בפרק הזה בהחלט הצבענו על חשש לכך שקרבה בין המערכת הפוליטית לבין רשות השידור ראויה לבחינה אמיתית.

יובל חיו: בתוך הפרק מפורטות דוגמאות מסוימות שיכולות ללמד על אותה מסקנה שדיברה על חשש בתחום הזה.

יובל חיו: התחום השלישי הוא תחום התקציב.

יובל חיו: אין מדובר על בעיה של שנת תקציב מסוימת.

יובל חיו: גם בתחום הזה יש כרוניקה.

יובל חיו: לכרוניקה הזו יש השלכה על מערכות תפקוד שלמות עד לרמה של מה שמקבל בסופו של יום האזרח.

יובל חיו: הביקורת נעשתה בתחום הזה במקביל לפעולות שנעשו בתחום הרפורמה.

יובל חיו: אנחנו אומרים, ואמרנו את זה במהלך הביקורת: הרפורמה והעבודה על הרפורמה היא לא נסיבה מקילה בעניין הזה.

יובל חיו: בעיקר כאשר אנחנו מדברים על הליך מתמשך של גיבוש רפורמה, וככל הנראה גם יישומה.

יובל חיו: לכן מצאנו לנכון להעלות את הממצאים האלה למרות שהמערכת עסקה בגיבושה של רפורמה די מקיפה ברשות.

יובל חיו: התחום האחרון הוא ניהול כוח האדם.

יובל חיו: בעניין הזה הצבענו על כך שעשרות משרות ברשות השידור, שהן משרות מחויבות על-פי הנורמות הקיימות בקיום הליך בחירה שוויוני, אוישו במודל העסקה של מינויים זמניים.

יובל חיו: אמרנו: כל זמן שאלה הן הנורמות, והרשות מתפקדת כרשות ציבורית, יש צורך לעשות שינוי יסודי בעניין הזה ולהיכנס למהלך של איוש המשרות האלה על פי הוראות הדין – בהליך שוויוני, אם נדבר על המכרז.

יובל חיו: אלה עיקרי הממצאים.

יובל חיו: הנחנו אותם בפברואר על שולחן ראש הממשלה.

יובל חיו: מבקר המדינה – לפי סעיף 14 לחוק מבקר המדינה – שלח מכתב לראש הממשלה, שבו הוא מבקש לפעול לתיקון הליקויים האלה.

יובל חיו: בעיקר נוכח העובדה שמצאנו את עצמנו בחודש פברואר 2011 לפני הליך של מינוי מוסדות לרשות השידור.

יובל חיו: אומר משפט אחרון.

יובל חיו: אנחנו מקבלים דיווחים בשבועות האחרונים מהנהלת רשות השידור – מיושב-ראש רשות השידור – על פעולות שנעשות לתיקון הליקויים.

יובל חיו: עדיין לא נכנסנו לפעולת מעקב פורמלית כלשהי בנושא הזה.

רוני בר-און: תודה רבה לך, מר חיו.

רוני בר-און: נתחיל לפי המודל שבו התקיימה הישיבה הקודמת.

רוני בר-און: נשמע קודם חלק מנציגי הרשות כדי שיעדכנו אותנו.

רוני בר-און: אני מבקש לעדכן, ככל הניתן, במתווה או בראשי האב של הדיון שהציג נציג הביקורת, כדי שנוכל כולנו להסתנכרן, ולעבוד על בסיס מצע לדיון משותף.

רוני בר-און: אני מזכיר, ארבעה ראשים לדיון הזה: הראשון, נושא איוש המוסדות.

רוני בר-און: השני, הממשק בין הדרג הפוליטי ורשות השידור.

רוני בר-און: השלישי, הפעילות בהיעדר תקציב או תחת המטריה של אין רפורמה או יש רפורמה.

רוני בר-און: הרביעי, תחום ניהול כוח האדם.

רוני בר-און: מי נמצא פה מרשות השידור?

רוני בר-און: המנכ"ל החדש, בבקשה.

אמיר גילת: אני אפתח קודם, בסדר?

אמיר גילת: כיושב ראש הרשות.

רוני בר-און: - - - בבקשה, יושב ראש הרשות.

אמיר גילת: קודם כל, אני שמח על הדיון שמתקיים – דיון מיוחד, אני מבין– ערב החג.

אמיר גילת: אני מניח שזה מצביע על העניין שיש לוועדת הביקורת במעקב אחרי היישומים.

רוני בר-און: לציבור.

רוני בר-און: הוועדה היא רק מכשיר – לוועדה אין לא עניין ולא רגשות – שמשקף את מה שהציבור מרגיש.

רוני בר-און: אמיר גילת: אני באמת שמח, אדוני, להציג את שורת הפעולות שננקטו ברשות השידור מאז פרסום דוח המבקר, ואולי אף קודם לכן.

רוני בר-און: צוות לתיקון ליקויים הוקם עוד בימיו של המנכ"ל היוצא, מר מוטי שקלאר.

רוני בר-און: הוא התכנס ביוני ודן בממצאי הדוח.

רוני בר-און: נעשו כבר מספר פעולות שמיד אפרט, אבל יש צוות לתיקון הליקויים.

רוני בר-און: המנכ"ל הנכנס, מר יוני בן-מנחם – שנכנס לפני שבוע לתפקיד – כבר קבע מועדים ל-6 ישיבות, כדי להמשיך את הטיפול בנושא הזה.

רוני בר-און: עיקר הביקורת היא – כמו שהזכרת – בנושא מינויים של כוח אדם, בעיקר נושא של מינויים בפועל – תופעה פסולה שהיתה נהוגה ברשות השידור במשך שנים רבות, אולי רבות מידי.

רוני בר-און: הדוח הצביע על 57 מינויים בפועל.

רוני בר-און: אני שמח שלגבי כשליש מהם כבר יצאו מכרזים.

רוני בר-און: יש גם בעלי תפקידים שכבר אוישו במכרזים.

רוני בר-און: 3 מתוך 4 מנהלי מדיה, כלומר: מנהל "קול ישראל", מנהל הטלוויזיה בערבית ומנהל "קול ישראל" בערבית כבר נבחרו במכרזים.

רוני בר-און: נערך גם מכרז למנהל הטלוויזיה הישראלית.

רוני בר-און: לא מצאנו מועמד מבפנים, ולכן החלטנו להגדיל את מאגר החיפושים ולהוציא את זה למכרז פנימי-חיצוני – לאפשר גם לאנשים מבפנים וגם לאנשים מבחוץ להתמודד על התפקיד.

רוני בר-און: מדיה זה ההיררכיה הכי גבוהה ברשות השידור –זה מקביל לסמנכ"ל.

רוני בר-און: כלומר, שלושה מתוך ארבעה תפקידים אלה כבר מאוישים.

רוני בר-און: הרביעי בדרך.

רוני בר-און: במקביל נערכו מכרזים גם לסמנכ"לים.

רוני בר-און: לסמנכ"ל משאבי אנוש נערך מכרז פנימי.

רוני בר-און: שוב, הוצאנו את זה למכרז חיצוני-פנימי.

רוני בר-און: נערך כבר מכרז לתפקיד חדש: סמנכ"ל שיווק ואסטרטגיה – יצא החוצה, לא מצאנו מבפנים.

רוני בר-און: גם ניגש רק מועמד אחד, לכן החלטנו להרחיב את היריעה.

רוני בר-און: במקביל מונו עוד מנהלים: מנהל חטיבת מורשת ב"קול ישראל" ובעלי תפקידים נוספים.

רוני בר-און: אחרי שאוישו בעלי התפקידים הבכירים יותר – מנהלי מדיה – אנחנו יורדים למטה, לשדרת הניהול השנייה והשלישית, ואני מניח שבשבועות עד החודשים הקרובים – ביותר, אני לא מדבר על הרבה חודשים – נערוך את המכרזים לשאר בעלי התפקידים, ובכך נשים קץ לתופעת המינויים בפועל.

רוני בר-און: זו היתה החלטה ראשונה של הוועד המנהל כבר בישיבתו הראשונה בשני במאי.

רוני בר-און: בישיבה הזאת גם נתקבלה החלטה להאיץ את הכנת תקציב רשות השידור, שכזכור פעלה שבע שנים ללא תקציב מאושר.

רוני בר-און: הוועד המנהל כבר אישר בהליך מזורז לפני כחודשיים את תקציב רשות השידור לשנת 2011.

רוני בר-און: התקציב הזה מונח כרגע על שולחנו של שר האוצר לאישור מטעם המשרד, אבל רשות השידור סיימה מטעמה את הטיפול בעניין, ויש תקציב מאושר – מבחינתנו, לפחות – ומאוזן לרשות השידור.

רוני בר-און: זה באשר לנושאי התקציב.

רוני בר-און: אומר משהו על הרפורמה, שגם מוזכרת פה.

רוני בר-און: כפי שכולכם יודעים - - -

רוני בר-און: למה שר האוצר לא מאשר את התקציב שלכם בחודשיים האחרונים?

רוני בר-און: אמיר גילת: הוא עדיין לומד אותו, למיטב ידיעתי.

רוני בר-און: נמצא פה נציג האוצר.

רוני בר-און: הוא יכול לענות.

גדי בן-יצחק: - - -

רוני בר-און: מי אדוני?

גדי בן-יצחק: גדי בן-יצחק, יושב ראש ועד עיתונאי ירושלים.

רוני בר-און: לא אתה מוסמך לתת תשובות מטעם שר האוצר, למיטב זכרוני.

רוני בר-און: אמיר גילת: אני שמעתי מהאוצר השבוע שהם עדיין לומדים את התקציב, ואני מניח שהוא יאושר.

רוני בר-און: אין אתם עובדים בינתיים?

רוני בר-און: אחד חלקי 12 מלפני 8 שנים?

רוני בר-און: אמיר גילת: ממש לא.

רוני בר-און: עובדים לפי התקציב שאנחנו אישרנו, כלומר הגדרות התקציב שלנו.

רוני בר-און: המבקר קבע לפני שנה שזה דרך פסולה לעבוד.

רוני בר-און: אמיר גילת: זו הדרך היחידה כרגע.

רוני בר-און: לפחות יש לנו איזו מסגרת תקציבית שאנחנו יודעים מהי, גם אם היא לא אושרה מלמעלה.

רוני בר-און: אנחנו מחכים כרגע לאישור הפורמלי.

רוני בר-און: זו הדרך הטובה ביותר.

רוני בר-און: עדיף לעבוד ככה מאשר בכלל ללא תקציב.

רוני בר-און: כדי שוב לא להגיע לאותן מסורות ישנות וקלוקלות, הנחינו את המנכ"ל להתחיל בהכנה של תקציב 2012 לצד תוכניות עבודה.

רוני בר-און: זה גם חידוש ברשות השידור שלא היה נהוג עד היום: תקציב 2012 יאושר רק כנגד תוכניות עבודה של כל אחד ממנהלי המדיה.

רוני בר-און: אני די חושש שאתם לא תתכנסו בלוחות הזמנים.

רוני בר-און: אם אנחנו באוקטובר, ולשר האוצר לוקח לעיין בתקציב הקודם שלכם לפחות חודשיים, אז אתם צריכים לעבור עכשיו תהליך של תוכניות עבודה.

רוני בר-און: ככל שאני מכיר מערכות מהסוג הזה, זה לא תהליך פשוט.

רוני בר-און: מתוך תוכניות עבודה – אם יאושרו – לגזור את התקציב, ואחרי שאישרתם את התקציב ללכת לממשלה.

רוני בר-און: הנה אני מודיע לך שאין סיכוי שאתם עושים את זה לפני סוף שנת הכספים הזאת, כפי שאתם מחויבים לעשות.

רוני בר-און: אמיר גילת: אתה צודק בעיקרון, אבל לא תמיד הרצוי הוא המצוי.

רוני בר-און: המנכ"ל הנכנס נכנס רק ביום ראשון שעבר לתפקידו, והרשות היתה כחודשיים ללא מנכ"ל – אני לא מדבר על התקופה שלפני כן.

רוני בר-און: וגם את החגים אתם לא קובעים, כמו שאתה אומר?

רוני בר-און: אמיר גילת: לכן לא תמיד הרצוי מצוי, אבל בהחלט עושים מאמץ.

רוני בר-און: לקראת ישיבת המעקב הבאה, אני מודיע לכם שהעניין הזה של הדחיות – לפחות בעיני – לא יהווה תירוץ, בוודאי לא סיבה לשום מהלך שהוועדה תחליט לנקוט.

רוני בר-און: אותנו לוחות הזמנים המרווחים – לא שלכם ולא של שר האוצר – לא יעניינו.

רוני בר-און: אמיר גילת: גם לקחנו בחשבון את נושא הרפורמה, אבל התעלמנו ממנו כשהכנו את התקציב.

רוני בר-און: כלומר הלכנו על תקציב פסימי, שאומר שהנחת העבודה שלנו שאין רפורמה.

רוני בר-און: עובדה ש-2011 מגיעה לסיומה והרפורמה עוד לא הגיעה.

רוני בר-און: הזכרת את הרפורמה ואת ההתנהלות בצל הרפורמה.

רוני בר-און: אני חושב שהפקנו את הלקחים של השנים האחרונות שרשות השידור היתה בקיפאון מוחלט – אולי זה גם טבעי, אני לא מאשים אף אחד – כיוון שחשבו שתיכף תבוא הרפורמה, ולכן בואו נחכה.

רוני בר-און: החלטנו כרגע – החלטה שהתקבלה כבר לפני מספר חודשים – לא לחכות לרפורמה, תחת הפרפראזה: להילחם בשגרה כאילו אין רפורמה ולהילחם ברפורמה כאילו אין שגרה.

רוני בר-און: להמשיך את הפעילות השוטפת של רשות השידור: תקציב מאושר שלא לוקח בחשבון את הרפורמה, לוח שידורים חדש שלא לוקח בחשבון את הרפורמה.

רוני בר-און: כאשר תגיע הרפורמה נדע היטב כיצד ליישם אותה.

רוני בר-און: בנושאים של כוח אדם יש סעיף חשוב נוסף בדוח המבקר: נושא העסקת אנשי תקשורת בכירים – העסקת נותני שירותים.

רוני בר-און: כל המקרים שהוזכרו בדוח טופלו עוד בתקופת המנכ"ל הקודם, אם אינני טועה.

רוני בר-און: בנושא של עבודה פרטית.

רוני בר-און: זו תופעה חמורה מאוד.

רוני בר-און: בדרך כלל הדוח מצביע על היקף של עבודות רבות שנעשו ללא אישור כדין.

רוני בר-און: חידדנו כבר בישיבה הראשונה של הוועד המנהל את הנוהל הזה.

רוני בר-און: קבענו נוהל חדש ומתוקן.

רוני בר-און: אין יותר אישורים במסדרון או באקראי.

רוני בר-און: כל עובד של רשות השידור שיבקש לעבוד בעבודה פרטית יתייצב בפני ועדה שמורכבת מסמנכ"ל משאבי אנוש, נציג הלשכה המשפטית, מנהל המדיה והמנהל הישיר.

רוני בר-און: הוועדה הזאת ורק היא תאשר את העבודה הפרטית, אם תמצא לנכון.

רוני בר-און: במקביל ביקשנו מהמנכ"ל – ולדעתי, הוא כבר התחיל לעשות זאת – למפות את כל נושא העבודה הנוספת ברשות השידור.

רוני בר-און: לדעת מה היקף התופעה, למפות מי עובד בעבודה פרטית: מי עובד ללא אישור, מי עובד בכלל.

רוני בר-און: אנחנו מקווים לקבל את הממצאים בשבועות הקרובים ולטפל בהם, כך שעד סוף השנה האזרחית הקרובה נדע בדיוק מה המצב מבחינת המיפוי, והחל מה-1.1.2012, ולא יאוחר מהתאריך הזה, לא יהיה עובד ברשות השידור שיעבוד בעבודה נוספת ללא אישור, ואם כן, יינקטו נגדו צעדים משמעתיים.

רוני בר-און: חידוש נוסף שהוועד המנהל קבע: החתמה של עובדים שכאלה על הסדרי ניגוד עניינים.

רוני בר-און: לא די שהיו עבודות פרטיות, באישור או שלא באישור, אף עובד לא חתם על הסדר לניגוד עניינים, ובמקרים מסוימים זה ממש זעק לשמים.

רוני בר-און: לכן קבענו – ואנחנו מתכוונים להחיל את זה על כלל עובדי רשות השידור, אבל בשלב זה בוודאי על כאלה שעובדים בעבודות נוספות – שהם יחויבו לחתום על הסכם ניגוד עניינים.

רוני בר-און: הדוח מצביע גם על העסקת פרויקטור לטכנולוגיות.

רוני בר-און: הפרויקטור אינו ממונה על עובדים.

רוני בר-און: הוא מתרכז רק בהערכות לשדרוג המערך הטכנולוגי של הרשות במסגרת הרפורמה: המכרזים השונים, הציוד.

רוני בר-און: בימים אלה פורסם מכרז לתפקיד סמנכ"ל טכנולוגיות שייתר בעצם את תפקיד הפרויקטור, ובכך גם הפרשה הזאת תגיע לסיומה.

רוני בר-און: זה באשר לנושא של כוח אדם ותקציב.

רוני בר-און: נושא מינוי המוסדות הוא לא באחריות הרשות.

רוני בר-און: אני מציע שאם יש פה נציג של המשרד הממונה - - -

רוני בר-און: יש לך משהו להגיד לפורום על הטענות העולות – השאלות, כדי שלא נתייג את זה מיד בתחום הטענה - - -

אמיר גילת: אני ער לטענות.

רוני בר-און: הרשה לי להשלים את השאלה למרות שאתה ער לה כבר.

רוני בר-און: אני עוד לא מגובש איתה, אני שמח שאתה כבר ער לה.

רוני בר-און: השאלות העולות בתחום הממשק בין הדרג הפוליטי לרשות השידור.

רוני בר-און: אתה מכיר דבר כזה, אתה לא מכיר דבר כזה?

רוני בר-און: אתה מוטרד מזה, לא מוטרד מזה?

רוני בר-און: שומע טענות, לא שומע טענות?

רוני בר-און: יש לך דעה, אין לך דעה?

רוני בר-און: אמיר גילת: אני ער לטענות, בין השאר כי שמענו אותם בשבוע שעבר במועצת העיתונות.

רוני בר-און: הנושא הזה הועלה לפתחה של מועצת העיתונות שדנה בזה בשתי ישיבות.

רוני בר-און: אני חושב שחברי מועצת העיתונות שוכנעו שמדובר בסכסוכים אישיים, במחנאות בתוך רשות השידור, ולא בעניינים פוליטיים.

רוני בר-און: זו גם רוח ההחלטה שקיבלה מועצת העיתונות.

רוני בר-און: לי הוצג דוח – לא יודע איך קוראים לזה, אם אני טועה בשם המסחרי של המכון הזה אני מבקש סליחה מראש – של מכון שאוסף - - - אמיר גילת: אני מניח שאתה מדבר על "יפעת".

רוני בר-און: "יפעת", יכול להיות, שהציג נתון – אני לא זוכר אותו גם מספרית, אבל הוא נתון שמשך את תשומת הלב שלי – לגבי שינוי דרמטי במופעי תקשורת של חברי קואליציה, בהשוואה למי שאינם חברי קואליציה מאז כינון המוסדות החדשים.

רוני בר-און: יכול להיות שזה נתון מקצועי, אני ראיתי את זה בתקשורת.

רוני בר-און: אתה יודע להגיד על זה משהו, בדקת את זה?

רוני בר-און: אמיר גילת: גם אני כמוך ראיתי את זה בתקשורת.

רוני בר-און: אני, כפי שאתה גם מניח, לא מתערב בתכנים, ולכן ניזון פה רק מהתקשרות.

רוני בר-און: אני יכול כעיתונאי מנוסה להגיד לך - - -

רוני בר-און: לא מעניין אותי.

רוני בר-און: עם כל הכבוד לניסיון שלך כעיתונאי, אני לא מכניס את הניסיון שלי כאיש ציבור.

רוני בר-און: אמיר גילת: לא מכיר את זה ברמה המקצועית.

רוני בר-און: אתה לא מכיר את זה.

רוני בר-און: האם העובדה שאתה מכיר את הפרסום הזה לא גרמה לך לנסות לבדוק את זה אמפירית, כמובן בלי להתערב בתכנים.

רוני בר-און: יכול להיות שמעלים אנשי קואליציה שמדברים נגד הממשלה, ולעומת זאת אנשי אופוזיציה שמדברים בעד הממשלה – זה תכנים.

רוני בר-און: אני מדבר אמפירית.

רוני בר-און: אם מספר מופעים מבחינתך הוא התערבות בתכנים, אז אנחנו חולקים מה זה תכנים.

רוני בר-און: אם מספר מופעים בתקשורת, מבחינתך הוא לא סוג של אינדיקציה לממשק בין פוליטיקה לרשות שידור, גם אז אנחנו בשני תחומים נפרדים.

רוני בר-און: אם לא בדקת לא בדקת, זה בסדר.

רוני בר-און: אמיר גילת: פה אני בכל זאת מכניס את הניסיון שלי, כי זה מה שגרם לי לא לבדוק.

רוני בר-און: אני יודע שבתקופה שכזאת – של מחאה חברתית – בוודאי ובוודאי שיש יותר אזכורים של ראש הממשלה, ואנשי הממשלה, והקואליציה בתקשורת.

רוני בר-און: אגב, הנתון הזה מדבר על מספר האזכורים בתקשורת.

רוני בר-און: הוא לא אומר אם הם חיוביים או שליליים.

רוני בר-און: אני מציע שנבדוק גם את התוכן של האזכורים.

רוני בר-און: אני מדבר איתך על מספר מופעים, לא אזכורים.

רוני בר-און: אם זה היה אזכורים גם אני הייתי יודע - - -

אמיר גילת: "יפעת" בודק אזכורים.

רוני בר-און: אני מבקש לשאול אם מבחינת רשות השידור הנתון הזה ניתן לבדיקה: מופעי תקשורת, קרי: מופעי אולפן, מה שאתם קוראים "סינקים", מה שאתם קוראים מופעי תקשורת.

רוני בר-און: אני שואל אותך: בהכירך את הרשות אתה יודע לבדוק את זה?

אמיר גילת: יש פה את איש המקצוע.

אמיר גילת: נשמע את המנכ"ל – אתה יודע לבדוק את זה?

רוני בר-און: רק לנקודה הזאת, יוני, אל תחזור על הדברים שאמר אמיר.

יוני בן-מנחם: כל מה שנעשה במסגרת יומני החדשות ברדיו ובטלוויזיה מתועד, כי יש לנו "ליין-אפים" ממוחשבים.

יוני בן-מנחם: כתוב תמיד שם המרואיין ואפילו אפשר לבדוק כמה דקות הוא דיבר.

יוני בן-מנחם: אז הנתון הזה ניתן לבדיקה.

רוני בר-און: מאה אחוז.

רוני בר-און: אז אני מבקש לבדוק את זה מראשון בינואר עד יוני – לעשות טבלה עבור הוועדה.

רוני בר-און: ומראשון ביוני עד תאריך הבדיקה שלכם.

רוני בר-און: מספרים מדברים בעד עצמם, ואם הטענה מצוצה מן האצבע, אני מניח שהוועדה תמצא את הדרך להביע את דעתה על האמירה הלא מבוססת הזאת.

רוני בר-און: ואם יתגלו דברים אחרים אז נשאל שאלות, נקבל תשובות, ונקיים דיון בעניין הזה.

רוני בר-און: מכל מקום, כמה זמן אתה חושב שייקח לך לבדוק את זה ולמסור לנו?

יוני בן מנחם: נטיל את זה על מבקרת הפנים.

רוני בר-און: חבר'ה, אל תתחילו.

רוני בר-און: אמיר– אליך; אתה – אליה.

יוני בן-מנחם: לא אמרתי "אמיר".

יוני בן-מנחם: כבודו יקשיב - - -

רוני בר-און: לא, אמיר העביר אליך.

רוני בר-און: ואתה מעביר - - -

יוני בן-מנחם: לא, אמיר ביקש שאני אשיב לך, ואני אטיל את זה על מבקרת הפנים של רשות השידור.

יוני בן-מנחם: היא צריכה לתת את ההערכה המקצועית: כמה זמן ייקח לה לבדוק את זה.

רוני בר-און: כמה זמן ייקח לך לבדוק את זה?

איתנה גריגור: אני צריכה להעריך.

איתנה גריגור: בזמנו, לפני 3 שנים, בדקתי את הנושא הזה, וזה לקח לי למעלה מחצי שנה.

רוני בר-און: לבדוק חצי שנה לוקח חצי שנה?

איתנה גריגור: כן.

איתנה גריגור: היקפים - - -

רוני בר-און: טוב, זו בדיחה.

רוני בר-און: אני מורה את רשות השידור, אדוני היושב-ראש ואדוני המנכ"ל, להמציא לנו את הנתון הזה עד 15 בנובמבר ולא לאחריו.

רוני בר-און: בהתחשב בעובדה שעכשיו אנחנו בחודש חגים, שגם בו יש חצי חודש ימי עבודה.

רוני בר-און: עוד חצי חודש – ואני לא מקבל סיפורים.

רוני בר-און: אני עצמי – אם תתנו לי את האולפנים – בודק את זה תוך שבוע.

רוני בר-און: אז אתם יודעים לעשות את זה יותר מהר.

רוני בר-און: ב-15 בנובמבר, הנתון – הגדרתי אותו טוב – מופעי תקשורת מחולק לפי אופוזיציה-קואליציה, מראשון בינואר עד 30 ביוני, ומ-30 ביוני עד 30 בספטמבר, כדי שלא תתברברו עם תאריכים אחרים.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, יש עוד מישהו מהרשות שאתה רוצה שידבר, שיכול להוסיף דברים שאתה לא אמרת?

רוני בר-און: כי אין טעם בלחזור על הדברים.

רוני בר-און: אני מצטער.

רוני בר-און: אין לי פה רשימה מעודכנת של הנוכחים באולם למרות שביקשתי את זה.

רוני בר-און: לפני שאני נותן את רשות הדיבור לחבר הכנסת מולה, אני רוצה לדעת מי פה באולם מבקש גם לדבר.

רוני בר-און: יוסי בר-מוחא, נכון?

רוני בר-און: מנכ"ל אגודת העיתונאים.

רוני בר-און: בבקשה, אדוני.

יוסי בר-מוחא: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת שנמצאים פה, ובעיקר נציג מבקר המדינה שנמצא במקום.

יוסי בר-מוחא: ההתנהלות של רשות השידור מאז כניסת הוועד המנהל החדש, ועוד קודם לכן, זו התנהגות של מאפיה פוליטית בחסות לשכת ראש הממשלה.

יוסי בר-מוחא: אמרתי את זה בבית המשפט, אמרתי את זה בבית הדין לעבודה, ואני חוזר ואומר את זה פה, בוועדה לביקורת המדינה בכנסת.

יוסי בר-מוחא: ומדוע אני מדבר בלשון הזאת, ובאופן בוטה וברור כל כך?

יוסי בר-מוחא: וזה ברור לחלוטין.

יוסי בר-מוחא: הוועד המנהל מורכב מחברים שחלקם שימש בתפקידים שסייעו לראש הממשלה הנוכחי בתפקידים שונים אותם הוא מילא: יש לנו את יואב הורוביץ, שהיה ראש המטה שלו כשהתמודד מול מר שרון בפריימריז.

יוסי בר-מוחא: יש לנו את אמיר גילת, יושב-ראש רשות השידור, שהיה יועצו של בנימין נתניהו כשר אוצר, ואף ליווה אותו תקופה מסוימת לאחר סיום תפקידו כשר אוצר.

יוסי בר-מוחא: יש לנו גם את ניצב בדימוס, יעקב בורובסקי, שלא נמצא איתנו פה, שהתמודד לראשות עיריית חיפה בתמיכת הליכוד כשלליכוד יש מועמד.

יוסי בר-מוחא: בדקתי את זה.

יוסי בר-מוחא: אבל ראה זה פלא, בעוד בורובסקי אומר: לכאורה, זה לא נכון, ראש הממשלה מעמיד אותו כמועמד ליושב-ראש רשות שידור.

יוסי בר-מוחא: זה שהוא נפסל לאחר מכן על ידי היועץ המשפטי לממשלה בדרך כזו ואחרת זה עניין אחר.

רוני בר-און: יוסי, יש לי בקשה אלייך.

רוני בר-און: תמנה את העניינים, תמנה את האנשים – אתה מוכרח להגיד את הזיקה.

רוני בר-און: לא לכל אחד לתת את כל הנרטיב עד 6 דורות.

יוסי בר-מוחא: כבוד היושב-ראש, רציתי להדגיש עד כמה - - -

רוני בר-און: בוא תתקדם.

רוני בר-און: אתה מפזר את העוקץ של הטענה.

יוסי בר-מוחא: כשאתה רואה את המהלכים האלה.

יוסי בר-מוחא: אנשים – יש עוד כאלה – שהיו בתפקידים כאלה ואחרים שנשקו לבנימין נתניהו – האנשים בתפקידים הניהוליים היום – זכו כביכול במכרזים, או ועדת האיתור שבחרה בהם.

יוסי בר-מוחא: וראה זה פלא, כולנו ידענו: מי יהיה מנכ"ל רשות השידור?

יוסי בר-מוחא: יוני בן מנחם.

יוסי בר-מוחא: מי יהיה מנהל "קול ישראל"?

יוסי בר-מוחא: מיקי מירו.

יוסי בר-מוחא: ידענו כולנו כבר חודשים ספורים לפני כן.

יוסי בר-מוחא: אני יושב עם אמיר גילת עוד קודם כניסת הוועד המנהל ולאחר מכן, ואומר לי אמיר גילת: בנימין נתניהו ראש הממשלה אמר לי במפורש – ואין אדם מעיז בפניו של אדם, והוא פה, ואני מסתכל עליו בעיניים – אני רוצה את יוני בן מנחם מנכ"ל רשות השידור.

יוסי בר-מוחא: הלכה למעשה.

יוסי בר-מוחא: ואכן, התבצע הלכה למעשה.

יוסי בר-מוחא: לגבי ועדת האיתור.

יוסי בר-מוחא: יושב-ראש ועדת האיתור: אמיר גילת.

יוסי בר-מוחא: יושב שם יואב הורוביץ, שוב ראש המטה של בנימין נתניהו בפריימריז.

יוסי בר-מוחא: איש עסקים, אדם חכם, אדם נבון, אבל מה לעשות, צריך לבצע הנחיות.

יוסי בר-מוחא: אלה יושבים וקובעים עמדות: מי יהיה, ומה יהיה, ואיך תהיה חלוקת התפקידים.

יוסי בר-מוחא: מעל לכולם, מאחורי הקלעים עומד שעיה סגל, איש יחסי-הציבור והיועץ האסטרטגי, שהוא גם יועץ הסקרים של משפחת נתניהו.

רוני בר-און: הוא לא נמצא פה.

רוני בר-און: הוא לא שחקן בזירה הזאת.

רוני בר-און: מי שנמצא פה יודע להגן על עצמו.

יוסי בר-מוחא: מקובל עלי.

יוסי בר-מוחא: כל הדברים האלה נעשים באופן ברור בצורה הגסה והבוטה ביותר כשאין פוצה פה ומצפצף.

רוני בר-און: מה זה אין פוצה פה ומצפצף?

רוני בר-און: הלכת עם זה לבתי-משפט.

יוסי בר-מוחא: הלכנו עם זה לעתירה לבג"ץ.

יוסי בר-מוחא: הגענו לעתירה בעניין בחירת מיקי מירו.

רוני בר-און: ואיפה זה עומד?

יוסי בר-מוחא: כרגע זה לפני סיכומים.

יוסי בר-מוחא: השופט בבית הדין לעבודה - - -

רוני בר-און: עזוב.

רוני בר-און: זה הליך תלוי משפטית?

יוסי בר-מוחא: רק אומר מה הציע השופט.

יוסי בר-מוחא: כבר בתחילת הדיון, יום רביעי שעבר, הציע לבטל את המכרז ולקיים מכרז חדש.

יוסי בר-מוחא: כמובן, רשות השידור התנגדה.

יוסי בר-מוחא: זה בעניין של "קול ישראל".

רוני בר-און: עכשיו נניח לבית המשפט לעשות את זה.

רוני בר-און: יש עוד עתירות תלויות ועומדות?

יוסי בר-מוחא: זה בבג"ץ.

יוסי בר-מוחא: כנגד מינויו של יוני בן-מנחם למנכ"ל רשות השידור.

רוני בר-און: איפה זה עומד?

יוסי בר-מוחא: ב-7 בנובמבר יתקיים הדיון הראשון בבג"ץ.

רוני בר-און: אבל לא ניתנו צווי ביניים?

יוסי בר-מוחא: לא ניתן צו מניעה או צו ביניים.

רוני בר-און: אז בוא נניח לבית המשפט לברר את הדברים.

יוסי בר-מוחא: בסדר.

יוסי בר-מוחא: אבל רק אתן עכשיו תמונה כללית לגבי הפוליטיזציה.

רוני בר-און: ברמת המקרו אמרת שמכיוון שהמוסדות ממונים בזיקה לשלטון, ואחר כך גם דרגי הניהול ממונים על ידי המוסדות הממונים.

רוני בר-און: הטענה שלך מאוד ברורה.

רוני בר-און: אל תיכנס לנקודות או למקומות שבהם כבר פנית לבית-משפט.

יוסי בר-מוחא: זה כבר לא בית-המשפט.

יוסי בר-מוחא: אני עכשיו אומר דברים קצרים מאוד, מתומצת.

רוני בר-און: כי זמנך באמת מוגבל.

רוני בר-און: דקה - - -

יוסי בר מוחא: מקובל עלי.

יוסי בר מוחא: אנחנו רואים איך הפוליטיזציה מתבצעת בפועל ברשות השידור.

יוסי בר מוחא: רואים זאת בהנחיות לשדרנים כיצד לא לומר דברי הקדמה.

רוני בר-און: אתה אומר את זה כמנכ"ל אגודת העיתונאים?

רוני בר-און: את האינפורמציה הזאת אתה מכיר מחברי האגודה?

יוסי בר-מוחא: בוודאי.

יוסי בר-מוחא: חברי האגודה שהתקשרו אלי.

יוסי בר-מוחא: היתה אחת שבכתה בכי תמרורים של ממש, וסיפרה לי את הדברים.

יוסי בר-מוחא: היו דברים חמורים ששמעתי.

יוסי בר-מוחא: עובדים מתהלכים מתוך פחד וחרדה.

יוסי בר-מוחא: כותב יוני בן-מנחם בפייסבוק יחד עם זליג רבינוביץ', שהוא האיש החולש על הכול – האיש לא נמצא פה.

רוני בר-און: אתה מניח שאני לא מכיר את האנשים.

רוני בר-און: אז תעשה לי את הטובה הזאת, כשאתה מסתכל ורוצה להגיד שם, אם אתה לא רואה אותו, אל תגיד.

יוסי בר-מוחא: אני מדבר כרגע על עובדות לגבי יוני בן-מנחם: "תגייס את הכוחות המזוינים", כותב אחד לשני.

יוסי בר-מוחא: אלה דברים שמתרחשים.

יוסי בר-מוחא: העובדים מתהלכים בפחד ובחרדה.

רוני בר-און: יוסי, הטענה בתמצית – אם אני מכניס אותה לקליפת אגוז – שאתה מוסמך לטעון כמנכ"ל אגודת העיתונאים, שיש תלונות של עיתונאים ושל עורכים ברשות השידור על – ניקח את המילה הכי פשוטה שאני מכיר – פוליטיזציה של רשות השידור.

יוסי בר-מוחא: על פוליטיזציה, ועל כך שמהלכים אימים על עובדים.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: סליחה, אנחנו לא עושים את זה בהצבעות.

רוני בר-און: מי שמבקש לדבר נא להעביר לי פתק, כי אני לא זוכר את ההצבעות, ולא את השמות של כולם אני מכיר.

רוני בר-און: אז זה לא נעים לפנות אל אלה שאני לא מכיר ולבקש את שמם, כי הם יבינו שאת האחרים אני כן מכיר.

רוני בר-און: אם חברי הכנסת שנמצאים מבקשים להתבטא או שהם מעדיפים קודם לשמוע – ברגע שתרצו תודיעו לי.

רוני בר-און: הגברת מיטל בשרי, מנהלת תחום טלקומוניקציה של המועצה הישראלית לצרכנות, בבקשה.

מיטל בשרי: אני רוצה להתייחס גם לרפורמה, וגם להשלכה של איוש כל המוסדות.

רוני בר-און: יש לך 4 דקות.

רוני בר-און: תחלקי את זמנך לפי זה.

מיטל בשרי: הדברים האלה במכלול מביאים לכך שכספי הציבור אינם מגיעים למטרות להם נועדו.

מיטל בשרי: בשנים האחרונות הגענו לכאן שנה אחרי שנה, כאשר מנכ"ל רשות השידור ביקש להקפיא את האגרה, וכספי הציבור האלה נועדו על מנת להבריא את הרשות.

מיטל בשרי: בפועל, אנחנו רואים שהרשות לא הובראה, הכספים מוזרמים לרשות, והצרכן לא מקבל את מה שהוא צריך לקבל הן מבחינת הפקות מקור, והן מבחינות אחרות.

מיטל בשרי: הכספים האלה פשוט "הולכים".

מיטל בשרי: זה לא ערוץ ממלכתי, אלא בזבוז ממלכתי, מה שנעשה פה בפועל.

מיטל בשרי: יש לשקול אולי בכלל להקפיא את האגרה, או לבטל את האגרה בשלב זה.

מיטל בשרי: המועצה לצרכנות רואה חשיבות בשידור הציבורי, אבל לא בדרך שבה נעשים הדברים.

מיטל בשרי: ב-2007 התחילה לצאת הרפורמה.

מיטל בשרי: ב-2009 סוכם עם רשות השידור על פרישה של 700 עובדים.

מיטל בשרי: עד היום לא יצא שום דבר.

מיטל בשרי: מגיע יושב-הראש החדש ומתייחס למינויים החדשים שהולכים להיות במכרז.

מיטל בשרי: הוא לא מדבר על ההבראה.

מיטל בשרי: הכספים של הציבור ממשיכים ללכת למטרות להם לא יועדו.

רוני בר-און: פה אני יכול להביא חלק מהידע האישי שלי, משום שהקציתי את הכסף, וקבעתי את התנאים.

נחמן שי: נכון.

רוני בר-און: בעניין פיטורי העובדים, או שחרור העובדים, לא כל החטאת מונחת לפתחה של רשות השידור.

רוני בר-און: מונחת לפתחה חלק קטן מהחטאת, בהחלט לא חלק גדול.

רוני בר-און: את זה אני יכול לומר לך מיידע אישי.

מיטל בשרי: בשלב זה אנחנו רואים שכספי הציבור לא מגיעים למטרה להם יועדו, ולכן אולי יש לשקול בכלל להקפיא את האגרה או לבטל אותה בשלב זה.

רוני בר-און: ואת זה את אומרת כנציגת המועצה הישראלית לצרכנות?

מיטל בשרי: המועצה לצרכנות.

מיטל בשרי: כי הציבור לא מקבל את השירות.

רוני בר-און: זאת אומרת, אם ממילא לא מקבלים את השירות, אז למה לגבות מהם כסף?

מיטל בשרי: הגענו בשנים האחרונות לדיון בוועדות השונות – גם לוועדת הכלכלה – כאשר מנכ"ל רשות השידור, מר שקלאר, ביקש להקפיא את האגרה – מדובר בעשרות מיליוני שקלים שנלקחו מהציבור כל שנה – והתואנה היתה שהרפורמה יוצאת לדרך, והכל הולך להסתדר, מה שבפועל לא קרה.

מיטל בשרי: אתה רואה גם לגבי הפקות המקור שהציבור לא מקבל את כל הפקות המקור.

רוני בר-און: יש לך עוד משהו לחדש, כי את זה את כבר אומרת פעם שנייה?

מיטל בשרי: לא.

רוני בר-און: תודה רבה לך.

רוני בר-און: אפי מלכין ממשרד האוצר.

רוני בר-און: מי זה?

רוני בר-און: קודם כל תענה לי לשאלה.

רוני בר-און: האם אתה יודע להגיד לי למה תקציב רשות השידור, שנולד בעקבות 7 שנות הריון – לא 9 ירחי לידה אלא 7 שנות לידה – מונח כבר חודשיים על שולחנו של שר האוצר, לא מאושר, באופן שגם מפריע להם להתקדם ולהכין תקציב 2012?

רוני בר-און: אתה יודע לענות על זה?

רוני בר-און: אתה לא מוכרח לדעת.

רוני בר-און: אם אתה יודע תענה, אם לא תגיד לא.

אפרים מלכין: בכנות, לא אני מתעסק בתקציב רשות השידור.

נחמן שי: הפוך, זה לא צריך לעבור את משרד האוצר.

רוני בר-און: טוב, אבל יכול להיות שזה תקלה אחרת.

רוני בר-און: אולי זו מסקנה גם כתוצאה מהתקלה הזאת.

רוני בר-און: אז מה כן רצית להגיד לנו?

אפרים מלכין: רציתי להגיד בקצרה: רוב גורף של הבעיות שמעלה דוח מבקר המדינה אמורות להיפתר על-ידי הסכמי הרפורמה.

אפרים מלכין: הסכמי הרפורמה שנחתמו בתחילת השנה מסדירות מאלף ועד תו - - -

שלמה מולה: גם את הפוליטיזציה?

נחמן שי: יש ילדים שנולדים ב"הדסה" וכתוב להם רפורמה על הראש.

רוני בר-און: סליחה, אני מבקש ממך לא להיות פרשן לענייני מנהל ציבורי.

רוני בר-און: תגיד ש"לדעתי" ולא באופן כזה.

רוני בר-און: יושבים פה הרבה מאוד אנשים שהטענות שלהם לא מונחות בצד של הרפורמה.

רוני בר-און: 75% מן הדברים ששמענו עד עכשיו אין להם שום קשר עם הרפורמה.

רוני בר-און: אז אל תיקח אותנו למקומות שמילת הקסם "הרפורמה" תפתור את הכול.

רוני בר-און: קודם תעשו שתהיה רפורמה ואחר כך נראה איך מתמודדים עם הבעיות המרכזיות של הרשות.

אפרים מלכין: לעניות דעתי חלק גדול מהבעיות שמועלות אמורות להיפתר.

אפרים מלכין: ההסכמים מסדירים גם בהיבט יחסי העבודה את כל נוהל קבלת העובדים, רמות השכר, מייצרים אחידות, וסטנדרטים וקריטריונים ברורים לחלק גדול - - -

רוני בר-און: נו, אז למה אין רפורמה?

אפרים מלכין: עוד שנייה אני אגע בזה.

אפרים מלכין: מעבר להסכם בין הרשות לבין העובדים יש גם הסכם מימון שאמור להיחתם בין משרד האוצר לבין הרשות.

אפרים מלכין: החלטת הממשלה בזמנו דיברה על זה שהמימון אמור להגיע מ-3 מקורות: חלק מענק ממשרד האוצר, חלק הלוואה ועוד חלק מהעלאת אגרה.

אפרים מלכין: זו היתה החלטת הממשלה המקורית.

אפרים מלכין: ובנוסח ההחלטה - - -

רוני בר-און: אתה מדבר על ההחלטה שאני הובלתי, ה-850 מיליון?

אפרים מלכין: כן.

רוני בר-און: אז אני מכיר אותה.

רוני בר-און: אבל היא היתה יכולה להיות מבוצעת כבר לפני שנתיים וחצי-שלוש.

רוני בר-און: היא נתקעה רק על המחלוקת בדבר מספר העובדים שצריך לשחרר.

רוני בר-און: כל פעם זה עלה וירד, עלה וירד.

רוני בר-און: ככל שאני הייתי חשוף לזה.

רוני בר-און: יכול להיות שאחרי זה - - -

אפרים מלכין: הדברים האלה נסגרו.

אפרים מלכין: יש כבר הסכמות בין הרשות לבין ארגוני העובדים בדיוק על המספרים, על המועדים, על התמהיל וכל הדברים האלה.

רוני בר-און: אז למה זה לא נגמר?

אפרים מלכין: זה נגמר, זה חתום.

אפרים מלכין: הבעיה עכשיו היא שהעלאת אגרה – נכון ללפני בערך חודש וחצי-חודשיים – ראש הממשלה החליט שהיא לא רלוונטית, והוא הנחה את רשות השידור לבנות תוכנית עסקית חדשה על מנת לממן את הרפורמה, כשחלק מהתוכנית העסקית אמור להתבסס על מכירת נכסי הנדל"ן של הרשות.

רוני בר-און: זאת אומרת, מה שהאוצר סיכם עם רשות השידור, שמקורותיה של רשות השידור במסווה של האגרה יהיה חלק מאותו bulk של הכסף שעושה את הרפורמה, אמר לו ראש הממשלה: סליחה, אני לא מרשה לך להעלות אגרה, תביא לי מקורות אחרים.

אפרים מלכין: נכון מאוד.

רוני בר-און: ועל זה אין רפורמה.

אפרים מלכין: בינתיים הרשות - - -

רוני בר-און: אתה יודע להגיד לנו כמה זה היה?

רוני בר-און: הסכום הסופי עבר את ה-850 מליון?

אפרים מלכין: לא.

רוני בר-און: מתוך זה כמה היה מדובר שיבוא מהמקורות של האגרה?

אפרים מלכין: בערך 380 מיליון דולר.

רוני בר-און: אז את זה הוא שלח את הרשות להביא?

קריאה: הלוואי.

אפרים מלכין: לא אני שלחתי, ראש הממשלה הנחה את רשות השידור.

אמיר גילת: אדוני, אני - - -

רוני בר-און: אז תגיד לי, אמיר.

רוני בר-און: אז לא תהיה רפורמה, נו?

אמיר גילת: חייבים להדגיש: רשות השידור מילאה את חלקה בעסקה.

אמיר גילת: כל עובדי רשות השידור - - -

רוני בר-און: בסדר, עזוב.

רוני בר-און: הלאה.

אמיר גילת: לא, זה חשוב להגיד את זה.

רוני בר-און: הלאה.

רוני בר-און: עכשיו מה - - - החדש הזה?

אמיר גילת: כרגע חסר המימון החיצוני שהאוצר היה אמור להביא באמצעות העלאת האגרה.

אמיר גילת: אנחנו מחפשים עכשיו את אותו מקור - - -

קריאה: או משהו אחר.

רוני בר-און: אוקי, בסדר.

אמיר גילת: במתווה המקורי דובר על העלאת האגרה.

רוני בר-און: לגבי ה-380 מתוך ה-850?

אמיר גילת: כן.

אמיר גילת: יש 330 לטכנולוגיות והשאר - - -

רוני בר-און: אבל אומר נציג האוצר שראש הממשלה שלח אתכם להביא את המקור.

אמיר גילת: הדבר היה לפני חודש ימים.

אמיר גילת: היתה ישיבה לגבי עתידה של הרפורמה, ואחת האפשרויות שהועלו היתה מימוש הרפורמה באמצעות נכסים – אני לא אומר "הנכסים", כל הנכסים – של רשות השידור – כמו 242: שטחים תמורת שטחים.

אמיר גילת: אנחנו מאמינים שחלק מהנכסים שברשותנו – בבעלותנו המלאה – יכולים לממן את התהליך הזה.

רוני בר-און: טוב, יפה.

רוני בר-און: תודה רבה לך.

רוני בר-און: גברת נילי בן גיגי, מנכ"לית האגודה לזכות הציבור לדעת, בבקשה.

נילי בן גיגי-וולף: אני מבקשת להתייחס לסוגיה של הפוליטיזציה ברשות השידור, ולנסות להאיר אותה דווקא מכיוון אחר.

נילי בן גיגי-וולף: גם לטעמנו יש פוליטיזציה ברשות השידור, אבל היא מגיעה מכיוון של מגישי חדשות שמביעים את דעתם הפרטית במסגרת שידורי האקטואליה: בתוכניות הבוקר, תוכניות הצהריים,תוכניות חדשות, תוכניות אקטואליה.

נילי בן גיגי-וולף: מגישים בשכר בכירים – בשכר כוכבים – מביעים את דעתם הפרטית, בשעה שזה בניגוד מוחלט ל"מסמך נקדי" אליו מחויבת הרשות.

רוני בר-און: באיזו שנה נכתב "מסמך נקדי"?

קריאה: 1973.

יוני בן-מנחם: סליחה, אבל מאז הוא עודכן במשך השנים.

יוני בן-מנחם: הוא מעודכן כל שנה.

רוני בר-און: גם בנקודה הזאת?

יוני בן-מנחם: וודאי.

נילי בן גיגי-וולף: למיטב ידיעתנו, הכלל שלרשות השידור אין קול משלה – הבאתי לכאן ואני יכולה להקריא אם אתם רוצים: "אין לרשות כל מדיניות או השקפות משלה.

נילי בן גיגי-וולף: אין הרשות משדרת מאמרי מערכת.

נילי בן גיגי-וולף: תפקידם של הרשות ועובדיה הוא להניח לקולות שונים לדבר בעדם.

נילי בן גיגי-וולף: יש הכרה בציבור שכל מה שנשמע או מוצג ברדיו או בטלוויזיה בנושא רגיש הוא דברה של הרשות ולא דברו של עובד זה או אחר".

רוני בר-און: אני שם את נפשי בכפי, שהסעיף הזה לא שונה מיום יציאתו לאוויר העולם.

נילי בן גיגי-וולף: נכון.

רוני בר-און: העולם קצת השתנה מיום יציאתו של המסמך הזה לאוויר העולם, אבל תמשיכי.

נילי בן גיגי-וולף: אני מנסה להוביל כאן איזה מהלך.

נילי בן גיגי-וולף: כשנכנסה מליאת רשות השידור הנוכחית אחד הדברים המבורכים בעינינו שהיא עשתה – אני צריכה להסביר: אנחנו אגודה שעוסקת בביקורת על התקשורת הישראלית, ואחת התלונות החוזרות ונשנות שאנחנו מקבלים מהציבור הרחב, זה בנושא הבעת דעה פרטית על-ידי מגישים ברשות השידור.

נילי בן גיגי-וולף: אחד הדברים שהם החליטו להחיל ולאכוף – פורסמה החלטה כזו שהכעיסה אנשים מסוימים ברשות השידור – זה להילחם בתופעה הזו של הבעת דעה אישית.

נילי בן גיגי-וולף: ומכאן קפצה אותה טענה של פוליטיזציה.

אמיר גילת: ההחלטה הזאת עוד לא בוצעה.

אמיר גילת: אנחנו דיברנו על איזון מיידי.

אמיר גילת: אני רק מתקן.

רוני בר-און: מר גילת, אתה לא "רק תתקן".

רוני בר-און: אני ביקשתי לא להיכנס אחד לדברי השני.

רוני בר-און: למיטב זכרוני, איש לא נכנס לדבריך.

רוני בר-און: פרט לי, שלי יש בעניין הזה גם זכות וגם חובה.

אמיר גילת: אני מתנצל.

נילי בן גיגי-וולף: הגיעה הנהלה שמאיימת על הנחלות הפרטיות של אותם שדרים שמשתמשים בשידור הציבורי לקידום עמדות פרטיות, ואני מניחה שזה מאוד מפריע להם וכואב להם, ולא מתאים להם שאוכפים את הכלל הזה.

נילי בן גיגי-וולף: אז אם יש פוליטיזציה היא בכיוון ההפוך, ואנחנו מברכים מאוד שההנהלה הנוכחית החליטה להחיל את הכלל הזה ולאכוף אותו, ומייחלים ליישומו ולהקפדתו ככל שניתן.

נילי בן גיגי-וולף: אנחנו חושבים שזה יהיה לטובת השידור הציבורי.

נילי בן גיגי-וולף: זה מה שהופך את השידור לציבורי ולא לפרטי, ולא למיקרופונים ככלי שרת פרטי של אותם אנשים שמגישים איתם.

נילי בן גיגי-וולף: אם יש טענה לפוליטיזציה היא בכיוון הזה, ואנחנו מצטערים שזה שונה ממה שאותם מגישים היו רגילים אליו, ולכן הם מתרעמים על כך, אבל הדבר הוא מבורך.

רוני בר-און: לא לחזור על הדברים.

רוני בר-און: תודה רבה לך.

רוני בר-און: מר עמית ליאור, ארגוני היוצרים, בבקשה.

ליאור עמית: אנחנו מחכים כבר הרבה שנים לרפורמה הזאת.

ליאור עמית: אנחנו מחכים לרשות השידור.

ליאור עמית: זו התקווה הלבנה של היוצרים בישראל.

ליאור עמית: למול כל מה שאנחנו מקבלים מהטלוויזיה המסחרית התקווה הגדולה שלנו היתה – ובאמת ניסינו ללכת לאיזושהי רפורמה – שיהיה פה ערוץ שבאמת משרת את הציבור, ולא את הממשלה.

ליאור עמית: שבאמת משרת את צרכי הציבור.

ליאור עמית: מה שאנחנו מקבלים עכשיו מול העיניים שלנו זו פוליטיזציה הכי חמורה שהיתה יכולה להיות בשתי ועדות.

ליאור עמית: זה מתחיל בוועדת הכלכלה, ששם הרפורמה שכתבנו – כתבנו, איגודי היוצרים, חוק חדש – כדי להפריד את הפוליטיקה מרשות השידור.

ליאור עמית: הגשנו אותו לכנסת.

ליאור עמית: זה עבר בסופו של דבר בתור תיקון 18.

ליאור עמית: היום תיקון 25 שהולך לעבור בוועדת הכלכלה לוקח את רשות השידור לחוק יותר גרוע מ-1965.

ליאור עמית: זאת הולכת להיות הרשות הכי פוליטית שיכולה להיות.

ליאור עמית: הדבר קורה בריש גלי.

ליאור עמית: עושים את זה אנשים שיושבים בוועדה.

ליאור עמית: תוך כדי זה חברי הכנסת צוחקים שם: רגע, יש לנו את זה עכשיו זמנית.

ליאור עמית: למה שניקח את זה לשנתיים?

ליאור עמית: בוא ניקח את זה ל-3 שנים.

ליאור עמית: בלי שום בושה הרשות הזאת נחטפת מהציבור.

ליאור עמית: מיליארד שקל של הציבור נלקחים באופן ברור לחלוטין, על-פי המינויים, ועל-פי כל מה שאנחנו רואים – על-פי החוק שמתחלף – הולך להיות פה חוק גרוע יותר ורשות הרבה יותר גרועה מאשר היתה, על-פי החוק של 1965.

ליאור עמית: כבודו ירצה, יש לנו את כל הסעיפים, נראה לכם.

ליאור עמית: לא נלאה את היושבים כאן.

ליאור עמית: אין סעיף שם שלא לוקח אותנו אחורה לימי החושך, ויותר גרוע.

ליאור עמית: הפוליטיזציה ברשות היא נורא ברורה.

ליאור עמית: אפשר לשחק משחקים.

ליאור עמית: אמיר גילת – עם כל הקישורים שלו – היה הדובר של ראש הממשלה.

רוני בר-און: מה ששמענו.

ליאור עמית: מה ששמענו וראינו.

ליאור עמית: אפילו למען הנראות הוא לא היה צריך למנות את עצמו לוועדת האיתור, ולתת לשופט בדימוס לצורך העניין – בעניין של יוני בן-מנחם – להיות שם.

ליאור עמית: אפילו את זה הם לא עושים.

ליאור עמית: אפילו מראית עין אין פה.

ליאור עמית: כרגע הרשות עובדת גם שלא על-פי חוק.

ליאור עמית: סעיף 16 לחוק רשות השידור אומר שעל רשות השידור חל חובה להקצות 36% מהכנסותיה השנתיות למימון רכישה של הפקות מקומיות.

רוני בר-און: ראיתי את המספרים פעם קודמת.

רוני בר-און: הם אומרים שזה לא מגיע ל-3%.

ליאור עמית: זה לא מגיע ל-3%.

רוני בר-און: זה עדיין המספרים היום?

ליאור עמית: זה עדיין המספרים היום.

ליאור עמית: היום הם הקצו 16% - - -

רוני בר-און: ממאי, אדוני היושב-ראש, שהטענה החריפה הזאת עלתה, אני מניח שאי אפשר היה לסדר את זה לא ביוני, ולא ביולי, אבל אחרי חודשיים הפער בין 36 ל-6% – לפי הטענה, כמובן, אני לא בדקתי –הוא פער בלתי סביר בעליל.

רוני בר-און: נעשה בעניין הזה משהו?

רוני בר-און: אתה יכול להעיד על עצמכם ששמעתם את זה, נזקקתם לזה, פעלתם בכיוון הזה?

רוני בר-און: בשני משפטים.

אמיר גילת: למרות המצוקה התקציבית התשובה היא כן.

אמיר גילת: עשינו שתי פעולות: לגבי תקציב 2011 העלינו את שיעור ההפקות ל-21 מיליון, כמעט פי שתיים מהסכום המקורי שתוכנן.

אמיר גילת: עשינו התייעלות פנימית ומצאנו מקורות - - -

רוני בר-און: אבל יש לכם פרמטר בחוק.

רוני בר-און: יש סעיף בחוק שמדבר על הפקות מקור, למיטב הכרתי.

אמיר גילת: תן לי רק להשלים, ברשותך.

אמיר גילת: 21 מיליון שקל ב-2011, שזה מספר שמאוד הגדלנו אותו, וכדי לא להסתפק בכך, כי אני חושב שרשות השידור קיימת רק בשביל דבר אחד, בשביל לשדר.

אמיר גילת: אנחנו גוף תוכן, והתוכן צריך להיות במרכז מעיינינו.

אמיר גילת: ולכן לקחנו כבר מתקציב 2012 – הנחת העבודה שלנו היא שגם בשנת 2012 רשות השידור תוציא כסף על תכנים – וכדי לשחרר את אותו לחץ שנוצר בהתקשרויות עם מפיקים לקחנו 16 מיליון שקל על חשבון תקציב 2012 וכבר שחררנו אותו, כדי שהמפיקים יוכלו כבר עכשיו להתחיל לעבוד.

רוני בר-און: בהשוואה למה שהיה ב-2010, כמה עשיתם אז הפקות מקור?

אמיר גילת: 10-9 מיליון.

אמיר גילת: סדר גודל כזה.

רוני בר-און: מיליון שקלים.

רוני בר-און: טוב.

רוני בר-און: תודה.

אמיר גילת: שאלת לגבי החוק.

רוני בר-און: כן, מה אומר החוק?

אמיר גילת: ההערה היא נכונה.

אמיר גילת: החוק אומר 36% מהכנסות התקציב.

רוני בר-און: מה שאומר –

אמיר גילת: כרגע, הרשות לא יכולה עם התקציב שלה לעמוד בזה.

אמיר גילת: הרפורמה מטפלת בזה.

רוני בר-און: הבנתי.

רוני בר-און: אבל עדיין ההבדל בין 36% ל-3% הוא סדרי גודל שאפילו אנחנו שרגילים בעיוותים לא רגילים - - -

אמיר גילת: אתה צודק.

אמיר גילת: לכן ברפורמה יש מתווה - - -

רוני בר-און: תודה רבה לך.

רוני בר-און: כן, בבקשה, תמשיך.

ליאור עמית: ה-21 מיליון האלה הם מתוך 313.2 מיליון שצריכים לצאת.

רוני בר-און: אני יודע לעשות את החשבון.

רוני בר-און: אני אומר לך, שכרגע מכיוון שאין לו את ההכנסות הוא לא יודע לסדר אותך ב-36.

רוני בר-און: אם אני מנסה לנער אותו שזה לא יהיה ב-3, אלא יתקרב יותר ל-9, או שהוא אמר 10 אחוז, זה כבר משולש ממה שאתה הצגת בישיבה.

ליאור עמית: אבל כרגע הוא עובד שלא לפי חוק.

ליאור עמית: וראש הממשלה שעומד מעליו.

ליאור עמית: החוק שקיבלו לגביו הארכה עד 2010 - - -

רוני בר-און: אני יכול לשאול אותך שאלה?

רוני בר-און: אם הוא לא עובד לפי החוק, מה עדיף: שהוא לא יעבוד לפי החוק ב-3% או ב-9%?

רוני בר-און: אנחנו רוצים שהוא יעבוד לפי החוק.

רוני בר-און: הוא אומר: "אין לי כרגע.

רוני בר-און: אני לא יכול לכבד את החוק.

רוני בר-און: יש לי בעיות שאתה לא יודע לפתור אותם, ואני לא יודע לפתור".

רוני בר-און: אבל אם הוא עובד ב-3% או ב-9%, אתה מעדיף שהוא יעבוד ב-9%?

ליאור עמית: אני מעדיף לחיות במדינת חוק, שבה לפחות השר הממונה מבקש הארכה – כי הוא קיבל את זה עד 2010, את סעיף 44 – והוא לא ביקש את זה ב-2011, והוא פועל שלא על פי חוק עכשיו.

רוני בר-און: הבנתי.

רוני בר-און: אני לא יכול לגרום לו לעבוד ב-36%.

רוני בר-און: אני משתדל שבפעם הבאה הוא יגיד שהוא כבר עובד ב-18%, ועוד פעם ב-27%, ובפעם הרביעית שניפגש הוא יגיד: "בינגו, הגענו למספר".

ליאור עמית: אני רוצה לסכם את דברי.

ליאור עמית: אני חושב שהציבור, שאמור לקבל רשות ציבורית, הולך לקבל עכשיו שופר של ראש הממשלה, שמנוהל תחת המשרד שהוא מנהל.

ליאור עמית: הציבור לא ראוי לא לחוק, ולא לאופן שבו זה מתנהל.

ליאור עמית: הולכים לחטוף עוד פעם השנה מיליארד שקל מהציבור.

ליאור עמית: אנחנו – היוצרים – נעשה כל מה שביכולתנו לא לתת לדבר הזה לקרות.

ליאור עמית: אנחנו בימים של צדק חברתי, שהממשלה אמורה להסתכל באופן ישר יותר לציבור בעיניים.

ליאור עמית: אני מכריז פה: אם הולך להיות המחטף הזה, כולל החוק הזה שהולך לעבור, אנחנו לא ניתן לזה לקרות.

רוני בר-און: אתה יודע שלא בסמכותה של הוועדה לענייני ביקורת המדינה לעצור תהליכי חקיקה בוועדות אחרות.

רוני בר-און: מקווה שהדברים נשמעו, ומישהו ייקח אל ליבו גם את הדברים שאמרת.

רוני בר-און: בבקשה, מר בן-יצחק, יו"ר ועד אגודת העיתונאים.

גדי בן-יצחק: יושב-ראש ועד העיתונאים ב"קול ישראל" בירושלים, וחבר הנהלת אגודת העיתונאים בירושלים.

רוני בר-און: כמובן שהתואר בפרוטוקול יהיה כפי שאמר זה שנושא בו, ולא זה שטעה בו.

גדי בן-יצחק: אני מודה לך, אחת, על ההזדמנות לדבר, ושתיים, על העלאת הנושא לדיון, כי זה חשוב מאוד.

גדי בן-יצחק: אני רוצה לדבר קודם כל בעניין כבוד היוצרים ברשות השידור.

גדי בן-יצחק: דיבר קודמי בשם היוצרים הישראלים.

גדי בן-יצחק: אני רוצה להגיד שמי שעובד ברשות השידור הוא לא יוצר סיני אלא יוצר ישראלי גאה.

גדי בן-יצחק: אני עובד ברשות השידור קרוב ל-40 שנה, אני רואה בזה כמעט ייעוד בחיים.

גדי בן-יצחק: זה שירות ציבורי.

גדי בן-יצחק: וצר לי שמגינים רק על היוצרים מחוץ לבית שלי, ולא על היוצרים מתוך הבית.

גדי בן-יצחק: הבעיות הכלכליות של רשות השידור הן ברובן –לא כולן, חלקן גם של העובדים – בגלל מוסדות המדינה שהיתה צריכה לטפל בנו כמו שצריך, ועל זה הדיון הזה, לא מעניינות את היוצרים הישראלים.

גדי בן-יצחק: אנחנו אמורים על-פי החוק לקבל כמו עובדי המדינה.

גדי בן-יצחק: תנאי השכר של עובדי רשות השידור הם כשל עובדי המדינה.

גדי בן-יצחק: אנחנו לא מקבלים את זה כי יש בעיות כלכליות ברשות השידור.

גדי בן-יצחק: לא שמעתי אותך מגן על זה.

גדי בן-יצחק: בעניין הפוליטיזציה.

גדי בן-יצחק: אני באמת מגן על כבוד החברים שלי לעבודה.

גדי בן-יצחק: יכול להיות שהחוק הישן באמת טוב יותר מהחוק המוצע כרגע, תיקון 25, היוצר מראית של פוליטיזציה ברשות השידור.

גדי בן-יצחק: "הממשלה תמנה", זה מה שכתוב.

גדי בן-יצחק: הם עוד עשו ועדת איתור.

גדי בן-יצחק: זה נורא נחמד.

גדי בן-יצחק: קיבלנו לא מן המגזר את אורי פורת כמנכ"ל.

גדי בן-יצחק: טומי לפיד עליו השלום גם כן בא לא מהמגזר.

גדי בן-יצחק: זה היה טוב, זה היה רע, שני דברים עקומים לא עושים אחד ישר, זה מה שהיה.

גדי בן-יצחק: זה הופך את רשות השידור לשופר הממשלה ולא הציבור?

גדי בן-יצחק: לא נכון.

גדי בן-יצחק: לאחר 40 שנה ברשות השידור – כיושב-ראש ועד עובדים ב"קול ישראל", רכז כתבים ברשת ב' – אני אומר לך: לא היה ואין כזה דבר.

גדי בן-יצחק: וכל מי ש"זורק" את זה זורק עלינו בוץ, וזה לא בסדר.

גדי בן-יצחק: היו דברים לא על-פי הנוהל?

גדי בן-יצחק: כן.

גדי בן-יצחק: בוא נדבר על זה.

גדי בן-יצחק: זה היה במועצת העיתונות, ואני לא אפתח את היריעה.

גדי בן-יצחק: יריבויות בפנים, דברים שכבודו הכיר אותם אישית על מינויים במקום אחר.

גדי בן-יצחק: האם זה פוליטי?

גדי בן-יצחק: האם זה אישי?

גדי בן-יצחק: האם זה לעניין?

גדי בן-יצחק: אבל מכאן להגיד שכל פרקליטי המדינה לא בסדר, או כל עיתונאי "קול ישראל" לא בסדר?

גדי בן-יצחק: יש הבדל בין הדברים, אז לאט לכם.

גדי בן-יצחק: ביקורת המדינה לעניין המינויים.

גדי בן-יצחק: לא שמעתי את עמיתי בר-מוחא קופץ לפני 3 שנים או לפני 7 שנים, על כך שברשות השידור יש מינויים – לא מכרזים שאינם בסדר.

גדי בן-יצחק: , היו דברים לא בסדר אולי בהליך המכרזים – אלא מינויים.

גדי בן-יצחק: 15 שנה אני מתנהל עם מנהלים שהם במינוי.

גדי בן-יצחק: מנהל במינוי הוא חצי מנהל.

גדי בן-יצחק: הוא לא יודע כמה זמן הוא ישב על הכיסא.

גדי בן-יצחק: אז איך הוא ידרוש תקציב?

גדי בן-יצחק: איך הוא יעמוד על שלו?

גדי בן-יצחק: ולא שמעתי ביקורת מאגודת העיתונאים בתל-אביב, שאגב אין לה מעמד להגן על העיתונאים העובדים ב"קול ישראל" - -

רוני בר-און: יוסי, אני - - -

יוסי בר-מוחא: לא, הוא משקר.

רוני בר-און: סליחה.

יוסי בר-מוחא: הבנתי, בסדר.

גדי בן-יצחק: - - ויתרה בהסכם בין האגודות על ייצוג עיתונאי רשות השידור - - - אגודת העיתונאים בירושלים.

גדי בן-יצחק: וזה לא בסדר.

רוני בר-און: מר בן-יצחק, הוועדה היא לא בית-משפט, שצריך אצלו מה שנקרא זכות עמידה.

רוני בר-און: הוועדה היא מה שנקרא כיכר השוק.

רוני בר-און: אם היה עובר פה - - -

גדי בן-יצחק: דיברנו על רפורמה 4 שנים.

גדי בן-יצחק: שילמנו הרבה מאוד כסף כדי להתכונן לרפורמה וכדי לוותר.

גדי בן-יצחק: אחד משני עובדים ידע שילך הביתה, ובכל זאת חתמנו.

גדי בן-יצחק: לא קיבלתי גרוש מהאגודה מתל-אביב.

גדי בן-יצחק: אבל לענייננו, ביקורת המדינה.

גדי בן-יצחק: לא שמעתי שום דבר מחברי הכנסת שהסכימו, חתמו והצביעו על תיקון בחוק ההסדרים לחוק רשות השידור, שהביא את רשות השידור אל פי-פחת.

גדי בן-יצחק: קודם חתכו לנו את התקציב ואחר-כך ספרו.

גדי בן-יצחק: מספר העובדים נשאר אותו דבר, מספר המטלות על-פי החוק – ואומר הציבור, ובצדק: רוצים את זה – אותו דבר.

גדי בן-יצחק: התקציב היום קרוב לחצי ממה שהיה ב-2004.

גדי בן-יצחק: האם חקיקה ראשית יכולה להיות מתוקנת על-ידי חוק הסדרים?

גדי בן-יצחק: לא יודע, קטונתי.

גדי בן-יצחק: אני רק שואל את השאלה על-פי נקדי.

גדי בן-יצחק: גם על זה לא דיברנו.

גדי בן-יצחק: דבר אחרון, לעניין הפוליטיזציה.

גדי בן-יצחק: אני באמת חושב: לא שאין עניין לדון במינויים ברשות השידור, אבל אם בית-המשפט מטפל בזה, חבל לוועדה הזאת, שזמנה יקר ותפקידה חשוב, לעקוב אחרי זה.

גדי בן-יצחק: צריך לראות איפה הבעיות האמיתיות ברשות השידור.

גדי בן-יצחק: דיברנו על התקציב.

גדי בן-יצחק: האוצר התחייב מולנו לתת כסף, והוא לא נותן.

גדי בן-יצחק: האם לוועדה הזו אין משהו להגיד על זה?

גדי בן-יצחק: לפני שמבקר המדינה יכתוב משהו בעוד 10 שנים.

גדי בן-יצחק: כל פקיד ציבורי במדינה הזאת קיבל פיצוי שחיקה של 5% ועוד 7%, ועובדי רשות השידור לא קיבלו כלום.

גדי בן-יצחק: 15 שנה לא היה לנו - - -

רוני בר-און: תודה, מר בן-יצחק.

רוני בר-און: הבהרת את העמדה שלך בצורה יוצאת מן הכלל.

רוני בר-און: מר אריה אבנרי, תנועת אומ"ץ.

אריה אבנרי: לצורך דברי הקצרים אני חובש שני כובעים: כובע אחד של יושב-ראש הנהלת אומ"ץ, וכובע שני של יושב-ראש חטיבת ותיקי התקשורת של אגודת העיתונאים תל-אביב.

אריה אבנרי: אני גם מצטער שהנוכחות של חברי הוועדה היא מינימלית, אבל כנראה שהנושא הוא לא כל-כך חשוב - - -

רוני בר-און: אבל היא איכותית מאוד, אני יכול להגיד לך.

אריה אבנרי: אני יודע שהיא איכותית, אבל מינימלית.

נחמן שי: אפשר להצטרף לחטיבה שלכם אולי?

רוני בר-און: מהיכרות אישית אני יכול להגיד לך שכל מצטרף נוסף על אלה שנמצאים כאן רק היה מדלל את ה - - - .

רוני בר-און: לא כולל את היושב-ראש, כדי שלא יחשבו שאני חולק לעצמי מחמאות.

רוני בר-און: זה אנשים שמעוניינים בשידור הציבורי, ומעוניינים באינטרס הציבורי, ומעוניינים במה שהקהל מקבל ושומע, ומעוניינים באיזונים בין כל הדברים שנמצאים על השולחן.

רוני בר-און: ולכן הם באו.

רוני בר-און: כל אחד מהם הפסיד משהו אחר, אני מבטיח לך.

אריה אבנרי: כאיש אומ"ץ אני רוצה לומר כך: בשנים האחרונות העברנו למבקר המדינה חומרים רבים מאוד, שקשורים בהתנהלות של רשות השידור.

אריה אבנרי: דברים שגובלים בפגיעות במנהל תקין ובטוהר המידות.

אריה אבנרי: לצערי הרב – אני ברכתי בדיון הקודם על הדוח – הדוח לקה בחסר.

אריה אבנרי: היו תופעות שעדיין נמשכות ברשות השידור.

רוני בר-און: אני רוצה לגלות לך בסוד, שכשנציג המבקר יושב פה וקורא את הפרוטוקולים של הוועדה שום דבר לא מונע ממנו להמשיך לחקור, להסתעף בחקירות, בבדיקות ודברים כאלה, ולכתוב דוחות נוספים ככל שיידרש.

אריה אבנרי: יש עדיין תופעות מאוד קשות שהתרענו עליהם, ולא מצאנו אותם בדוח המבקר.

אריה אבנרי: אני מניח – לפי בדיקה – שחלק מהן עדיין נמשכות, לא באשמת הניהול החדש, אלא כפועל יוצא.

אריה אבנרי: הייתי מבקש שמשרד מבקר המדינה לא יסתפק רק במעקב הדוח אלא ימשיך ב"חפירות".

אריה אבנרי: יש עוד הרבה דברים שיש מה לעשות לגביהם.

אריה אבנרי: אם נתבקש להגיש איזה מסמך למשרד מבקר המדינה, נרכז את כל הטענות שלנו ונפרט אותם.

אריה אבנרי: אני רוצה לעבוד לכובע השני שלי.

אריה אבנרי: גם כיהנתי בשעתו כיושב-ראש איגוד העיתונאים וחבר נשיאות מועצת העיתונות.

אריה אבנרי: ברוב משרותיי אני חתום גם על האמנה.

אריה אבנרי: באמנה כתוב, בין היתר, סעיף מפורש על-כך שמועצת העיתונות מנועה מלדון בנושא שתלוי ועומד בבית-משפט חיצוני.

אריה אבנרי: נדהמתי שנשיאת מועצת העיתונות, שאיננה כאן, אבל היא שופטת עליונה בדימוס, נכנעה ללחצים.

רוני בר-און: אבל אנחנו לא עוסקים - - -

אריה אבנרי: לא, זה שייך לעניין, ואני רוצה שזה יהיה בפרוטוקול.

אריה אבנרי: נאמרים כאן הרי כל מיני דברים.

רוני בר-און: אבל הפרוטוקול זה לא איזה מכשיר בשבילך.

רוני בר-און: הפרוטוקול זה מכשיר בשבילי.

אריה אבנרי: זו הערה ראשונה שלי.

אריה אבנרי: ההערה השנייה שלי: בשם חטיבת ותיקי התקשורת, אני רוצה להסתייג מהמושג מאפיה.

אריה אבנרי: אני לא מכיר מאפיה ברשות השידור.

רוני בר-און: הסתייגת.

אריה אבנרי: אני זוכר שבזמנו היה מושג: "מאפיה שמאלנית".

אריה אבנרי: אני לא מכיר מאפיה.

אריה אבנרי: גימ"ל, אנחנו לא צריכים להיתמם.

אריה אבנרי: אנחנו מכירים את המציאות הפוליטית, ואת המציאות של רשות השידור.

אריה אבנרי: אנחנו יודעים מה היה אצל כל ראשי הממשלה לשעבר: מי מונה ואיך מונה, ומה היה לדוגמא בתקופתו של ראש הממשלה אולמרט: את מי הוא מינה ואת מי לא מינה, איך עשה, ולמי נתנו תוכניות שידור, ולמי לא נתנו תוכניות שידור.

אריה אבנרי: בעיקר, דרך אגב, נתנו תוכניות לשרים שהיו ממונים על רשות השידור.

אריה אבנרי: לפי דעתי, צריך גם לתת תוכנית לנתניהו עצמו, כי אני יודע שרענן כהן למשל, שהיה אחראי פעם על רשות השידור מטעם הממשלה, יש לו עד היום תוכנית.

נחמן שי: אתה לא מתגעגע לתקופה שלו.

אריה אבנרי: אני לא מתגעגע.

רוני בר-און: יכול להיות שמבקר המדינה ימליץ לעשות את זה בדוח הבא שלו.

רוני בר-און: הוא שומע אותך.

שלמה מולה: אם ראש הממשלה יפסיק להיות ראש ממשלה, אין בעיה שיקבל תוכנית.

נינו אבסדזה: הוא מדבר טוב.

קריאה: באנגלית.

אריה אבנרי: הצעה אופרטיבית: היום ראש הממשלה הוא השר הממונה בפועל על רשות השידור.

רוני בר-און: נכון.

אריה אבנרי: נדמה לי שהמנכ"ל שלו שפרש, אייל גבאי, היה מטעמו גם כן.

אריה אבנרי: אני חושב שהוועדה צריכה לדרוש שהממשלה תמנה שר – אחר, לא ראש הממשלה – שיהיה אחראי על רשות השידור.

רוני בר-און: היה שר, היה אדלשטיין.

רוני בר-און: נדמה לי שהוא פרש בנסיבות שהעניקו לו תפקיד בלי לתת תוכן ליכולת שלו לתפקד.

אריה אבנרי: לא רצו למנות יושב-ראש שהוא המליץ עליו.

מנשה רז: אריה, למה צריך שר ממונה?

אריה אבנרי: למראית עין לפחות שלא יהיה ראש הממשלה כי זה צורם.

אריה אבנרי: הייתי מציע לוועדה לפנות לממשלה.

אריה אבנרי: לא חשוב אם אותו שר יהיה בובה או לא בובה.

אריה אבנרי: לפחות למראית עין.

אריה אבנרי: המצב כיום הוא בלתי נסבל.

רוני בר-און: תודה רבה .

רוני בר-און: חבר הכנסת שלמה מולה צריך לצאת.

רוני בר-און: הוא ביקש לדבר.

רוני בר-און: רשימת מבקשי רשות הדיבור מלאה, ולא נוסיף יותר כי לא נספיק לעמוד בזמנים.

רוני בר-און: בבקשה, מר מולה.

שלמה מולה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, חברי הנהלת רשות השידור.

שלמה מולה: קודם כל, שני הנבחרים החדשים, שיהיה לכם בהצלחה.

שלמה מולה: אני מקווה שלמרות הכול לא תפקירו את תפקידכם העיתונאי כבעלי מקצוע, וגם אם יפעילו עליכם לחצים פוליטיים לא תשברו כדי לרצות מישהו, אלא תיקחו את המקצועיות שלכם עד תום.

שלמה מולה: דבר נוסף, אדוני היושב-ראש, אני חושב שאין חולקים, שאנחנו מצויים בתקופה של תקשורת רדודה, ויש תפקיד מכריע אולי לשידור ציבורי, וחשוב ביותר שיהיה שידור כזה, בעידן שבו יש פרסומות ורדידות תוכן.

שלמה מולה: אני חושב שהשידור הציבורי זה אולי הדבר הנכון ביותר, שגם מביא צדק חברתי, שהציבור יקבל שידורים לא רק באמצעות אנשי הון – שמה שמעניין אותם זה רק להביא רייטינג.

שלמה מולה: לא בטוח שיש קשר בין רייטינג לאיכות החיים, וגם לא למה שהציבור היה רוצה לראות.

שלמה מולה: לכן יש דאגה אמיתית גם של חברי הכנסת וגם של רבים בציבור, שהיו רוצים שרשות השידור תהיה רשות שידור ציבורית אמיתית ללא כחל ושרק, ותשרת את הציבור במלוא מובן המילה.

שלמה מולה: קראתי את ממצאי המבקר לפני שבאתי לדיון.

שלמה מולה: אנחנו חיים בתוך הבית הזה.

שלמה מולה: אנחנו שומעים גם את הצהלות והתופים שמתופפים חברים שמחוקקים חוק בחדרי ועדה אחרת, ובאים ואומרים אנחנו רוצים להתאים את החקיקה לאג'נדה הפוליטית שלנו: מה שישרת אותנו, מה שישרת את ציבור הבוחרים שלנו.

שלמה מולה: גם אם לא אומרים את זה בקול רם לפרוטוקול, מאחורי הקלעים כן אומרים את זה.

שלמה מולה: חובתה של הנהלת רשות השידור לעמוד בפרץ, ולהגיד: לא.

שלמה מולה: אנחנו שליחי ציבור מקצועיים.

שלמה מולה: לא נבחרנו.

שלמה מולה: לראש הממשלה הצליח.

שלמה מולה: צריך להגיד את האמת, ולהגיד את זה ביושר.

שלמה מולה: יש לו את החינמון "ישראל היום" – שופר אישי של ראש הממשלה.

רוני בר-און: "דוגרי".

רוני בר-און: אמת, יושר, כל זה קוראים היום "דוגרי".

שלמה מולה: יש לו את החינמון "ישראל היום" שממומן על-ידי מיליארדר בחוץ לארץ, שלא עושה שום דבר לצורך חסד, ויש לנו עם זה בעיה מוסרית: האם העיתונות צריכה להיות בידי מיליארדרים, שכל עניינם להשפיע פוליטית על מה שקורה בישראל?

שלמה מולה: אז הצליח לו.

שלמה מולה: צריך להגיד את האמת.

שלמה מולה: יש גם עיתונאים שמשתפים פעולה דרך החינמון הזה.

שלמה מולה: זה יותר גרוע מהמממן עצמו.

שלמה מולה: לאן הגענו?

שלמה מולה: לרשות השידור.

שלמה מולה: אני מכיר את יולי אדלשטיין, הוא ידיד טוב שלי.

שלמה מולה: אני חושב שהוא בן-אדם הגון, בן-אדם ישר.

שלמה מולה: כאשר מינו אותו חשבתי שרשות השידור תצעד לכיוון שבו לא תהיה פוליטיזציה.

שלמה מולה: והאמת, שאלתי אותו: "תגיד לי, למה אתה עוזב את רשות השידור?

שלמה מולה: " הוא אמר לי: "לשכת ראש הממשלה לא נותנים לי לעבוד".

שלמה מולה: הוא לא חבר במפלגה שלי, ואני לא יודע לשפוט, ואני מקווה שזה בכלל לא נכון.

שלמה מולה: היתה אמירה שלפני שעולים לשידור לשכת ראש הממשלה מבקשת את ה"ליין-אפים", מי עולה מי לא עולה.

שלמה מולה: שאלתי חבר שלי ברשות השידור אם זה נכון, והוא אמר לי שלא.

שלמה מולה: האמנתי לו.

שלמה מולה: אני מקווה שזה נכון עד היום.

שלמה מולה: אבל בסוף-בסוף אסור לאפשר פגיעה ברשות השידור.

שלמה מולה: וזה לא משנה עכשיו אם זה שלטון הליכוד.

שלמה מולה: מחר זה שלטון אחר, וכן הלאה.

שלמה מולה: אני חושב, ואני אומר את דעתי:

שלמה מולה: כולנו יחד צריכים לעשות כל מאמץ להוציא את רשות השידור מפוליטיזציה.

שלמה מולה: אני חושב שבכלל לא צריך שר ממונה לרשות השידור.

שלמה מולה: צריך לשנות את החוק, שאנשים ייבחרו באמצעות מכרז.

שלמה מולה: שמעתי את אמיר.

שלמה מולה: אתה אומר שהפוליטיזציה לא קיימת אבל יש מחנאות.

שלמה מולה: אתה ראש רשות השידור, אתה צריך לעשות כל מאמץ שלא תהיה מחנאות.

שלמה מולה: זה באחריותך.

שלמה מולה: אבל אם אתה משתתף בפסטיבל של מחנאות אתה לא מקדם את רשות השידור.

שלמה מולה: אני לא אומר שאתה עושה את זה.

שלמה מולה: שמעתי אותך, ובמקום לתת תשובה עניינית אתה אומר: זה תוצאה של מחנאות.

שלמה מולה: אני לא חושב שזה רלוונטי.

שלמה מולה: דבר נוסף שאני רוצה להגיד: אני מודאג מזה שאתה בא ואומר: "נציג האוצר אמר לי שימכרו את נכסי רשות השידור כדי לממן את הרפורמה" וכן הלאה.

שלמה מולה: רבותי, אני לא מכיר את הנכסים של רשות השידור, אני לא יודע מה עומד על הפרק, ואני לא יודע כמה כסף זה שווה, אבל אני חושב שזה לא חכם.

שלמה מולה: אני חושב שזה לא נכון.

שלמה מולה: אני חושב שהאוצר צריך להעמיד את התקציבים, ואני תמה איך שר האוצר לא חותם חודשיים.

שלמה מולה: העברנו תקציב דו-שנתי בכנסת – בעיני, התקציב הדו-שנתי הזה הוא בכלל מפלצת שאיננו יודעים מה התוצאה שלה, אבל יש תקציב למדינה הזאת.

שלמה מולה: אני רוצה להגיד דבר אחרון, אדוני היושב-ראש:

שלמה מולה: אני לא מוכן לקבל שארגון שמכבד את עצמו יבוא ויאמר: אין לי אנשים מתאימים לתפקיד בתוך רשות השידור.

שלמה מולה: זה נראה לי דבר לא חכם.

שלמה מולה: לא נראה לי שזה יכול להיות.

שלמה מולה: אם אין לכם מישהו שמתאים לאג'נדה הפוליטית שלשכת ראש הממשלה מבקשת אז אתם לא צריכים להוציא למכרז תפקידים מסוימים.

שלמה מולה: תגידו לנו את האמת.

שלמה מולה: לא יכול להיות שמתוך מאות עובדי רשות השידור לא יימצאו בעלי תפקידים.

שלמה מולה: ודווקא עובדי רשות השידור צריכים להיות אינטרסנטים.

שלמה מולה: אותם אנשים - - - שלא יופעלו עליהם לחצים.

שלמה מולה: אבל ברגע שאתה מפרסם מכרז, אתה פוסח על העובדים שעובדים שנים רבות.

שלמה מולה: במקום לזרוק אותם, סליחה על הביטוי, להפריש אותם לפנסיה – יכול להיות שיש שם אנשים איכותיים – צריך להשאיר אותם שיעמדו בפרץ.

שלמה מולה: דבר אחרון: זכותו של העיתונאי גם להביע את עמדתו ודעתו.

שלמה מולה: אם נגיע ליום בו עיתונאי יצטרך לסתום את הפה שלו, לא נימצא בשמירת הדמוקרטיה, ונשתתף בפסטיבל הפגיעה בעיתונאים ובתפקיד העיתונות.

שלמה מולה: תפקידו האמיתי של עיתונאי הוא לשמור על הדמוקרטיה ולייצר איזונים, אבל מה ששמעתי ממך זה לגבי הפוליטיזציה של הצד ההפוך.

שלמה מולה: אני לא יודע.

שלמה מולה: אני שומע עיתונאים, ואני מציע שלא נצר את צעדיהם של עיתונאים.

שלמה מולה: שהעיתונאים יעשו עיתונות הוגנת, זה נכון, אבל לדרוש מהם לסתום את הפיות לא נראה לי נכון.

רוני בר-און: תודה רב חבר הכנסת מולה.

רוני בר-און: תודה שבאת ושינית מסדר היום הרגיל שלך.

רוני בר-און: אתה רוצה לדבר עכשיו, נחמן, או שאתה רוצה לשמוע קודם את מוטי, או שיש עוד כמה אנשים שחשוב שנשמע אותם כדי שתוכלו גם להתייחס ולסכם על-פי הדברים שלהם?

נחמן שי: בשמחה.

נחמן שי: בסדר.

רוני בר-און: מר מוטי אמיר, מנהל רשת ב', בבקשה.

מוטי אמיר: שלום, בוקר טוב.

מוטי אמיר: אני רוצה להביע דאגה ב-3 רמות: בעניינה של הרפורמה, שמכונה כאן "רפורמה" בגדול.

מוטי אמיר: אני חייב להגיב על מה ששמעתי פה.

מוטי אמיר: הרפורמה היא לא רפורמה, היא קיצוץ רוחבי שאינו קשור בייעול רשות השידור, אבל אף אחד לא בדק מה בדיוק היא אומרת.

מוטי אמיר: אני לא מדבר על כבוד היושב-ראש, אבל בתוך רשות השידור, אני מניח – שעוד אנשים יבדקו עם ההנהלה החדשה מה הרפורמה אומרת באמת ומה היא תביא.

מוטי אמיר: חבר הכנסת מולה דיבר על חשיבות הידענים המבוגרים יותר, למה לזרוק אותם.

מוטי אמיר: קראתי מאמרים עכשיו על ארגונים החושבים איך לקחת את הידע של הוותיקים מאוד ולהשאיר אותו בארגון.

מוטי אמיר: זו אמירה אחת על הרפורמה.

מוטי אמיר: בעניין ארגונים כמו אומ"ץ, וארגונים כמו זה של הגברות בן גיגי ובשרי, וגם ארגוני היוצרים.

מוטי אמיר: אני לא כל כך קשור לארגוני היוצרים כי אני רדיו.

מוטי אמיר: אז יש פחות טענה אלינו, אני מניח.

מוטי אמיר: אני מייצג את רשת ב', אני לא מדבר על כל רשות השידור.

מוטי אמיר: אני לא יודע בדיוק מה קורה במקומות האחרים ברשות.

מוטי אמיר: קיבלתי מהארגון של גברת בן גיגי כמה פעמים תלונות, וטיפלנו בתלונות האלה.

מוטי אמיר: אנחנו מטפלים באופן קבוע בתלונות.

מוטי אמיר: אני קורא לפחות מאה מיילים של תלונות ביום, או מיילים אחרים.

מוטי אמיר: מנסה לטפל בזה.

מוטי אמיר: בין הדברים שכתבו האנשים של הגברת בן גיגי זה למשל תלונות בסגנון: "אתם לא יודעים שהשלטון התחלף?

מוטי אמיר: השלטון התחלף אז אתם צריכים ליישר קו עם השלטון עכשיו".

מוטי אמיר: מי שכותב דברים כאלה פשוט לא מבין איך אנחנו עובדים.

מוטי אמיר: כמובן שענינו בנימוס, אבל יש גם כאלה דברים.

מוטי אמיר: יש גם תלונות על איזון, שצריך לטפל בהם, אין מה לעשות, ואנחנו מטפלים בהם ביום-יום.

מוטי אמיר: זה בקשר לזה.

מוטי אמיר: עכשיו אני רוצה לדבר על רשת ב', ועל התהליכים שהיו ברשת ב'.

מוטי אמיר: אקדים ואומר דבר אחד: עוד לפני שהתקיימו המכרזים ברשות השידור, כמו שאמר יוסי בר-מוחא, כולנו ידענו ברמה כזו או אחרת מי ייבחר.

מוטי אמיר: אני למשל קיבלתי טלפון ממישהו בליכוד, שאמר לי: "משפחת המלוכה החליטה שיוני בן-מנחם יהיה מנכ"ל, מיקי מירו יהיה מנהל הרדיו, ונסטלבאום יהיה מנהל הטלוויזיה, וחבל לך להתנגד".

מוטי אמיר: ככה נאמר לי במפורש.

מוטי אמיר: זה היה לפני המכרז.

מוטי אמיר: שבוע לפני המכרז הראשון אני הודעתי בישיבת מערכת, שכולם היו נוכחים בה אצלי ברשת ב', שאנחנו מסיימים עידן ניהול אחד, עוברים לעידן ניהול אחר, כי כולם יודעים מי המנהל הבא.

מוטי אמיר: ואמרתי יותר מזה: רק ברשות השידור כולם יודעים מי המנהל הבא ואף אחד לא מבקר את זה.

מוטי אמיר: כי אם זה היה במשרד אחר, אני מניח שעיתונאי רשות השידור היו מבקרים את זה.

מוטי אמיר: גם את זה אמרתי בישיבת מערכת.

מוטי אמיר: המינויים אכן יצאו לפועל.

מוטי אמיר: ועדת מכרזים התקיימה.

מוטי אמיר: אין לי טענות לעבודה של הוועדה.

מוטי אמיר: אני לא יודע איך היא התנהלה, כי אני לא הופעתי, ולא הגשתי מועמדות למשרות האלה.

מוטי אמיר: התוצאה היתה שכבר בשבוע הראשון התחלנו להרגיש את השינוי הגדול.

מוטי אמיר: השינוי הגדול בא מהמנהל הנבחר שאמר: "אני שולט ברשת ב', אני שולט בסידור עבודה, אני אחליט מי ישדר מה".

מוטי אמיר: וכבר הוזזו מתוכניות חשובות ברדיו עורכים ומגישים הצידה, והוצבו במקומם אחרים.

מוטי אמיר: בדקתי עוד הבוקר עם שניים-שלושה מהאנשים האלה, ונאמר לי שעד היום לא הוסבר להם מדוע הם הוזזו הצידה.

מוטי אמיר: לא ניתן להם נימוק מקצועי.

מוטי אמיר: לא התקיים דיון מקצועי.

מוטי אמיר: אני רוצה לספר, שבהיותי בחודשים הראשונים ברשת ב' בדקתי את לוח השידורים, והחלטתי שאני רוצה לעשות שינוי קטן בלוח השידורים.

מוטי אמיר: מה היה משמעות השינוי?

מוטי אמיר: להזיז תוכנית על טבע ששודרה ב-09:00 בבוקר בשבת ל-07:00 בבוקר, כדי להעביר ל-9:00 בבוקר את תוכניתו של איציק נוי "שבת עולמית" – אני סתם אומר לכם דוגמה.

רוני בר-און: זה בעיני פסול.

רוני בר-און: אני ב-07:00 בבוקר עדיין לא ער.

רוני בר-און: ב-09:00 אני מאזין לתוכנית הזו.

מוטי אמיר: של הטבע, או של "שבת עולמית"?

רוני בר-און: של הטבע.

רוני בר-און: לא הצליח לך?

מוטי אמיר: לא, הצליח לי.

מוטי אמיר: אני רוצה להגיד משהו.

מוטי אמיר: מבחינת לוח השידורים, לא חשוב מה טעמי, או טעמך – סליחה, עם כל הכבוד - -

רוני בר-און: בהחלט.

מוטי אמיר: - - או טעמם של אנשים אחרים.

מוטי אמיר: כשבונים לוח שידורים צריך לבנות המשכיות של שידור, ושל החזקת המאזין, כי אחרת אם נופל איזה "בור" וכולם בורחים, אז התוכנית הבאה מתחילה באפס.

מוטי אמיר: ואז מתחילים עליות וירידות בלוח השידורים, ואתה מאבד את המאזינים שלך, וזה אחר-כך מתבטא ברייטינג.

מוטי אמיר: ואצלנו, גם בהכנסות של רשת ב' מפרסומות.

מוטי אמיר: אז רק הזזתי את התוכנית של מנהל הרדיו הקיים היום, מיקי מירו, משעה 09:00 ל-07:00 בבוקר, וקיבלתי מאות תלונות.

מוטי אמיר: היו לי משפטים, היו עורכי-דין ש"התיישבו עלי", ועדי עובדים שהתנפלו עלי.

מוטי אמיר: לכולם הסברתי שבסך-הכול הזזתי משהו שקשור ללוח השידורים שמייצר לי - - -

רוני בר-און: זה היה עוד לפני שהוא היה מנהל הרדיו?

מוטי אמיר: מה לעשות?

מוטי אמיר: אני הייתי מנהל רשת ב', והוא היה עובד שלי.

מוטי אמיר: עכשיו זה התהפך, והוא נהיה המנהל שלי.

מוטי אמיר: זה בסדר, אין לי שום בעיה.

נחמן שי: זו דמוקרטיה במיטבה.

מוטי אמיר: נכון.

מוטי אמיר: בדמוקרטיה צריכים להבין שהכול מתחלף.

רוני בר-און: אותי לא צריך ללמד - - -

מוטי אמיר: רק עוד משפט אחד.

מוטי אמיר: כשנכנס לתפקידו מנהל הרדיו הנוכחי – שאני מכבד אותו, אני מכיר אותו 30 שנה, ולא חושב שיש לנו בעיות אישיות, מעולם לא היו לנו – נאמרו הדברים ביושר.

מוטי אמיר: אמרתי לו שאני מוכן להניח את המפתחות ולעזוב את תפקידי ביום הראשון שפגשתי אותו, שזה היה למחרת הבחירה שלו.

מוטי אמיר: והוא אמר לי שהוא מוכן שאני אשאר בתפקידי.

מוטי אמיר: וככה זה התנהל.

מוטי אמיר: אלא מה?

מוטי אמיר: הוא עשה שינויים.

מוטי אמיר: וכשביקשתי דיון מקצועי על השינויים נתקלתי במשפט שאני הולך לצטט אותו עכשיו – אחרי ניסיונות רבים להגיע לאיזו שהיא צורת עבודה בינינו: "מה איכפת לך?

מוטי אמיר: אני שולט ברשת ב', בסידור העבודה.

מוטי אמיר: קבל את זה.

מוטי אמיר: לך תטייל, תחתום על מסמכים.

מוטי אמיר: אני אנהל".

מוטי אמיר: אני כבר עובד 40 שנה ברשות השידור – ups and downs – והייתי פעם בחופש ועוד פעם בחופש.

מוטי אמיר: לא משנה.

מוטי אמיר: עשיתי ברשות הרבה דברים – גם מנהל 15 שנים – והכול במכרזים, לא במינויים.

מוטי אמיר: עשיתי הרבה פרויקטים.

מוטי אמיר: אני גם היום עושה הרבה פרויקטים.

מוטי אמיר: אני לא חושב שיש בעיה מקצועית איתי, לא עם ההנהלה הזאת ולא עם ההנהלות הקודמות.

מוטי אמיר: הבעיה היא אחרת.

מוטי אמיר: השאלה מה אנחנו עושים.

מוטי אמיר: כולנו יודעים שהיתה תמיד מעורבות פוליטית כזו או אחרת ברשות השידור, והיא תמיד נעצרה או אצל מנהל הרדיו, או אצל מנהל רשת ב', תלוי על מה מדובר.

מוטי אמיר: כלומר, כמו שאריה אמר, אם רצו איזון, אז תיקנו.

מוטי אמיר: אם התקשר אלי מישהו מהפוליטיקה ואמר לי עשו לי עוול כזה וכזה – עמדנו ותיקנו.

מוטי אמיר: אם צריך לתקן מתקנים, אין מה לעשות.

מוטי אמיר: עיתונות – אנחנו לא אלוהים, אנחנו טועים.

רוני בר-און: תודה, מר אמיר.

רוני בר-און: אני רוצה לשאול אותך שאלה.

רוני בר-און: היא מפלאי הטכנולוגיה.

רוני בר-און: בעודך מדבר – הדיון שלנו משודר – התקבל בלשכה שלי מייל – אני לא בטוח שזה תחום אחריות שלך – שהזכיר לי ציטוט שלך בכנס העיתונות באילת, לפיו אתה, מוטי אמיר, אמרת שלשכת ראש הממשלה פעלה למנוע מערוץ אחד לסקר באופן חופשי את הפגנות המחאה החברתית.

דני זקן: זה היה במועצת העיתונות, ולא הוא אמר את זה.

מוטי אמיר: כמו אופיים של מיילים אחרים, המייל לא כל-כך מדויק.

יוסי בר-מוחא: תודה על הפרסום על כנס אילת.

רוני בר-און: טעית טעות גדולה.

רוני בר-און: טעית והטעית.

רוני בר-און: מי אמר את זה?

מוטי אמיר: בצעקה הגדולה שלי, כשקמתי בניסיון למנוע את מה שקראתי פוליטיזציה בגדול – על הקטן כבר דיברנו קודם – וצעקתי שאני לא מוכן.

מוטי אמיר: זה היה כשמנהל הרדיו ניסה למנוע ממני לשדר את המחאה הציבורית באותו מוצאי שבת.

מוטי אמיר: הוא אמר לי: "תבטל את השידור".

מוטי אמיר: אמרתי לו: "אני לא אבטל את השידור".

מוטי אמיר: "לא אישרתי לך", "כן אישרתי לך".

רוני בר-און: זאת אומרת, אתה צעקת בעניין הרדיו?

רוני בר-און: היה מישהו אחר שאמר שלשכת ראש הממשלה התערבה בערוץ הראשון, וזה שידורי טלוויזיה?

מוטי אמיר: בדיון שלי לא הזכרתי את ראש הממשלה, הזכרתי את מנהל הרדיו.

רוני בר-און: מה שנקרא: "ירבו שמחה בישראל".

מוטי אמיר: כן, זה המיילים, ככה הם מגיעים.

מוטי אמיר: משם קמה צעקה גדולה.

גדי בן-יצחק: היה מישהו במועצת העיתונות שאמר את זה.

רוני בר-און: תודה רבה לך.

רוני בר-און: דני זקן, בבקשה.

דני זקן: תודה.

דני זקן: בהמשך לדברים של מוטי, יש לי עוד עניין אחד או שניים - - -

מוטי אמיר: אם יורשה לי, משפט אחד קצר.

מוטי אמיר: באותו בוקר שבת - - -

רוני בר-און: כשאני עושה את זה ברדיו - - -

מוטי אמיר: אתה עושה לי את זה גם כן.

מוטי אמיר: באותה שבת שהונחיתי לא לשדר את המחאה, שידר מנהל הרדיו את התוכנית שלו "בדרך אל הטבע" ב-07:00 בבוקר, וסיפר ברדיו לכל העולם את משנתו:

מוטי אמיר: למה המחאה היא מחאה של טייקונים, ואין לה מקום.

רוני בר-און: טוב.

רוני בר-און: תודה.

דני זקן: אני יושב-ראש אגודת העיתונאים בירושלים, הנציג של כל עיתונאי רשות השידור, 1,200 במספר, מתוך 1,900 עובדי הרשות.

דני זקן: קודם כל, כדי לעשות המשכיות לדברים, קצת אשנה מסדר הדברים שרציתי להגיד ביחס למה שקורה ברשת ב'.

דני זקן: בראשית יולי נבחר מנהל - - -

רוני בר-און: רק שנייה, בלבלת אותי, מוטי.

רוני בר-און: זה בכל אופן משהו שכן בתחום האחריות שלך.

רוני בר-און: משהו שמישהו רשם לי לשאול.

רוני בר-און: יש דיון, או חוסר ודאות בנושא ההתנהלות מול השעות הנוספות.

רוני בר-און: אתה יודע לספר לנו משהו על המספר הזה?

רוני בר-און: מה המספרים שם?

רוני בר-און: בכמה החריגה, אם יש חריגה?

רוני בר-און: קיבלנו, נדמה לי מאמיר או מיוני, שלפחות בעניין הזה הוראות המבקר מבוצעות.

מוטי אמיר: אני יכול להגיד מהניסיון שלי ברשת ב' - - -

יוני בן-מנחם: שעות נוספות או עבודה נוספת פרטית?

יוני בן-מנחם: יש הבדל.

רוני בר-און: שעות נוספות.

מוטי אמיר: מהניסיון שלי בשנים האחרונות, ממוצע השעות הנוספות ברשת ב' בחודש היה בערך 5,400.

מוטי אמיר: בחודשים האחרונים הוא מגיע ל-6,400.

רוני בר-און: בחודשים האחרונים זה 6,400.

מוטי אמיר: בחודשים האחרונים אני מתכוון: מאז היבחרו של המנהל החדש.

רוני בר-און: מה הקו הכחול?

רוני בר-און: איפה זה צריך לעמוד?

מוטי אמיר: יש מכסה מוכרת של 6,400, אבל אנחנו מעולם לא הגענו אליה, על-ידי התנהלות נכונה של הפעלת עובדים על-פי מכסות העבודה שלהם, ולא על-פי צבעם הכזה או אחר.

רוני בר-און: טוב, תודה רבה.

רוני בר-און: בבקשה, דני.

דני זקן: תודה.

דני זקן: בהקשר למה שהתנהל ברשת ב'.

דני זקן: בראשית יולי נבחר מיקי מירו לתפקיד מנהל הרדיו.

דני זקן: אנחנו ערערנו, ולא אתייחס לערעור שעדיין מתנהל בבית-הדין לעבודה.

דני זקן: לא לגופו של אדם, אלא לגופו של מכרז.

דני זקן: שיטת המכרז היתה לשיטתנו פסולה, ועליה ערערנו.

דני זקן: אני ביקשתי – התחננתי – עם כניסתו של מיקי לתפקיד שלא יעשה את השינויים הדרסטיים, ואת הדברים שחששתי שייקרו.

דני זקן: העברתי מכל הכיוונים ובצורה הכי נעימה שיש – לא כדרישה, לא כאיום, לא ככלום – התחננתי שלפחות עד שההליך המשפטי ייגמר.

דני זקן: וגם אם כן שהכול ייעשה בצורה סבירה, והובטח לי שכך ייעשה.

דני זקן: כך לא נעשה.

דני זקן: יום לאחר היבחרו של מנהל הרדיו לתפקיד, או יומיים אחרי, הוא עשה ישיבה עם העובדים ברשת ב', הבטיח שלא יקרה שום דבר.

דני זקן: יומיים אחרי התחילו הדברים ליפול.

דני זקן: הדברים כללו בין היתר: העברה של עובדים מתפקידם ללא נימוק מקצועי אמיתי, ללא מתן הסבר מקצועי אמיתי גם אחר כך.

דני זקן: לפחות לא אנחנו ולא העובדים עצמם שמעו על העניין הזה.

דני זקן: אולי זה נשמע במקומות אחרים.

דני זקן: הצעות שלנו לפשרות, הצעות שלנו לעשות ועדת הגשה שתקבע מי ראוי להגיש או לא ופתרונות אחרים לא נענו עד היום.

דני זקן: והדברים האלה נמשכים.

דני זקן: בהקשר של הדעות האישיות וכולי, כבר באותו שבוע ניתנה הנחייה – יש ויכוח איך בדיוק היא ניתנה – לכל המגישים להימנע ממתן פתיחים אישיים בחלק מהתוכניות.

דני זקן: יש ויכוח על "מסמך נקדי" – אתה הערת על זה – על ארכאיותו, ועל ההקשר שלו לעיתונות מודרנית ולתקשורת מודרנית.

דני זקן: זה כבר לא מה שהיה פעם, אנחנו יודעים.

דני זקן: היה דיון על זה במליאת רשות השידור.

דני זקן: אני ביקשתי, ונדמה לי שכך קורה – שיש הליך של בדיקת הנושא הזה, והוא עדיין לא נסגר.

דני זקן: ומתן ההנחיה הזו 3 ימים לאחר היבחרו של אדם - - -

רוני בר-און: מה מצב הביניים כרגע, מותר להגיד?

רוני בר-און: חוץ מהשם, מותר להם להגיד עוד משהו?

דני זקן: המגישים שאליהם זה הופנה ידעו לעמוד על דעתם, עמדו על העצמאות שלהם בשידור, ולשמחתי הרבה ההנחיה בוטלה, אף שאחר-כך אפילו נאמר שהיא לא ניתנה בכלל, אבל זה סיפור אחר.

רוני בר-און: אבל כרגע המצב לא שונה לרעה.

דני זקן: לגבי העניין הזה ספציפי המצב לא שונה לרעה.

רוני בר-און: בוא תרוץ, כי הזמן שלנו אוזל, וחשוב לי לשמוע אותך.

דני זקן: כן, זה חשוב, כי זה מהות העניין.

דני זקן: לגבי הדברים של דוח המבקר שהציג מר חיו, אמר נציג האוצר – אומנם ביקרת אותו בעניין הזה – הרפורמה כן מטפלת ברוב הליקויים הללו, כולל, אגב, בעניין העבודה הפרטית שדיבר עליה אמיר.

דני זקן: עובדי רשות השידור הם לא פקידים במשרד האוצר או כל משרד אחר.

דני זקן: יש להם אפיון לעבודה, והגענו לסיכום ברפורמה, וחתמנו על כך, שיהיה נוהל חדש שיתייחס.

דני זקן: אין דין מגיש כוכב ב-what ever, שיכול לעשות גם דברים אחרים: להרצות, ללמד, וגם לפאר את שמה של רשות השידור, כדינו של עובד מדינה רגיל, ולכן אני מקווה שנעבוד גם על העניין הזה.

דני זקן: לא צריך להציג את העובדים בצורה כזאת, אמיר.

דני זקן: ניתן הרושם כאילו כולם עושים עבודה פרטית.

אמיר גילת: לא האשמתי את העובדים.

דני זקן: בקטע הזה, גם בדוח הביקורת צריך לדעת שמדובר במצב קצת שונה.

דני זקן: יש כאלה שמנצלים את המצב לרעה, זה - - - תמיד בכל מקום, ואני לא אתן גיבוי לאף אחד שעושה את זה.

דני זקן: אבל צריך גם להיזהר מלפגוע בעובדים באופן כללי.

רוני בר-און: היא לא רוצה.

דני זקן: האגרה הופחתה על-ידי ועדת הכלכלה לאורך שנים, מה שגרם בין השאר למשבר ברשות השידור.

דני זקן: מוכר לך העניין הזה?

דני זקן: שר האוצר דאז – ראש הממשלה בנימין נתניהו כיום.

דני זקן: לא הסכימו להעלות אותה חזרה מנימוקים שונים.

דני זקן: ללא הרפורמה – ובזה אני מסיים - - -

גדי בן-יצחק: היא ממשיכה לרדת - - -

רוני בר-און: חבר'ה, סליחה.

רוני בר-און: - - - ברדיו אומרים: כששניים מדברים לא שומעים אף אחד.

רוני בר-און: מכיוון שאנחנו מאמינים שללא הרפורמה אין תקומה לערוץ הראשון – הוא פשוט יתאפס לגמרי – וגם לרשתות האחרות, אני מודיע כאן, אדוני היושב-ראש, שאם בתוך התקופה הקרובה לא יימצא הפתרון הכלכלי-הכספי למימונה של הרפורמה ברשות השידור, אגודת העיתונאים בירושלים תפעל בצעדים הכי קשים והכי חמורים שאפשר כדי לנסות להביא ליישומה.

רוני בר-און: אין לי מקום על הגב לצלקות של האיומים האלה.

מיטל בשרי: אדוני היושב-ראש, אני יכולה להגיב?

רוני בר-און: לא, את לא יכולה.

רוני בר-און: עוד מעט תצאו החוצה, תעשו אחד לשני מה שאתם רוצים.

רוני בר-און: מיקי, הייתי נותן לך ממילא, אתה לא צריך לכתוב את הפתק.

רוני בר-און: כל אחד יקבל זכות תגובה בקצרה.

רוני בר-און: יש לי פה את עידן מארגוני היוצרים.

רוני בר-און: לא, ארגוני היוצרים דיברו.

רוני בר-און: לא נרחיב בעניין הזה.

רוני בר-און: רק בדקתי שאתם מה שנקרא "מאותה מחלקה".

רוני בר-און: באיחור, אבל לא אפגע בך: זו חני לוז, מנהלת מרכז תדמית לתגבור הדמוקרטיה במדיה הישראלית, דקה וחצי לא יותר מזה.

רוני בר-און: אחרת זמננו תם.

רוני בר-און: במהירות רבה ביותר.

רוני בר-און: שבי לך על יד מיקרופון כדי שדברייך ייכנסו לפרוטוקול.

רוני בר-און: אני לא אתן יותר מדקה וחצי.

חני לוז: שלום.

חני לוז: תודה רבה.

חני לוז: אני רוצה להקדים ולומר, שבתור עיתונאית במשך יותר מ-10 שנים סיקרתי את הרפורמות שהיו צריכות להיות, ונדמה לי שאנחנו כבר יותר מ-10 שנים אחרי, והרפורמות עוד לא הגיעו.

חני לוז: בהמשך למה שדיברו על פוליטיזציה מהכיוונים האחרים: יש חוק רשות השידור.

חני לוז: החוק הזה קיים וגם הסעיף שאני הולכת להקריא יהיה קיים בחוק החדש: "הרשות תבטיח כי בשידורים יינתן מקום לביטוי מתאים של השקפות ודעות שונות הרווחות בציבור, ותשודר אינפורמציה מהימנה".

חני לוז: אנחנו טוענים מזה כבר, שהרשות מתעלמת מהסעיף הזה.

חני לוז: אנחנו דורשים שברפורמה לא רק שיהיה הסעיף הזה – והוא כן הוכנס – אלא שיהיה תקציב מיוחד שייועד למטרה הזאת, וייבדק מה מצב הגיוון.

חני לוז: כי אם משמיעים דעות בעיתונות – ואני מסכימה שיכול להיות שיש עניין להשמיע דעות – הן חייבות להיות עם איזון.

חני לוז: כי הבחירות הדמוקרטיות משקפות את דעות הציבור, והן צריכות לבוא לידי ביטוי גם ברשות השידור.

חני לוז: לא ייתכן שאג'נדה מסוימת תהיה מושמעת מבוקר עד צהריים אצל שדרן אל"ף, בי"ת, גימ"ל, דל"ת, ה"א, מ-07:00 בבוקר עד 14:00 בצהריים.

חני לוז: אנחנו מבקשים סעיף כזה עם תקציב מיועד, ושיהיה דוח שנתי של איזון, וכמו-כן סקר של הציבור, לשמוע מה הציבור אומר על השידור שלו, שזה יהיה מעוגן ברשות השידור.

רוני בר-און: תודה רבה לך.

רוני בר-און: כן בבקשה, בוגר רשות השידור, מר מנשה רז.

מנשה רז: אני חושב שיובל חיו הניח פה את המפתח, ואף אחד לא מרים אותו, לצערי הרב.

רוני בר-און: תודה על המחמאה – אני באמת מתרגש – שלא ידעתי לנהל את הדיון.

מנשה רז: לא דיברתי עליך.

מנשה רז: זה הניתוק המוחלט שהגיע הזמן שיקרה פה בין רשות השידור לבין הדרג הפוליטי, והוצאת השידור הציבורי לעצמאות.

מנשה רז: יש חוק שעל פיו עובד ה-BBC באנגליה.

מנשה רז: כל מה שצריך לעשות, זה לתרגם את החוק, ופשוט להביא את רשות השידור למקום אחר.

מנשה רז: ואז לא צריך רפורמה.

מנשה רז: לפי דעתי, 60% מהדברים שנשמעים פה בדיון לא יהיו בכלל, מכיוון שכל העסק הזה יעבוד אחרת לגמרי.

מנשה רז: ואני חושב שבדוח מבקר המדינה יש הצבעה על הדבר הכי חשוב והכי מהותי שהולך לאורך דורות ברשות השידור, ולא מתחיל אצל אמיר גילת, ולא אצל יוני בן-מנחם, אלא באמת דבר שהוא, בעיני, אבי אבות הטומאה של השידור הציבורי – ואהיה הכי קצר בעולם: צריך להוציא את רשות השידור לעצמאות.

מנשה רז: רשות השידור לא זקוקה לשום שר ממונה.

מנשה רז: יש אמצעים אחרים כדי לפקח על השידור של הציבור, ועל השידור הציבורי, וכך צריך לקרות.

מנשה רז: ולפי דעתי, זה צריך לקרות כמה שיותר מהר, כדי שלא יהיו יותר טענות על זה שראש ממשלה כזה, או ראש ממשלה אחר שולט ברשות השידור, ומגישים לו את ה"ליין-אפ" כל בוקר.

רוני בר-און: לא לשר ולא לקומיסר.

מנשה רז: ממש לא.

רוני בר-און: עוד בוגר של רשות השידור, חבר הכנסת ד"ר נחמן שי, בבקשה.

נחמן שי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: בוקר טוב.

נחמן שי: קודם כל, אני רוצה לציין שרשות השידור נכנסה לתקופה חדשה, וגם ההנהלה הציבורית היא חדשה, וגם ההנהלה המקצועית היא חדשה.

נחמן שי: זה בעיני מחייב מאוד.

נחמן שי: אמרתי את זה לאמיר בהזדמנויות קודמות, ואני רוצה להגיד את זה גם למנכ"ל החדש: התפקיד הזה הוא תפקיד בעל אחריות כבדה ומשמעות ציבורית.

נחמן שי: לא רק בגלל ששנים ארוכות מחיי הייתי שם, אלא מפני שאני חושב שכל הנוכחים בחדר הזה מסכימים שמשקלה, מעמדה, מקומה של הרשות בחיים הציבוריים בארץ הוא גדול מאוד.

נחמן שי: אני שמח לומר שהוא לא הצטמצם גם בעידן שיש בו טלוויזיה ורדיו מסחריים שהצלחתם הכלכלית ואולי הרייטינגית גבוהה, אבל הם לא דחקו את רשות השידור מהמשקל והמעמד שהיה לה.

נחמן שי: אני אומר את זה כי זה חשוב, ושיעמוד נר לרגליכם כל הזמן.

נחמן שי: ראיתי שעשיתם מאמץ להגדיר את תפקידיה של הרשות לאחרונה – לא נכנסתי לפרטים, ואני גם לא יודע אם זה הוצג פה – ולתת לה מסר חדש.

נחמן שי: כל אלה הם פעולות בכיוון הנכון, ותמשיכו בהן, אבל תזכרו מעל הכול את האחריות הציבורית שיש לכם.

נחמן שי: בעולם שהוא כולו מלא התרגשויות אתם צריכים להקפיד על אמות מידה מקצועיות.

נחמן שי: אני אומר את זה גם למנהל הרדיו – אני לא יודע: מנהל טלוויזיה כבר נבחר?

נחמן שי: בסדר.

נחמן שי: כשתהיה שדרת ניהול חדשה זה מה שצריך להנחות אתכם.

נחמן שי: ילכו שרים, יבואו שרים, תלך כנסת, תבוא כנסת – הרשות נשארת, והאחריות הכבדה הזאת מוטלת על כתפיכם.

נחמן שי: אני רוצה לאחל לך הצלחה, יוני, והחיים שלך הולכים להשתנות מן הקצה אל הקצה, אם אתה עוד לא יודע.

רוני בר-און: בעקבות איחולי ההצלחה האלה, כמובן.

נחמן שי: זה בא ביחד.

נחמן שי: אי אפשר אחרת.

נחמן שי: כמה נקודות שהוזכרו פה.

נחמן שי: לגבי הפוליטיזציה: המבקר ניסח משפט – שאני מקווה שילמדו אותו בבתי הספר לתקשורת – לגבי ההפרדה הראויה בין הדרג הפוליטי לבין רשות השידור.

נחמן שי: לצערי הרב, זה עוד לא מוצא את עצמו בחוק החדש שתקוע במקום שתקוע.

נחמן שי: אם אפשר היה לזרז את זה – אני לא יודע מה משקלה של הוועדה הזאת –להביא סוף-סוף את חוק רשות השידור החדש.

נחמן שי: מנשה, אי אפשר יהיה לעשות את מה שאתה רוצה, יהיה שר ממונה, תהיה איזושהי אחריות מיניסטריאלית.

מנשה רז: למה אי אפשר לעשות את זה, נחמן?

נחמן שי: כי כל רשות או כל חברה – יסביר לך את זה יושב-ראש הוועדה – יש לה בסופו של דבר למעלה איזה שהוא שר שאחראי מיניסטריאלית למה שקורה בה.

נחמן שי: זה לא אומר שהוא צריך להתערב בה או שהוא יכול להתערב בה, אבל בכל זאת נדרשת ממנו אחריות.

נחמן שי: החוק הזה צריך להסתיים.

נחמן שי: זה לא בידי רשות השידור, זה בידי הממשלה.

רוני בר-און: יש הצעת חוק שלך, או שלא קודמה הצעת החוק?

נחמן שי: לא, שלי כבר נפלה כי אנחנו רצינו להביא את החוק מחדש.

נחמן שי: האוצר אמר שזה בידיו.

נחמן שי: הוא מעכב את זה, תולה את זה ברפורמה – כל העולם תלוי ברפורמה.

נחמן שי: החוק הזה אפילו אם כבר השלימו את המינויים בשיטה הישנה, שאני חושב שהיא לא היתה נכונה, לפחות צריך ליצור את ההפרדה הזאת סוף-סוף.

נחמן שי: אפילו החוק המתוקן הוא יותר טוב מהיעדר.

נחמן שי: בכלל זה לא בידינו.

נחמן שי: זה בידי משרד ראש הממשלה.

נחמן שי: זאת האחריות שלהם – אני לא יודע אם יש פה נציג שלהם: תוציאו את זה לפועל, ותעשו סוף-סוף משהו שכבר כל-כך הרבה שנים מדברים עליו.

נחמן שי: העניין השני הוא העניין הכלכלי.

נחמן שי: צריך לתת לרשות השידור כלים לפעילות כלכלית עצמאית.

נחמן שי: זה שהתקציב הונח על שולחנו של שר האוצר זה הדבר הכי מעוות בעיני.

נחמן שי: כי אז הוא מפעיל את כל המנופים שבידיו – גם בתחומים אחרים, שאנחנו מכירים אותם – והוא מחזיק אותם שבויים.

נחמן שי: אני יודע שיש בעיה של איזון, בגלל שאין מקורות, בגלל שלא מעלים את האגרה וכולי.

נחמן שי: אבל לא יכול להיות ששר האוצר יעכב את התקציב.

נחמן שי: יש לי גם זיכרון שהיו בעבר שנים ארוכות שהרשות התנהלה בלי תקציב מאושר.

נחמן שי: איך זה יכול להיות?

נחמן שי: ואיך היא מוציאה?

נחמן שי: על סמך מה?

נחמן שי: אם אין לה תקציב מאושר.

נחמן שי: וכך נוצר הבסיס לדוח הבא, שיבוא ויגיד: לפי מה הוצאתם?

נחמן שי: יגידו: לפי השנה שעברה.

נחמן שי: זה לא בסדר.

נחמן שי: צריך להיות תקציב מאושר שרשות השידור תפעל לפיו.

נחמן שי: ואז יהיה אפשר גם לשפוט אותם.

נחמן שי: אפשר יהיה לדעת אם הם עמדו בתקציב, לא עמדו בתקציב, חרגו מהתקציב, או לא חרגו מהתקציב.

נחמן שי: אני רוצה להאיר שתי נקודות, ואני חוזר כמו קאטו הזקן: דבר אחד שיושב-ראש הרשות הבטיח לקדם, ועוד לא ראיתי אותו, זה נושא השידורים באנגלית ובערבית.

נחמן שי: לך, יוני, לא צריך להסביר את חשיבות השידורים בערבית.

נחמן שי: זה דבר שנראה לי ברמת עדיפות גבוהה, עם ההוצאה הכרוכה בזה.

נחמן שי: קחו את זה, תעשו את זה.

נחמן שי: זה חיוני מכל בחינה שאני יכול לדבר.

נחמן שי: אני לא יודע מה המקורות שלכם לעניין.

נחמן שי: יכול להיות שתמצאו מקורות נוספים, אבל תפעילו את השירות.

נחמן שי: אתה קורא לזה שירות בינלאומי, אתה רוצה עוד שפות, אני לא בטוח שצריך.

נחמן שי: ערבית ואנגלית הן שפות שמדברים במזרח התיכון.

נחמן שי: אם רשות השידור רוצה לשרוד בזירה הזאת, שנעשתה עמוסה בשידורים, היא צריכה להיות שם.

נחמן שי: היום אתם לא שם.

נחמן שי: וזה לא רק אתם, זה ישראל כמדינה.

נחמן שי: אני לא מדבר על גוף פוליטי כזה או אחר.

נחמן שי: ישראל כמדינה לא נמצאת שם.

נחמן שי: זה חל גם על הטלוויזיה וגם על הרדיו, שניהם נחלשו, אתם יודעים למה, לא נבזבז את הזמן, תעשו את זה.

נחמן שי: אם יש עלויות – העולם גדול, אפשר לעזור.

נחמן שי: אבל זה נראה לי דבר ממלכתי ממדרגה ראשונה.

נחמן שי: הנושא השני זה משדרים.

נחמן שי: יש חלקים בארץ שלא קולטים שידורים.

נחמן שי: זה לא הוגן, זה לא נכון, זה מזמין אפילו מרד של תשלום דמי מנוי.

נחמן שי: חברי בערבה – יש לנו חברים רבים בערבה – לא קולטים את שידורי הטלוויזיה.

נחמן שי: ענית לי מה שענית, אמיר, זה לא נכון.

נחמן שי: אי אפשר לחכות לרפורמה.

נחמן שי: תפעילו שם משדרים, אפילו לטווח קצר.

נחמן שי: אזרחי מדינת ישראל גרים באזור הכי חם, הכי קשה, הכי מרוחק, ולא קולטים את שידורי הטלוויזיה.

נחמן שי: זה לא דבר שאתם יכולים לעבור עליו לסדר.

נחמן שי: דבר אחרון – הוא חשוב, אבל אני שומר אותו לסוף – זה מבחן השידורים.

נחמן שי: השידורים של רשות השידור הם טובים, אני אומר את זה.

נחמן שי: אבל גם בנסיבות האלה – ואני יודע את כל הדברים שאפשר להגיד באמצע – אתם חייבים לפעול שם מתוך אחריות ומתוך עקרונות מקצועיים, ולדעת שיותר מכל גוף תקשורת אחר העיניים מופנות אליכם.

נחמן שי: בגלל הציפיות שיש לנו מרשות שידור ממלכתית.

רוני בר-און: תודה רבה, חבר הכנסת הד"ר נחמן שי.

רוני בר-און: חברת הכנסת נינו אבסדזה, בבקשה.

נינו אבסדזה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

נינו אבסדזה: דיברו כבר לפני על חשיבותו של השידור הציבורי, ואני בהחלט לא הולכת לחזור על זה.

נינו אבסדזה: אני יודעת שמה שמנשה אמר נשמע כיום פנטזיה, אבל אני לא בטוחה שזה בהכרח פנטזיה שאי אפשר להגיע אליה.

נינו אבסדזה: יש מודל פנטסטי, והמודל הזה נמצא בבריטניה.

נינו אבסדזה: אם אנחנו יכולים, אדוני היושב-ראש, לקחת, למשל ממדינת וויסקונסין, את "תוכנית וויסקונסין" ולממש אותה במדינת ישראל.

רוני בר-און: ולא לבצע אותה.

נינו אבסדזה: אתה יודע מה?

נינו אבסדזה: אפשר לעשות על זה דוקטורט.

נינו אבסדזה: לא לבצע אותה טוב, לבצע רע כן השכלנו, לצערי הרב.

נינו אבסדזה: אז אולי בהחלט אפשר לקחת דבר כזה – המודל הזה קיים – אבל היום זה כפי שזה היום.

נינו אבסדזה: אנחנו מכירים כבר כל-כך הרבה שנים – אני עוד לא דיברתי עברית כשאתה כבר היית בתקשורת – וכמובן שאני מאחלת בהצלחה.

נינו אבסדזה: ועוד פעם, ברורה לי החשיבות, וברור לי שהשידורים הם טובים, וככל שיש יותר תקשורת מסחרית – אגב, אני רואה זאת כל השנים – כך רואים את החשיבות של השידור הציבורי.

נינו אבסדזה: עוד משהו אחד – ותודה רבה, אדוני היושב-ראש, על הנושא הזה – זה בא בהחלט מהציבור.

נינו אבסדזה: כי אנשים שאנחנו פוגשים ברחוב – ואני מניחה שגם אתה פוגש אותם – אומרים: מה בדיוק קורה שם?

נינו אבסדזה: יש לזה רקע רע ורקע טוב.

נינו אבסדזה: רקע רע, שאם שואלים מה קורה, אז כנראה קורה משהו.

נינו אבסדזה: מצד שני, זה רק מוכיח שרואים וצופים, ומקשיבים ומאזינים, וזה טוב מאוד.

נינו אבסדזה: אבל אפילו אם אין סיטואציה שיכולים לשכנע אותי שמישהו באמת מראה את ה"ליין-אפ" למישהו בלשכת ראש הממשלה, העובדה שמדברים על זה היא כבר קטסטרופה.

נינו אבסדזה: ואני אומרת לכם את זה כבן-אדם שעבד בטלוויזיה ממלכתית במדינה טוטליטרית.

נינו אבסדזה: ידענו שם לקום ולעשות מהפכות ברגע שביקשו – לי זה קרה אישית, לשכת ראש הממשלה ביקשו ממני "ליין-אפ".

נינו אבסדזה: אני לא מאמינה שזה קורה, אבל תיקחו בחשבון - - -

רוני בר-און: פה, או ב -

נינו אבסדזה: אני אומרת שאני עם רקע של בן-אדם שבא משם עוד הספקתי לעבוד בטלוויזיה ממלכתית במדינה טוטליטרית.

רוני בר-און: בסדר, די, נינו.

נינו אבסדזה: לפרוטוקול.

נינו אבסדזה: זה פשוט כואב הלב, רוני, שאני שומעת את זה אפילו רק בתור שמועה.

נינו אבסדזה: אני לא מאמינה שזה נכון.

נינו אבסדזה: אני מאמינה שאין בזה שום דבר, אבל תעשו הכול כדי שזה לא יהיה.

נינו אבסדזה: המכתבים, כמו שמספר מוטי אמיר – וכמו שאתה חבר שלי, באותה מידה אני מכירה את מוטי מיליון שנה כבר – שמקבלים, דוגמת: "לא שמתם לב שהשלטון השתנה פה?" – אסור שזה יקרה, או "אני אדע כבר לנהל ולשלוט", או איך שזה היה – אני לא רוצה לטעות בציטוט – זה גם לא יכול להיות.

נינו אבסדזה: וכמובן, הסיפור של הפתיח האישי.

נינו אבסדזה: למה אני משווה לתקופות הקשות שאני עברתי?

נינו אבסדזה: אגיד לך למה, אדוני היושב-ראש.

נינו אבסדזה: כי להגיד למנחים – אני גם מאמינה שזה לא היה ולא יהיה אף פעם – או למגישים: "זה לא יכול להיות פתיח אישי" – אני לא צריכה לספר לכם איך זה היה.

נינו אבסדזה: היה לי בהחלט חשוב לבוא ולומר את כאב הלב שלי.

נינו אבסדזה: טוב מאוד, אגב, שדיון בנושא כל-כך קשה – ואני יודעת שיש מתח באוויר – מתנהל כאן בצורה אינטליגנטית.

נינו אבסדזה: דבר אחרון, ובעיני אחד הדברים החשובים.

נינו אבסדזה: אני יודעת שרשות השידור היא בהחלט התקווה הלבנה של היוצרים במדינת ישראל.

נינו אבסדזה: בזה אין ספק.

נינו אבסדזה: אני יודעת שגם פה הפנטזיות והאילוזיות שלנו על כמה אפשר באמת לתת להם – זה לא יתממש מחר או מחרתיים.

נינו אבסדזה: אני גם יודעת שתפקידנו להילחם בשביל זה.

נינו אבסדזה: אבל לפחות במידת האפשר תעשו את כל מה שאפשר – זה בידיכם עכשיו.

נינו אבסדזה: הכדור בצד המגרש שלכם.

נינו אבסדזה: תעשו עם זה משהו, כי זה לא נשמע טוב, ושומעים את זה ומדברים על זה.

נינו אבסדזה: תודה רבה.

רוני בר-און: תודה נינו.

רוני בר-און: מיקי, אחר-כך יוני, לגבי דברים שנאמרו פה ברמה האישית.

רוני בר-און: אבל אני מבקש: במשפטים ספורים.

רוני בר-און: אחר כך אמיר, גם כן טלגרפית – מענים לטענות שעלו פה, ואז נסכם את הדיון.

מיקי מירו: יפה נאמר שמדובר בשמועות.

מיקי מירו: אני אומר משהו יותר טוב: המצאות.

מיקי מירו: פשוט גיבובי שקרים, הדלפות מכוונות במסגרת מאבק אישי בין אגודות העיתונאים.

מיקי מירו: מה לעשות?

מיקי מירו: הם לא אוהבים לא את יוני, לא אותי, קשה להם.

מיקי מירו: אין לנו מחנה, ליוני ולי.

מיקי מירו: אנחנו לא מחנה.

מיקי מירו: אנחנו אנשים מקצועיים.

מיקי מירו: יוני הרבה שנים – יש לו קבלות.

מיקי מירו: אגב, גם לאמיר גילת יש הרבה קבלות.

מיקי מירו: הוא בא כעיתונאי.

מיקי מירו: אני לא זוכר שהיו מצבים שגם מנכ"ל וגם יושב-ראש הם עיתונאים.

מיקי מירו: זה לא פקידים.

מיקי מירו: הם לא באו מאיזשהו מעוז פוליטי ונכנסו לתפקיד.

מיקי מירו: אנחנו צריכים לתת כבוד גם לאנשים האלה שעשו הרבה הרבה שנים בתוך השדה העיתונאי.

מיקי מירו: כנ"ל גם אני.

רוני בר-און: אין כזה דבר איזשהו מעוז פוליטי.

רוני בר-און: ברגע שזה מעוז זה הבית שלי, זה בית"ר.

רוני בר-און: כל היתר: קינים וגדודים, מעוז זה בית"ר.

מיקי מירו: אז המעוז של החברים היקרים ושלי זה העיתונות.

מיקי מירו: זה המקום שלנו.

מיקי מירו: אני הגעתי למקום הזה לאחר 33 שנים של שרות כעיתונאי אזרחי – אני קורא לעצמי – עיתונאי שמשרת את האינטרס הציבורי על כל גווניו.

מיקי מירו: הייתי זה שמוביל את זה.

מיקי מירו: אז קשה לומר עלי שאני בעל צבע כזה או אחר.

מיקי מירו: כל הטענות האלה, חבל שהן מועלות, זה פוגע בשידור הציבורי.

מיקי מירו: היום השידור הציבורי הוא האלטרנטיבה, זאת החלופה הטובה ביותר שיש עלי אדמות כאן במדינת ישראל: הגונה, מביאה את השרות לציבור.

מיקי מירו: כך צריך לראות את זה, ולא חלילה לראות כל מיני דברים כאילו אנחנו משרתי אינטרסים.

מיקי מירו: אנחנו משרתי הציבור.

מיקי מירו: בדיוק כמו שאתם משרתי הציבור.

מיקי מירו: ואסור לנו לשפוך את התינוק עם המים.

מיקי מירו: ברגע שאנחנו עושים את זה, אנחנו פוגעים בדמוקרטיה שכולנו חרדים לשלומה.

מיקי מירו: זה גם אתם חברי הכנסת, וגם אנחנו כעיתונאים בשידור הציבורי.

מיקי מירו: מה שעומד לנגד עינינו, זה פשוט האינטרס הציבורי על כל גווניו.

מיקי מירו: אנחנו נעשה גם טלוויזיה נפלאה, וגם רדיו נפלא, ובהחלט תהיה רשות שידור שתוביל את העניין שיש שידור לציבור.

נינו אבסדזה: רק שאלה קצרה, אדוני.

רוני בר-און: נינו, אי אפשר.

רוני בר-און: לא נגמור את הפינג-פונג הזה.

רוני בר-און: הם מגיבים על הדברים שלך.

רוני בר-און: אם את לא פותחת לי פה "לופ" לדיון חדש, אם זה כל-כך חשוב תשאלי.

נינו אבסדזה: אין לי ספק – ואני האחרונה שאפגע בעיתונאים הקולגות שלי – שאתם משרתים את הציבור.

נינו אבסדזה: אבל שמענו דוגמא לפני 5 דקות, על כך שסיפרת ב-07:00 בבוקר לציבור – היו שם כמעט 400 אלף – שזה ההפגנה של הטייקונים.

נינו אבסדזה: זה גם לשרת את הציבור?

נינו אבסדזה: רטורית.

מיקי מירו: אם גברתי היתה מקשיבה לתוכנית, היא היתה מבינה למה היתה הכוונה.

מיקי מירו: וזה לא נכון.

רוני בר-און: בזה תם הפרק הסוער הראשון והאחרון בדיון הזה.

רוני בר-און: ועכשיו יוני, ממש טלגרפית, ואחר-כך מוטי, ואם תישארו אז גם אני אגיד כמה מילים בסוף.

יוני בן-מנחם: קודם כל, אני רוצה להודות לחבר הכנסת נחמן שי על הברכות, ואני מסכים במאת האחוזים עם דבריו.

יוני בן-מנחם: אני חושב שהוא אדם שמכיר היטב את רשות השידור, וגם מכיר אותנו, העיתונאים, ואני חושב שמה שהוא אמר נכון.

יוני בן-מנחם: אני יכול לומר בקצרה: מאז שנכנסתי לתפקיד – לפני שבוע – אני בודק גם את הטענות שהושמעו כלפי מיקי מירו.

יוני בן-מנחם: יכול להיות שיש מקרה אחד או שניים שצריך עוד לבדוק, אבל בסך-הכול אני יכול לומר לכם – לא רוצה להיכנס פה לשמות ולהאשמות אישיות – שכל הספינים האלה התחילו בעקבות דוח מבקר המדינה שכתב שמדובר במינויים זמניים, לא חוקיים.

יוני בן-מנחם: ואנשים שהוזזו, ואנשים שיוזזו - - -

רוני בר-און: יש לי בקשה.

רוני בר-און: אני עושה את זה לפנים משורת הדין משום שאני אמון על השוויון.

רוני בר-און: אני נותן הזדמנות לאנשים כפרטים.

רוני בר-און: מי שעמד באופן כללי בליבת הדיון - - - והשם של מיקי.

רוני בר-און: אם יש לך משהו – אמרת תודה, זה בסדר – לנקות או לסדר עם משהו שמישהו טען כלפיך, אנא בטובך עשה את זה ב-3 משפטים.

יוני בן מנחם: התכוונתי לעשות את זה ב-3 משפטים.

יוני בן מנחם: עמדתי לסיים.

יוני בן מנחם: הספינים וההאשמות האלה החלו בעקבות דוח מבקר המדינה.

יוני בן מנחם: אותם אנשים שהוזזו, ואותם אנשים שיוזזו – בעקבות הדוח שאנחנו חייבים ליישם אותו – הם מחוללים את המחול הזה, וחלקם עוד מנסה להיאחז בתפקיד שנקבע על-ידי המדינה כלא חוקי.

יוני בן מנחם: לכן אני מציע לכם להיזהר בדברים האלה.

יוני בן מנחם: יש פה גם עניין של שנאות אישיות ומחנאות אישית.

יוני בן מנחם: זה נובע בעיקר מהדבר הזה.

יוני בן מנחם: איפה שהדברים הם ענייניים נטפל בהם, ונחזיר את הדברים למה שהם היו, אם הטענות האלה יימצאו נכונות.

יוני בן מנחם: השורה התחתונה: זה ניסיון לייצר הגנה מסוימת לאותם אנשים.

יוני בן מנחם: אנחנו לא יכולים להפר את הקביעה של מבקר המדינה.

יוני בן מנחם: חייבים ליישם את הדוח החמור ביותר בתולדות רשות השידור, ואנחנו נחושים לעשות את זה.

יוני בן מנחם: גם המנכ"ל וגם מוסדות רשות השידור.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: אמיר, יש לך דקה וחצי עד שתיים, אם תהיה לי סבלנות.

אמיר גילת: אני אעשה טלגרפית.

אמיר גילת: קודם כל, לגבי הדברים של בר-מוחא שנאמרו, אני לא רוצה להתייחס, אבל נאמרו לפרוטוקול.

רוני בר-און: אתה לא מסכים אליהם, אני מניח.

אמיר גילת: יש שמה האשמות אישיות כלפי.

אמיר גילת: אני פשוט אומר לפרוטוקול שאני לא מתייחס מכיוון שהדברים האלה מופיעים ככתבם וכלשונם בתצהירים שהוא הגיש לבתי-הדין, והם מתבררים שם, אבל אני דוחה אותם מכול וכול.

אמיר גילת: כך גם לגבי הנושא של הרכב ועדת האיתור.

אמיר גילת: כשהיינו ילדים שיחקנו "בול פגיעה", אז יש כמה "בולים" וכמה "פגיעות".

אמיר גילת: כך גם בנושא המינויים הצפויים.

אמיר גילת: במקרה אחד נבחר במקרה האיש שהיה הכי טוב במכרז ובו נקבו תחילה.

אמיר גילת: במקרה אחר, שהוזכר פה, האיש לא נבחר.

אמיר גילת: כך שצריך להציג את התמונה המלאה.

אמיר גילת: אם אנשי אגודה העיתונאים היו יושבים בתוך ועדת המכרזים, הם היו רואים את הדיון הענייני שהתקיים, ושמיקי מירו היה הטוב ביותר מבין שלושת המועמדים שניגשו למכרז הזה.

אמיר גילת: הם ישבו השבוע במכרזים אחרים וראו את הבחירה העניינית שנעשתה - - -

דני זקן: רק אחרי שנכפתה עליכם - - - בוועדה.

אמיר גילת: אני לא הפרעתי לך.

אמיר גילת: הם היו חלק מהדיון, וחלק מהבחירה של מנהלי המדיה החדשים.

אמיר גילת: לשאלתך, חבר הכנסת מולה, גם אגודת העיתונאים היתה בין אלה שתמכו בהוצאת מכרזים מסוימים החוצה, כי גם הם הגיעו למסקנה – כמו גם ההנהלה – שלא היו מועמדים ראויים מבפנים.

אמיר גילת: אנחנו עושים כל מאמץ כדי לקדם אנשים מבפנים, אבל לא תמיד אתה מוצא את האדם המתאים לתפקיד המתאים, ולכן יש גם את המוסד של מכרז חיצוני.

אמיר גילת: בהקשר של העובדים.

אמיר גילת: העובדים הם הנכס האמיתי של רשות השידור.

אמיר גילת: אני מצטרף לזה.

אמיר גילת: אומרים שאם נמכור את נכסי הנדל"ן נהיה בבעיה.

אמיר גילת: אני לא מודאג, כי הנכס העיקרי של רשות השידור זה העובדים.

אמיר גילת: - - - גם בדברים על העבודה הנוספת.

אמיר גילת: אני לא האשמתי ולו גם עובד אחד.

אמיר גילת: האשמה היא במנהלים דאז שפעלו כפי שפעלו ביחס לעבודה הנוספת.

רוני בר-און: תודה רבה.

אמיר גילת: רגע, רגע, עוד שנייה.

רוני בר-און: לא רגע, רגע.

רוני בר-און: חצי רגע.

אמיר גילת: שתי דקות הבטחת.

אמיר גילת: הפקות – יש מתווה הדרגתי.

אמיר גילת: לגבי ההאשמות הפוליטיות: שוב, אני חושב שאין פה שום עניינים פוליטיים.

אמיר גילת: יש פה עניינים אישיים בין אנשים, ויכוחים בין מנהלים חדשים, עורכים חדשים שנכנסים, כמו שקיים בכל ארגון, בכל עיתון.

אמיר גילת: גם עורך "מעריב", או עורך "ידיעות אחרונות", כשהוא נכנס עושה שינויים, וזה לא מגיע לדיון בוועדה לביקורת המדינה.

אמיר גילת: עצם העלאה של הטענות האלה כפוליטיים היא הפוליטיזציה האמיתית ברשות השידור.

רוני בר-און: את זה אתם תוכיחו לנו כשתגישו לנו את המסמך ב-15 לנובמבר.

קריאה: "מעריב" זה לא שידור ציבורי.

רוני בר-און: מראשון בינואר עד 30 ביוני התפלגות לפי קואליציה-אופוזיציה, מופעים, ח"כים, שרים וכיוצא בזה, ברדיו ובטלוויזיה.

רוני בר-און: ומראשון ביולי עד האי עידנא וזהו.

רוני בר-און: משפט הבהרה שלך - - -

יובל חיו: משפט הבהרה: היתה פה התייחסות לממשק בין פוליטיקה לבין רשות השידור.

יובל חיו: חשוב להבהיר: ביקורת המדינה לא עוסקת במודל הממשק הזה.

יובל חיו: המודל הזה ייקבע על-ידי "כנסת ישראל".

יובל חיו: קו הזינוק של ביקורת המדינה היא הנורמה שקבעה "כנסת ישראל", ולפי זה ייבחנו הדברים.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: אני רוצה לומר מספר מילות סיכום.

רוני בר-און: אני חושב שחלק מהדברים כבר עלו בדברי חברי הכנסת.

רוני בר-און: הדיון שלנו התמקד בארבעת הנדבכים: איוש המוסדות – אותו ממשק בין הדרג הפוליטי לרשות השידור, כפי שבא לידי ביטוי גם בטענות תחת תת-הסעיף פוליטיזציה ברשות – גם פנימית וגם חיצונית: גם שמשפיעה על הבחירה ועל ההעדפה של האנשים, וגם שמשפיעה וקובעת את ההעדפה של המרואיינים.

רוני בר-און: על הפעילות בהעדר תקציב/רפורמה אם בכלל, ובנושא של תחום ניהול כוח-אדם.

רוני בר-און: קיבלנו דיווחים בהחלט ממצים על המצב הנוכחי מיושב-ראש הרשות וממנכ"ל הרשות, ככל שיכול היה לדווח מכיוון שהוא חדש בתפקיד.

רוני בר-און: אנחנו מצפים לקבל המשך לדיווחים האלה.

רוני בר-און: לגבי הטענה של עיוות הממשק בין הדרג הפוליטי לרשות השידור: יש טענות כבדות משקל גם מצד גורמים ברשות, גם מצד אנשים שנכחו כאן, וגם מצד הציבור.

רוני בר-און: התשובות בחלקן עונות, ובחלקן לא.

רוני בר-און: נמשיך לעקוב אחרי הדברים האלה.

רוני בר-און: נהיה אוזן קשבת גם לאנשים ברדיו ובטלוויזיה ברשות השידור שיחושו שהדברים אינם מתנהלים באופן הראוי, ויבקשו מאיתנו להתערב.

רוני בר-און: כמובן שהציבור ו/או הארגונים הלא ממשלתיים יוכלו לפנות אלי.

רוני בר-און: אני מקווה שחלק מהטענה יובהר בעקבות הדוח שביקשנו מיושב-ראש הרשות לבצע בדיקה אמפירית.

רוני בר-און: כי המספרים הם התשובות הניצחות לכל מה שמנהל הרדיו קבע כשמועות, ורכילות, והאשמות שווא וזדונות שווא.

רוני בר-און: ליתי סקר ונחזה.

רוני בר-און: אני יכול לומר שכשל

רוני בר-און: עצמי יש לי תחילה של שביעות רצון מהעניין של ניהול כוח-האדם, ובלבד שהדברים האלה ימשיכו להיות מבוקרים.

רוני בר-און: לא ניתן לדברים האלה לגלוש למחוזות שבהם עין הביקורת לא תשזוף אותם, ואחת ל-10 שנים תקום צעקה גדולה.

רוני בר-און: ואז יגידו: "סליחה, אבל זה התחיל לפני 10 שנים".

רוני בר-און: אנחנו נעשה את זה – אני מודיע לכם – על בסיס רוטיני.

רוני בר-און: הרשות תעמוד תחת הזכוכית מגדלת, או "אור השמש", אם תרצו בביטוי הנפוץ הזה, של השקיפות, גם ככל שהדברים תלויים בוועדה, גם ככל שהדברים תלויים במבקר המדינה, שלא לנו להתערב כמובן בקצב ההתנהלות שלו, ובקצב הפעילות שלו.

רוני בר-און: אנחנו מכאן דורשים משר האוצר לסדר את עניין תקציב הרשות לאלתר, ולהעביר עותק מההחלטה הזאת גם לראש הממשלה וגם לשר האוצר.

רוני בר-און: לא עולה על הדעת שרשות שמתנהלת 7 שנים בלא תקציב, כשהיא סוף-סוף משנה את מוסדותיה, ונחלצת ומעבירה תקציב בשלהי 2011 לשנת 2011 – זה צריך להתחמם לו על שולחנו של שר האוצר עד שהוא יסדיר את כל ענייניו, לפי דעתי בעניינים שלא קשורים ישירות לתקציב, אלא קשורים לדברים אחרים שאני לא רוצה למנות אותם כאן.

רוני בר-און: כמובן, עבירה גוררת עבירה, וההתנהלות הזאת תפגע גם בהכנת התקציב לקראת 2012, ואז שוב תימצא כתובת לנזוף במוסדות של רשות השידור, ובעובדי רשות השידור, שהם לא עובדים עם לוחות זמנים ולא עובדים עם תקציב.

רוני בר-און: ועותק מהקביעה הזאת יש להעביר עוד היום לראש הממשלה ולשר האוצר.

רוני בר-און: אני רוצה להודות לכל המשתתפים.

דני זקן: אפשר איזה אמירה בעניין הרפורמה?

דני זקן: אם תוכל להפנות אליהם קריאה גם בעניין הרפורמה.

דני זקן: היא פתרון להרבה מהדברים.

רוני בר-און: למה לך?

דני זקן: כי זה חשוב.

רוני בר-און: קריאות שלי לראש הממשלה ולשר האוצר ממילא מידת העזרה שלהם היא מוגבלת, בהכירנו את הנפשות הפועלות.

רוני בר-און: תוסיפי פה, שבשולי הדברים ברור לחלוטין שההתמהמהות בעניין הרפורמה היא - -

נחמן שי: הרת אסון.

רוני בר-און: - - חלק בלתי נפרד מכל התקלות שאנחנו נקלעים אליהם.

רוני בר-און: חלקם בטובת מי שמבקשים להיות בעולם של תקלות, וחלקם בטובתם של אלה שלא מבקשים להיות בעולם של תקלות.

דני זקן: תודה.

רוני בר-און: אני רוצה להודות לכל המשתתפים כאן בדיון שהקפידו – איש כפי הקפדתו, מכל מקום, לפחות במידה שאני יוצא ממנה שבע רצון – בכבודם של המתדיינים האחרים.

רוני בר-און: אנחנו לא ננסה ליישר את ההדורים בין כל המתדיינים בישיבה אחת, אבל אני חושב שהעובדה שהדיון מתנהל כאן ולא ב"טילים ארוכי טווח" בכותרות של העיתונים יכול לפחות להועיל לרשות השידור, אני לא יודע אם לפרסונות כאלה או אחרות.

רוני בר-און: אבל מכיוון שאם יש איזשהו מכנה משותף אחד בחדר הזה ובמקומות אחרים, זה חשיבות של השידור הציבורי ושל רשות השידור לשידור הציבורי, אם מנקים את כל האהבות והשנאות האישיות מהעניין הזה, אני חושב שעל האינטרס הזה – האינטרס הציבורי – כפי שמגולם בשידור הציבורי וברשות השידור צריך לשמור וצריך להקפיד.

רוני בר-און: אני מודה לאלה שעשו מאמץ בעניין הזה, ואני מאחל לכל הנוכחים שנה טובה ותודה רבה.