ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 482, 2011-11-02 09:45

אלכס מילר: שלום לכולם.

אלכס מילר: אנחנו נפתח ישיבת ועדת חינוך.

אלכס מילר: אנחנו ממשיכים בסדר היום, תאריך 2.11.2011, ה' בחשוון תשע"ב, הנושא – פתיחת שנת הלימודים האקדמית.

אלכס מילר: אנחנו מברכים כאן בועדת החינוך את שר החינוך גדעון סער וכבר אני מקבל את בקשתו שלאחר התייחסותך אדוני, אתה תמשיך בעיסוקיך החשובים ואנחנו נמשיך בישיבה ואנחנו נשחרר אותך מכאן.

אלכס מילר: אני גם מברך כמובן את ראש ות"ת, את מנואל טרכטנברג, את נשיאת ועדת ראשי האוניברסיטאות רבקה כרמי, וכמובן את ועד ראשי המכללות, פרופסור עליזה שנהר, מנכ"ל מל"ג שנמצא איתנו כבר ישיבה שנייה משה ויגדור, ואת איציק שמולי יו"ר התאחדות הסטודנטים, כמובן חברי הכנסת מכובדי, כולם.

אלכס מילר: אנחנו בישיבה חגיגית רבותי, פותחים את שנת הלימודים.

אלכס מילר: כבוד השר, למען הפרוטוקול, בישיבה הקודמת הודיעו לנו הצדדים בבן גוריון על כך שהוסר האיום על ---

גדעון סער: אתה סייעת בדבר הזה לפי דעתי.

אלכס מילר: ניסיתי, כן.

גדעון סער: כשמגיע קרדיט אז מגיע.

אלכס מילר: על כך כמובן תודות לנשיאת האוניברסיטה ולשרותי בריאות כללית, ואני מקווה מאד שמכאן והלאה אנחנו נוכל באמת לשמוע בשורות שלא יהיו זעזועים כאלה ואי ודאות של הסטודנטים לפני תחילת שנת הלימודים.

אלכס מילר: שאנחנו נפתח את הישיבה החגיגית, כמו שאני ציינתי, אדוני השר, אני רוצה לברך כמובן אותך, את המועצה להשכלה גבוהה, את כל מי שעוסק בעניין החשוב הזה.

אלכס מילר: כולנו יודעים שהמשאב העיקרי והחשוב ביותר של מדינת ישראל זה המשאב האנושי, ואין לי שום ספק שהמדיניות אשר הממשלה מקדמת בשנים האחרונות, וזה הרחבת תקציב מערכת ההשכלה הגבוהה, השקעה שהיא השקעה חסרת תקדים יחסית לשנים הקודמות בכל המערך הזה.

אלכס מילר: זה כמובן מביא גם לתוצאות ואנחנו רואים את זה בשטח, ועל כך גם אני מקווה מאד שהעניין יימשך.

אלכס מילר: כמובן שאנחנו מכירים גם בעיות וסוגיות כאלה ואחרות שעולות מדי יום בתחומים שקשורים למערכת ההשכלה הגבוהה.

אלכס מילר: אני מקווה שאותו משבר עם הסגל הזוטר ייפתר בקרוב, וגם שם אנחנו נראה התקדמות.

אלכס מילר: אנחנו גם קיבלנו כאן מסמך שהוכן על ידי מחלקת המחקר של הכנסת.

אלכס מילר: אחרי המצגת שלכם, במידה ויהיה צורך בהתייחסות והוספה של פרטים כאלה ואחרים על ידי יובל, אז אני אאפשר לו לעשות כך.

אלכס מילר: כמובן שאנחנו גם מכירים את הבעיות שקיימות היום במערכת, את החוסר של המרצים בסגל הבכיר יחסית לכמות הסטודנטים, והמצב הבעייתי שאני ראיתי גם מהבדיקה של מדעי הרוח, שמשנה לשנה כמות הסטודנטים הולכת ומצמצמת.

אלכס מילר: אני מקווה מאד שבעתיד אנחנו גם נראה שינויים ושיפורים בכל התחומים האלה, אבל ביחד עם הברכות, כמובן שמצפה לנו עוד דרך ארוכה בחיזוק מערכת ההשכלה הגבוהה בישראל.

אלכס מילר: אני מעביר לאדוני השר את זכות הדיבור, שתוכל להתייחס לעניין.

אלכס מילר: תודה רבה.

גדעון סער: תודה אדוני יושב הראש.

גדעון סער: שנת הלימודים האקדמאית התחילה לפני שלושה ימים.

גדעון סער: במוסדות בדרום הארץ היא התחילה רק לפני יומיים, ביום שני וזאת שנה שנייה שאנחנו מתחילים בדרך חדשה ועם תקווה למערכת הזאת, אחרי עשור מאד קשה שמערכת ההשכלה הגבוהה עברה.

גדעון סער: ואני מאמין ואפילו משוכנע, שהתחלנו להעלות מחדש את המערכת הזאת על דרך המלך.

גדעון סער: וזה בזכות התכנית הרב שנתית שגובשה לשש השנים הקרובות.

גדעון סער: בעצם אנחנו כבר בשנה השנייה של התכנית, בזכות תוספת תקציבית משמעותית.

גדעון סער: אני רוצה להדגיש שהתקציב, רק בשנתיים הראשונות לתכנית, תקציב מערכת ההשכלה הגבוהה עלה ב-13%.

גדעון סער: זה נתון מאד משמעותי ובר השוואה עם נתונים אחרים בתקציב המדינה.

גדעון סער: מהלכים לחיזוק מצוינות – הוצגה כאן בפני הוועדה הזאת, בתקופת כהונתו של חבר הכנסת אורלב, התכנית להקמת מרכזי מצוינות.

גדעון סער: אנחנו היום, כאשר כבר פועלים ארבעה מרכזי מצוינות באוניברסיטאות, ואנחנו לפני הגל השני של הקמת עוד 10 מרכזי מצוינות, אגב גם במדעי הרוח והחברה בנוסף לתחומי המדעים המדויקים.

גדעון סער: שדרגנו את התקצוב של המוסדות בפריפריה.

גדעון סער: הכנסנו בתוך המודל התקצובי מרכיב של תקצוב אמיתי לפריפריה, על פי נוסחא של מרחק מהמרכז.

גדעון סער: זה לא היה בעבר.

גדעון סער: עשינו מהלך ענק וראינו אותו קורם עור וגידים לפני כמה ימים, בהקמת בית הספר לרפואה בצפת.

גדעון סער: המועצה להשכלה גבוהה בראשותי קיבלה את ההחלטה בינואר 2010 והציבה לוח זמנים מאד שאפתני, ואני חייב להגיד שמעבר לזה שאוניברסיטת בר אילן עמדה בלוח זמנים מאד מאד קשה, ועשתה את זה בצורה מאד מרשימה, גם מבחינה לוגיסטית, גם מבחינת גיוס המרצים ומהם המרצים הטובים, כולל מרצים גם שבחלקם חזרו מחוץ לארץ.

גדעון סער: אני חייב להגיד שזה לא בא בשום פנים ואופן על חשבון איכות.

גדעון סער: נפתחה שם פקולטה מצוינת, שלומדים בה כבר במקום שרק הוקם, כמעט חמישית מהסטודנטים לרפואה שלומדים היום בארץ, בחמש פקולטות, וכל התנאים שנקבעו בהחלטת המל"ג מינואר 2010, כולל הנושא של מגורי המרצים בגליל, כולל הנושא של שדרוג המערכת הרפואית בבתי החולים בצפון, ששם מתבצעת ההכשרה הקלינית, בית הספר מתוקשב ברמה הגבוהה ביותר.

גדעון סער: בקיצור, הייתה פה גם יעילות ויש פה גם איכות וזאת מהפכה שאנחנו כבר עומדים על הממדים הבאים שלה גם למקצוע הרפואה, אגב, עוד מעבר לנושא של פתיחת בית ספר לרפואה, מספר הסטודנטים לרפואה גדל בצורה דרמטית במדינת ישראל בשנתיים האחרונות.

גדעון סער: נדמה לי בכ-70% לעומת מה שהיה בשנת תשס"ט ואנחנו יודעים שיש או צפוי מחסור ברופאים, ומחויבים להמשיך להתקדם בנושא הזה.

גדעון סער: נקלטו מאות מרצים.

גדעון סער: זה יוצג בוודאי על ידי יושב ראש ות"ת גם מספרית.

גדעון סער: נקלטו מאות מרצים אחרי תקופה מאד ארוכה שהיה מאד קשה למוסדות לקלוט מרצים.

גדעון סער: נקלטו הרבה מאד אנשי סגל בשנה הזאת.

גדעון סער: וגם במהלך הקיץ, אדוני יושב הראש, כשהבית היה בפגרה הוועדה התכנסה מעת לעת.

גדעון סער: אנחנו גם היינו בקשר כל הזמן, אבל נעשו כמה מעשים מאד חשובים.

גדעון סער: ערב ראש השנה בספטמבר חתמנו על הסכם עם הסגל הבכיר באוניברסיטאות.

גדעון סער: ההסכם הזה הוא הסכם חשוב, הוא נותן למערכת שקט תעשייתי עד סוף 2013.

גדעון סער: אני חושב שיש שם סעיף חשוב שנותן לצעירים תגמול מועדף לחברי סגל צעירים בשנתיים הראשונות של ההסכם.

גדעון סער: יש שם סעיף חשוב של שותפות בתשלום למעונות, לחברי הסגל שיש להם ילדים קטנים, וזה גם משפיע יותר על הדור הצעיר של המרצים, ואני חושב שזה היה מהלך מאד חשוב.

גדעון סער: אני מזכיר, כי אז היינו עוד במושב הקיץ, שבחודש יוני חתמנו בפעם הראשונה הסכם עם סגל המרצים של המכללות, שמעולם לא נחתם הסכם קיבוצי שמסדיר את תנאי ההעסקה.

גדעון סער: הסכם מאד חשוב.

גדעון סער: יש שם סעיפים חשובים של גמישות ניהולית שמאפשרים העסקת מרצים בחוזים אישיים, של גמולי הצטיינות למורים מצטיינים ואני בסך הכל חושב שזה היה מהלך מאד חשוב.

גדעון סער: מה שאני רוצה להדגיש, גם לגבי המשא ומתן שהתקיים עם הסגל הבכיר באוניברסיטאות, גם לגבי המשא ומתן שהתקיים עם הסגל של המכללות – התקיים משא ומתן רציני, ענייני, ונחתמו הסכמים, בלי שביתות, בלי עיצומים ובלי פגיעה בציבור הסטודנטים.

גדעון סער: יש לנו עדיין בעיה שאנחנו חייבים לסיים אותה ואנחנו מתקדמים בה, בנושא אוניברסיטת תל אביב.

גדעון סער: באוניברסיטת תל אביב יש, היה ---

מנואל טרכטנברג: אתמול, אמש הגיעו להסכם למעשה.

גדעון סער: אני משוכנע שזה עניין של מספר ימים והעניין יהיה מאחורינו.

גדעון סער: אני משבח את אוניברסיטת תל אביב שביום שישי חתמה גם היא על ההסכם עם הסגל הבכיר שלה, בהתאם להסכם הקיבוצי, ובהתאם לזה גם נפתחו הלימודים באוניברסיטת תל אביב.

גדעון סער: אני מכיר את הנושא.

גדעון סער: גם כאשר הייתי בשבוע שעבר באונסק"ו שם בפריז, אז הייתי על הקו גם עם נשיא האוניברסיטה וגם עם יו"ר ות"ת וגם עם מנכ"ל מל"ג, ואני מודע להתקדמות שיש ואני מניח שתוך ימים ספורים נפתור.

גדעון סער: יש לנו את נושא הסגל הזוטר ומתקיים משא ומתן, ויש לא רק רצון לעסוק בנושא ברצינות.

גדעון סער: אני חושב שהיום עוסקים בנושא הזה ברצינות רבה.

גדעון סער: בתוך הסגל הזוטר, בוודאי זה יורחב על ידי יושב ראש ות"ת, על ידי מנכ"ל מל"ג, יש קבוצות שונות, יש גם שוני מסוים בין המוסדות.

גדעון סער: מה שאני יכול להגיד כאמירה כללית, שבמשך השנים במצוקה התקציבית הגדולה של המוסדות, התופעה הזאת של הישענות על מרצים מבחוץ, התפשטה לממדים רחבים מדי לטעמי, ונדמה לי שקשה לחלוק על זה.

גדעון סער: בסוף 2008 נחתם פעם ראשונה הסכם עם הסגל הזוטר.

גדעון סער: אני קיימתי על זה שיחות עם יו"ר ות"ת ועם מנכ"ל מל"ג והנחיתי להיות מעורבים, למרות שזה עניין שבין האוניברסיטאות לעובדים.

גדעון סער: זה גם עניין מערכתי שמל"ג, ות"ת תעקוב ותדחוף ותהיה מעורבת במידה הראויה ויש ליווי של המשא ומתן ודחיפה להתקדמותו.

גדעון סער: אני יודע גם שיש מחר פגישה נוספת, אחרי הפגישה שהתקיימה אתמול.

גדעון סער: מה שאני רוצה לומר זה רק שאני מציע לכולם לגלות גם אחריות וגם רצון טוב.

גדעון סער: לא לנהל מאבק על גב הסטודנטים.

גדעון סער: זה לא ייצר לא יותר רצון טוב ולא יותר פתרונות יצירתיים.

גדעון סער: ושמעתי היום גם את נציגי הסטודנטים של הטכניון בעניין הזה.

גדעון סער: אנחנו רואים בסופו של דבר לנגד עינינו את ציבור הסטודנטים.

גדעון סער: אני מזכיר שבפעם הראשונה במודלים התיקצוביים שיושב ראש ות"ת עמל עליהם, נקבעו פרמטרים לשרת את ציבור הסטודנטים.

גדעון סער: למשל הנושא של יחס בין מרצה לסטודנטים, שיושב ראש התאחדות הסטודנטים וקודמו בשיחות שהתקיימו בשעתו, לפני שנה וחצי, עמדו על הצורך גם לצמצם את היחס הזה, שיש לו זיקה ישירה לרמת ההוראה ובאמת היום המוסדות מושפעים בתקצוב, בין היתר בשאלה האם הם חותרים לשפר את היעד הזה או לא.

גדעון סער: ואותו דבר אני אומר גם בנושא הזה.

גדעון סער: אז יש שעת רצון, יש אנשים מצוינים.

גדעון סער: אני רוצה לשבח גם את יושב ראש ות"ת, פרופסור טרכטנברג, שלצערי ולשמחתי, כי זה לצערי בכובע אחד, כמי שממונה על ההשכלה הגבוהה, ולשמחתי כשר חינוך מצד שני, שממונה על מערכות אחרות של החינוך, היה עסוק בקיץ האחרון בנושאים אחרים ועל זה תדון הוועדה ברשותך, ואני גם אגיע כפי שהבטחתי בשבוע הבא.

גדעון סער: אבל עושה עבודה מעולה, וגם משה ויגדור, מנכ"ל מל"ג ות"ת, עושים עבודה מעולה והמערכת הזאת מתקדמת.

גדעון סער: אני רוצה לשבח גם את התאחדות הסטודנטים.

גדעון סער: נמצא פה יושב ראש התאחדות הסטודנטים, משום מה בקצה השולחן.

גדעון סער: לפי דעתי הוא אולי האיש הכי מפורסם פה, אז לכן הוא יכול לשבת בקצה השולחן ואני רוצה בעיקר לשבח ---

אברהם מיכאלי: הוא עדיין שוקל אם להמשיך במחאה או לא, לפי זה הוא יושב שם.

גדעון סער: נראה לי שהוא כבר בשלב שהוא לא זקוק לעצות של אף אחד מאיתנו.

גדעון סער: על כל פנים, אני רוצה לשבח את ההחלטה שהייתה בהתאחדות הסטודנטים, על רקע האירועים בדרום, עם הדאגה שלהם שגם היא מוצפת בשיחות, כפי שאני מעודכן מיושב ראש ות"ת, בסוגיית עובדי הקבלן, לא לקיים איזו שהיא השבתת הזדהות, שהייתה מהלך סמלי כי הם מעורבים בנושא הזה ממילא בשל האירועים בדרום, ואני חושב שזה היה מאד נכון, במיוחד כאשר באותו יום למעשה פתחנו את הלימודים באותם מוסדות בדרום, שלא פתחו עם שאר המערכת ביום א'.

גדעון סער: אני אהיה עסוק גם בשבועות ובחודשים הקרובים במינוי מועצה להשכלה גבוהה.

גדעון סער: הקדנציה של המועצה להשכלה גבוהה מסתיימת בחודש מרס, עוד ארבעה חודשים.

גדעון סער: מינוי המועצה הוא דבר חשוב.

גדעון סער: המועצה מכהנת במשך חמש שנים, ואני כבר קיימתי עם נציגי המכללות המתוקצבות, נדמה לי שגם עם הלא מתוקצבות, גם עם יושב ראש התאחדות הסטודנטים.

גדעון סער: אני לא זוכר אם ישבתי כבר עם ור"ה.

גדעון סער: בשבוע הבא אני נפגש עם ור"ה בעניין הזה, כדי לקיים התייעצויות עוד לפני המינוי הפרטני.

גדעון סער: אני מודה ליושב ראש הוועדה גם על ההזמנה.

גדעון סער: אני משאיר אתכם עם פרופסור טרכטנברג, שייתן כאן סקירה רצינית, כפי שניתנה גם ביום ראשון האחרון לממשלת ישראל.

אלכס מילר: תודה אדוני על הפתיחה.

נסים זאב: השר פטור משאלות, אני מבין.

גדעון סער: יש כאן אנשים מאד רציניים, אבל אני ממליץ ---

נסים זאב: כבוד השר מאד רציני, הבעיה הייתי שמח שהשר יישב ונשאל אותו כאן כמה שאלות.

אלכס מילר: חבר הכנסת ניסים זאב, אנחנו תאמנו עם השר את העניין של הפתיחה.

גדעון סער: ניסים זאב, אתה יודע שאני תמיד שמח לשאול שאלות, בדרך כלל יש לי גם תשובות.

גדעון סער: הבעיה שלי היא לא התשובות, הבעיה שלי היא מצוקת הזמן שלי, ויש לי כרגע עוד כמה נושאים.

גדעון סער: אני אגב לא הייתי מתוכנן להיות, אני סיכמתי עם היושב ראש שיהיה יושב ראש ות"ת, אבל מאחר שפורסם שאני אהיה, אני הגעתי לכבד את הוועדה.

גדעון סער: המלצתי ליושב ראש ות"ת, אם הוא רוצה לדבר מעמדה יותר גבוהה, לקחת את הכסא שלי.

גדעון סער: להתראות.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: טוב, אני מבין שסוגיית הכיסאות, עד הכנסת הבאה, לא תצא מהאולמות האלה, אבל תודה רבה.

אלכס מילר: טוב, בבקשה אדוני, מבחינת המצגת שתוצג לנו, אני מציע שמי שרוצה להתייחס, אני קיבלתי כבר כמה בקשות, אז אנא תעבירו.

מנואל טרכטנברג: אדוני יושב הראש, חברי כנסת, גברותי ורבותי בוקר טוב.

מנואל טרכטנברג: אני מודה לך, אדוני יושב הראש, על ההזדמנות להציג בפניכם את פתיחת שנת הלימודים הזאת.

מנואל טרכטנברג: פתיחת שנת הלימודים היא תמיד הזדמנות נאותה לשאול שאלות גם על מה שנעשה בעבר וגם מה שייעשה בעתיד וחשבון נפש.

מנואל טרכטנברג: זו הפעם השלישית שאני מופיע כאן בתור יושב ראש ות"ת.

מנואל טרכטנברג: נכנסתי לתפקיד לפני שנתיים ואנחנו נמצאים בעיצומו של החלק הראשון של מהלך לקראת הבראת ההשכלה הגבוהה.

מנואל טרכטנברג: שלא נתבדה ולא נחשוב שזה מאחורינו, רק עברו שנתיים ואני רוצה בקצרה להזכיר לעצמנו מאיפה אנחנו באים, מה קרה בשנתיים האלה ולאן אנחנו הולכים.

מנואל טרכטנברג: אז לפני שנתיים, כשישבתי כאן, סקרתי בהרחבה את מה שנקרא '

מנואל טרכטנברג: העשור האבוד' של שנות ה-2000, שבמה

מנואל טרכטנברג: לך אותן שנים קשות מערכת ההשכלה הגבוהה, ופה צריך לבחור את המילה הנכונה – זה בין דעיכה להתדרדרות – אבל זה בערך הטווח, ואין חולקים על כך.

מנואל טרכטנברג: אני לא אנתח למה זה קרה, אבל זו העובדה ולנוכח העובדה הזאת הקדשנו את שנת תש"ע להיערכות, להתנעת הרפורמה, לגיבוש תכניות, גיבוש תכנית רב שנתית ולצידה תקציב רב שנתי לשינוי במודל התקצוב.

מנואל טרכטנברג: אמרנו כל הזמן, ואכן כך עשינו, שהעניין זה לא רק להגדיל תקציבים ושיהיה מה שנקרא : More Of The Same, יותר מאותו דבר, ושצריך לשנות את צורת ההתנהלות וצורת התקצוב, ובזה השקענו חלק ניכר מהאנרגיות באותה שנה, כדי להביא לשינוי במודל התקצוב.

מנואל טרכטנברג: וכמו כן גיבשנו את התכנית למרכזי מצוינות.

מנואל טרכטנברג: בשנה החולפת, תשע"א, זה בעצם ההתחלה הממשית של הרפורמה.

מנואל טרכטנברג: זו פעם ראשונה שהתקציב שהוסכם עליו עם האוצר, התקציב הרב שנתי, החל לתקתק וקיבלנו את התוספת התקציבית הראשונה שהוקצתה על פי המודל החדש, מודל התקצוב החדש.

מנואל טרכטנברג: התחלנו בתהליך של הקמת מרכזי מצוינות.

מנואל טרכטנברג: ארבעה מרכזים כבר קמו במהלך השנה החולפת, והשקענו לא מעט בהסדרת יחסי עבודה.

מנואל טרכטנברג: על הדברים האלה אני אעבור מיד בפירוט.

מנואל טרכטנברג: מעבר לכך, אני רוצה כמה נתונים שיהיו לפנינו, כדי שנכיר את המערכת איפה אנחנו נמצאים כרגע.

מנואל טרכטנברג: אנחנו מגיעים כמעט ל-300,000 סטודנטים.

מנואל טרכטנברג: כדי לדייק – 298,400 סטודנטים, שלומדים ב-67 מוסדות.

מנואל טרכטנברג: הגידול במספר הסטודנטים המשיך גם בשנה החולפת, אם כי בקצב איטי יותר – 2.3%.

מנואל טרכטנברג: זה עדיין קצב יותר מהיר מקצב גידול האוכלוסייה, אבל לא בקצבים שהכרנו בעבר.

מנואל טרכטנברג: אנחנו מתקרבים למיצוי של הפוטנציאל של כל מחזור ומחזור להגיע להשכלה גבוהה.

מנואל טרכטנברג: אנחנו ב-48%.

מנואל טרכטנברג: יש עדיין שולים שם, אבל לא גדולים מאד.

מנואל טרכטנברג: השולים האמיתיים נמצאים במגזר החרדי ובחלק מהמגזר הערבי ואנחנו נדבר גם על הדברים האלה.

מנואל טרכטנברג: המוסדות התחילו בקליטה של חברי סגל בכיר חדשים, לאחר שנים של הקפאת תקנים שהדבר הזה לא קרה.

מנואל טרכטנברג: ואני רוצה עוד פעם שתהיו מודעים – הסגל הבכיר באוניברסיטאות הצטמצם אבסולוטית.

מנואל טרכטנברג: למשל באוניברסיטת תל אביב ירד מ-1,400 לפחות מ-1,000.

מנואל טרכטנברג: באוניברסיטה העברית משהו דומה.

מנואל טרכטנברג: אז אנחנו מתחילים את התהליך של גיוס מחדש של סגל בכיר, לא רק באוניברסיטאות, גם במכללות, וכיום למכללות יש את ה---

מוחמד ברכה: זה גם התלווה לירידה בסגל הזוטר באותה תקופה?

מנואל טרכטנברג: לא, להיפך.

מנואל טרכטנברג: הסגל הזוטר גדל.

מנואל טרכטנברג: זה חלק מהבעייתיות שמתגלה.

מוחמד ברכה: זה היה חיפוי.

מנואל טרכטנברג: נכון, נכון מאד, אנחנו נדבר על זה.

מנואל טרכטנברג: כן, בהחלט.

מנואל טרכטנברג: וגם במכללות החל תהליך של גיוס סגל בכיר, אני חוזר על כך, וכיום בעקבות ההסכם שנחתם, יש למכללות את הכלים כדי לגייס סגל בכיר איכותי.

מנואל טרכטנברג: זה לא היה קודם, צריך להכיר את זה.

מנואל טרכטנברג: האם אנחנו מרוצים מהמספרים האלה?

מנואל טרכטנברג: לא ולא.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה להגיד לכם שכדי להגיע ליעדים שקבענו לעצמנו במהלך שש השנים של התכנית הרב שנתית, צריך להגיע לגיוסים של כ-500 אנשי סגל בכירים בשנה.

מנואל טרכטנברג: אנחנו עדיין לא שם.

נסים זאב: מה המספר היום?

מנואל טרכטנברג: הנה, זה המספרים.

מנואל טרכטנברג: 220 ו-150 ואנחנו לא שם עדיין.

מנואל טרכטנברג: הדרך עוד ארוכה.

מנואל טרכטנברג: לכן אני אומר – יש לנו סיבה לאופטימיות – אבל עדיין הדרך לפנינו קשה וארוכה.

אלכס מילר: רק לפני שאנחנו עוזבים את הנושא הזה, לפי הדו"ח שהכין לנו יובל ממחלקת המחקר, היחס שעומד היום בין סטודנטים לבין סגל זה 24.8 סטודנטים פר מרצה, וזה מאד גבוה אדוני.

מנואל טרכטנברג: נכון.

אלכס מילר: זה מאד גבוה ואני חושב שכן צריך להיות יעד מאד ברור בפרישה של כמה שנים, עד לצמצום משמעותי, כי אנחנו בסופו של דבר גם צריכים שהסטודנטים שלנו לא רק יקבלו את התואר, אלא גם ייצאו עם ידע משמעותי לשוק העבודה ובכלל.

אלכס מילר: גם בעניין של העלייה של כמות הסטודנטים, צריך גם להבין, אני גם התייחסתי לזה בעבר, לעניין של אקדמיזציה היום במדינת ישראל של תחומים מסוימים והמשמעות של התואר הראשון הולכת ופוחתת.

אלכס מילר: עכשיו, גם בעקבות זה אני מקדם איזה שהוא מהלך עם העניין של הקידום וחיזוק של החינוך הטכנולוגי באופן כללי.

אלכס מילר: אם זה מועצה או שכל רגולציה שתקום, אבל עדיין אני גם חושב שזה צריך להיות וחייב להיות חלק מהדיונים, גם של ור"ה, ור"ם, וגם של המועצה להשכלה גבוהה על פשוט משהו חסר תקדים שקורה היום במדינת ישראל בכל מה שקשור לתואר ראשון.

אלכס מילר: פעם בעבר למקומות מסוימים היה אפשר להתקבל והיה מספיק תעודת בגרות.

אלכס מילר: היום בלי תואר ראשון לא מקבלים וכל דבר בשביל לבוא ורק להוציא תואר ראשון, זה לא צריך להיות משהו שנמצא בחלק משיח של הצעירים, אלא זה צריך להיות תואר איכותי ותואר משמעותי עם השקעה, שגם הסטודנטים מבינים שזה לא רק בשביל לבוא לכמה שעות ולקבל את התואר ולא משנה באיזה מדעים.

אלכס מילר: זאת אומרת, אני חושב שגם זה צריך להיות חלק מהיעד, ובחזרה ועליית מודעות ואיכות של התארים המתקדמים.

אלכס מילר: זו ההערה, תודה.

מנואל טרכטנברג: כן, אני דווקא שמח שאתה מתייחס לדברים האלה לגבי היחס סטודנטים – סגל.

מנואל טרכטנברג: אכן זה דגל שהנפנו ואמרנו – אחד היעדים המרכזיים של התכנית הרב שנתית - זה להביא לירידה משמעותית ביחס הזה והצפנו את זה גם בתוך מודל התקצוב.

מנואל טרכטנברג: כלומר, יש תמריצים בנויים בתוך מודל התקצוב, שנותנים לאוניברסיטאות ולמכללות – תמריץ לגייס סגל בכיר, איכותי ונכון, אמרתי, הקצב הוא עדיין איטי מדי של גיוס הסגל, ואנחנו נעשה כל דבר ---

אלכס מילר: דרך אגב , על השנתון – איך אנחנו ביחס עם מדינות אחרות?

מנואל טרכטנברג: אנחנו במקום מאד טוב ביחס למדינות אחרות.

מנואל טרכטנברג: בארצות הברית היחס הוא יותר גבוה, אבל בארצות הברית כיום יש שאלות קשות שנשאלות – האם היחס היותר גבוה שמתקרב שם, אם אתה סופר את מה שנקרא Community College, אז זה מתקרב ל-60% ויש הרבה טענות כנגד זה, ואומרים שחלק מהבעייתיות של המערכת להשכלה גבוהה כיום בארצות הברית, זה מכיוון שהלכו רחוק מדי בעניין הזה.

מנואל טרכטנברג: כך שהיחס 48%, מתקרב ל-50%, זה יחס שהוא נכון.

מנואל טרכטנברג: אני מאד שמח על מה שציינת לגבי החינוך הטכנולוגי.

מנואל טרכטנברג: נכון מאד.

מנואל טרכטנברג: במדינת ישראל הנושא הזה הוזנח.

מנואל טרכטנברג: לא רק שהוזנח, אלא שבעצם הייתה נסיגה בדגשים לנושא הזה ויש בהחלט מקום להיות את החינוך הטכנולוגי.

מנואל טרכטנברג: לא כל דבר צריך תעודת B.A, שלעתים עושים זילות של תעודת B.A, בהקשר הזה.

מנואל טרכטנברג: אז אני בהחלט מתחבר לדברים האלה.

נסים זאב: מה פירוש?

נסים זאב: סליחה, לא הבנתי.

נסים זאב: זאת אומרת אפשר להגיע לרמה של תואר אקדמאי בלי לעבור את כל השלבים ש---

מנואל טרכטנברג: הנקודה היא כזאת – שיש הרבה מאד עיסוקים במקצועות במשק שדורשים הכשרה וכישורים והשכלה, אבל לאו דווקא במסגרת B.A אקדמי.

מנואל טרכטנברג: כלומר אם אתה רוצה, למשל אני אתן דוגמא שכרגע יש לנו ויכוח על זה, ואני לא פוסק אבל אני רוצה להמחיש את זה.

מנואל טרכטנברג: שיננות, שיניים – האם זה עיסוק שבגינו צריך תואר B.A, או שצריך לימודי תעודה שנלמדים ברצינות רבה, אבל שלאו דווקא מצריכים תואר ראשון.

מנואל טרכטנברג: אתה מבין?

מנואל טרכטנברג: כלומר, גם אורך הזמן, גם המסגרת, גם תנאי הקבלה, והיושב ראש התייחס גם כסף.

מנואל טרכטנברג: הייתה נטייה בארץ בשנים האחרונות – כל דבר להפוך אותו לתואר אקדמי – ואז בעצם מה שקורה זה שני דברים, אלף אתה חוסם כניסה של אוכלוסיות מסוימות, ומהצד השני אתה גורם לזילות מסוימת במה זה תואר אקדמי.

מנואל טרכטנברג: אתה מבין?

מנואל טרכטנברג: אז צריך מאד להישמר ---

נסים זאב: לכן קיים גם זה וגם זה.

מנואל טרכטנברג: כן, אז אני אומר צריך מאד להישמר ולהחזיר גם את היוקרה ללימוד הטכנולוגי, וגם את האמצעים לכך, מבלי שזה מתלווה דווקא בתואר אקדמאי.

מנואל טרכטנברג: זו הנקודה.

אלכס מילר: אני אתן עוד דוגמא, נגיד מה שקיים היום במשרדים ממשלתיים, שזה גם כן דבר שמאד מוזר לי, שבשביל להתקדם בדרגה ובכל דבר צריך תואר ראשון.

אלכס מילר: עכשיו אתה בא ואתה מסתכל איזה תואר בדיוק דורשים, לא משנה.

אלכס מילר: אז אם רוצים לקדם בן אדם לפי העבודה שלו, לפי המקצועיות שלו במקום העבודה שלו, שיתנו לו את הקידום הזה בלי שום קשר לתואר שהוא עושה, או שיבקשו ממנו לעשות תואר במשהו שהוא מתעסק, כי אחרת אין שום היגיון שבן אדם שצריך להתקדם נגיד במשטרה בדרגה, הולך ועושה תואר בגיאוגרפיה, ואז הוא מקבל את הקידום שלו.

קריאה: בגיאוגרפיה במקרה הטוב.

נסים זאב: דווקא זה טוב.

נסים זאב: הוא ימצא את העבריינים הרבה יותר מהר.

אלכס מילר: אז אני לא מבין, אז או שיסבירו את הקשר או שהקשר יהיה מקצועי, או שהקשר יהיה ספציפית למשהו שבן אדם מתעסק, כי אחרת אין שום היגיון ובסופו של דבר הייחוד והמודעות לכל העניין הזה – הופך להיות איפה שהוא מזלזל, כי אני מבחינתי חושב שאם כבר בן אדם מחליט ללכת ללמוד לימודים אקדמאיים, הוא צריך לקבל את ההשלכות של העניין הזה ואת החשיבות, ובסופו של דבר גם להתייחס לזה בהתאם.

נסים זאב: אפשר משפט אחד על מדעי הרוח, למה המספר ירד שם?

מנואל טרכטנברג: אנחנו נגיע לזה.

מוחמד ברכה: לפני זה ברשותך, למה ציינת שיש איטיות בקליטת סגל חדש?

מוחמד ברכה: בגלל מגבלות תקציב או בגלל מגבלות איכות?

מנואל טרכטנברג: תראה, זה מורכב.

מנואל טרכטנברג: קודם כל רוב הפוטנציאל נמצא בחו"ל – ישראלים שנמצאים בחו"ל ולא קל להחזיר אותם - בין היתר כי הם לא בדיוק מאמינים שהיה פה מהפך.

מנואל טרכטנברג: הם אומרים טוב, אתה יודע, שמענו הבטחות, אבל מה יהיה?

מנואל טרכטנברג: יכול להיות שאני אעביר את המשפחה בחזרה לארץ ואמצא את עצמי שלא נתנו לי את המשרה שהבטיחו ושאין אמצעים לקלוט אותי.

מנואל טרכטנברג: כלומר, עדיין המערכת לא הצליחה לגמרי להחזיר את האמון, שיש פה מתווה אמין, תקציבי – לאורך זמן.

מוחמד ברכה: והתנאים שאתם מציעים להם זה תנאים ---

מנואל טרכטנברג: ולגבי התקציבים שישנם, אז עוד פעם, זה תהליך.

מנואל טרכטנברג: כלומר, הגידול בתקציב שהיה בשנה החולפת ולקראת השנה הבאה, הם גידולים משמעותיים, אבל עדיין האוניברסיטאות במכללות לא מרגישים ברווחה מספקת שאומרים – טוב, אתה יודע מה, בוא נלך למהלך גדול של גיוס.

מנואל טרכטנברג: אז זה משנה הצדדים העניין לוקח את הזמן.

מנואל טרכטנברג: לגבי מספר הסטודנטים, אני רוצה שתראו את הגרף הזה.

מנואל טרכטנברג: זה מאד משמעותי, תראו, מספר הסטודנטים גדל בצורה משמעותית ביותר ב-30 השנים האחרונות, בפרט ב-20 השנים האחרונות, וזה בעצם הכפיל פי ארבע את עצמה, המערכת הזאת.

מנואל טרכטנברג: וזה גידול מואץ, זה גידול שטמן בחובו גם סכנות מסוימות והלחץ התקציבי שנוצר בא משני הכיוונים.

מנואל טרכטנברג: שמצד אחד המספר גדל מאד, מצד שני התקציבים לא עלו בהתאם, ובתקופה מסוימת גם ירדו.

מנואל טרכטנברג: אז זה מה שנקרא תנועת מספריים, וזה מה שהלחיץ כל כך את המערכת ואנחנו מגיעים למספר הזה, 300 אלף.

מנואל טרכטנברג: המספר ימשיך לעלות, אבל לא באותו קצב כפי שהיה בעבר.

אלכס מילר: רגע, תקציב המדינה, עלה גם בקצב כזה כמו שהמערכת?

מנואל טרכטנברג: הלוואי, הלוואי.

מנואל טרכטנברג: לגבי החלוקה לתארים, אם כך תואר ראשון 77% - 230,000.

מנואל טרכטנברג: תואר שני 57,000 ---

אלכס מילר: זה כולל גם פרטיות, נכון?

מנואל טרכטנברג: כן, כן, זה כל המערכת.

מנואל טרכטנברג: ודוקטורט – 4%.

מנואל טרכטנברג: אני רק רוצה לציין שמה שקרה בשנה האחרונה, זה שדווקא תואר שני עלה יותר מהתואר הראשון, שזה משהו שאתה מצפה שיקרה.

מנואל טרכטנברג: לאחר גידול מהיר בתואר הראשון, אתה מצפה שיותר סטודנטים יגיעו גם לתואר השני.

מנואל טרכטנברג: עדיין לא רואים את זה לגבי הדוקטורט.

אלכס מילר: אבל יש לך גם פילוח בעניין של תואר שני – כמה מלומדי תואר שני הם במסלולים לתזה, או במסלולים ---

מנואל טרכטנברג: יש לנו את הנתונים האלה.

מנואל טרכטנברג: אנחנו הפצנו איזה שהוא קובץ נתונים.

מנואל טרכטנברג: המגמה הייתה לאורך זמן, לגידול במספר המסטרנטים ללא תזה.

מנואל טרכטנברג: זו הייתה המגמה.

מנואל טרכטנברג: אנחנו מנסים להיעזר בשני הכוחות האלה, כי מי שמתעתד להמשיך במחקר חייב לעשות תזה, וצריך למצוא את האיזון בין שתי המגמות האלה.

מנואל טרכטנברג: לגבי החלוקה לפי מוסדות, וזה לתואר ראשון, שימו לב, רק לתואר ראשון.

מנואל טרכטנברג: אז קרוב ל-30% זה באוניברסיטאות המחקר, 52% זה במכללות הציבוריות והפרטיות וכ-19% באוניברסיטה הפתוחה.

מנואל טרכטנברג: אנחנו חושבים שהחלוקה הזאת היא חלוקה נכונה.

מנואל טרכטנברג: הרי אוניברסיטאות המחקר צריכות להתמקד כלשונם יותר במחקר ועל כן בתארים הגדולים וכל עוד שהמערכת האחרת - המכללות והאוניברסיטה הפתוחה – צריכים להתמקד כמובן יותר בתואר הראשון.

אלכס מילר: דומני קראתי במעריב נראה לי, על העניין של איזו שהיא יזמה של משיכת הלימודים של תואר ראשון מהאוניברסיטאות והעברתם למכללות, זה משהו ש ---

מנואל טרכטנברג: לא, לא.

מנואל טרכטנברג: המאמר ההוא, אני לא יודע מה המקורות שהשתמשו בו, אין מדיניות כזאת.

מנואל טרכטנברג: כלומר, כרגע אני אומר, מה שאתה רואה כאן לטעמי זה התפלגות נכונה.

מנואל טרכטנברג: כמובן יהיו אחוזים לפה או לשם, אבל אין שום כוונה בות"ת או במל"ג, לגרום לשינוי משמעותי בחלוקה הזאת.

מנואל טרכטנברג: גם באוניברסיטאות צריך את ה-B.A.

מנואל טרכטנברג: צריך להבין, ה-B.A זה פירמידה.

מנואל טרכטנברג: B.A שמזין M.A, M.A שמזין את הדוקטורט והמכללות מביאות פן נורא חשוב, שזה הפן של הנגישות המורחבת, גם גיאוגרפית, גם לשכבות אחרות של האוכלוסייה והחלוקה הזאת בהחלט נכונה.

מנואל טרכטנברג: מה שיש כן, אני חושב בשורה, זה בחלוקה האזורית.

מנואל טרכטנברג: הדרום והצפון יחדיו כיום מהווים 25% מכלל הסטודנטים.

מנואל טרכטנברג: שימו לב איפה היינו בתש"ן, כאשר לא היו כלל סטודנטים ומוסדות בצפון, ובדרום היו רק פחות מ-9% וכיום אנחנו מדברים ---

מוחמד ברכה: תש"ן – איזו שנה זו?

מנואל טרכטנברג: לפני 30 שנה.

מנואל טרכטנברג: וכיום אנחנו מדברים על 25% והמגמה הזאת תתעצם בחומש הקרוב, וזאת למה?

מנואל טרכטנברג: כי הגידול כל כולו במספר הסטודנטים, הולך למכללות, לא לאוניברסיטאות והמכללות נמצאות ברובן בפריפריה, ולכן אנחנו נראה גידול לאורך זמן בנתון הזה, ה-25% ילך ויגדל, וזו מגמה שצריך לברך עליה.

נסים זאב: בלי לפגוע באוניברסיטאות.

מנואל טרכטנברג: בלי לפגוע.

מנואל טרכטנברג: אני אומר המספר באוניברסיטאות לא גדל, הוא לא קטן, אבל הוא לא גדל.

מנואל טרכטנברג: הגידול מופנה למכללות שנמצאות ברובן ---

נסים זאב: בשונה מהמדיניות שהייתה אדוני, כפי שידוע לי לפני מספר שנים, לצמצם את מספר המכללות.

נסים זאב: לפני מספר שנים הייתה מדיניות של משרד החינוך לצמצם את המכללות יותר.

מנואל טרכטנברג: לא.

מנואל טרכטנברג: זה המכללות להוראה.

מנואל טרכטנברג: אוקי, לגבי המכללות להוראה אנחנו תיכף נתייחס, יש מדיניות גם לגבי זה.

מנואל טרכטנברג: לגבי תחומי הלימוד, אז אנחנו רואים גידול משמעותי בסטודנטים להנדסה ולאדריכלות, שיש בזה צורך רב במשק ושימו לב שאם אני סוכם את מספר הסטודנטים להנדסה ואדריכלות ובמדעים, אנחנו מגיעים ל-35% מכלל הסטודנטים, שזה אולי לא מספיק למשק הישראלי, אבל זה אחוז שהוא יותר גבוה לממוצע ב-OECD.

אלכס מילר: אני ראיתי שסוף סוף הצלחתם לעצור גם את העלייה בלימודי משפטים.

מנואל טרכטנברג: נכון, נכון, זה נעצר וזה חדשות טובות, בפרט לעורכי הדין, כי אז תהיה פחות תחרות.

אלכס מילר: יש לנו יותר עורכי דין בתל אביב מאשר בכל יפן.

נסים זאב: אבל גם מספר העבריינים ירדו במדינת ישראל.

נסים זאב: כמה שפחות עורכי דין יש פחות עבריינים.

אלכס מילר: לא, תקשיב, לא כל מתעסק בעבריינים.

מנואל טרכטנברג: פה השר אמר מילה, אז אני רוצה גם להגיד מילה על כך כאן.

מנואל טרכטנברג: תראו, נושא מדעי הרוח הוא נושא חשוב, הוא נושא שנמצא על סדר היום גם של הות"ת גם של המל"ג.

מנואל טרכטנברג: כבר התחלנו בהחלה של לימודי העשרה באוניברסיטאות, במוסדות, והמשמעות של לימודי העשרה זה שכל סטודנט, לא חשוב מה הוא לומד, איזה תואר הוא לומד, הוא ילמד גם מקצועות אחרים להעשרה, ובפרט מקצועות במדעי הרוח.

מנואל טרכטנברג: עכשיו, למה?

מנואל טרכטנברג: זה אחת מהדרכים לטעמי לתת מענה לדעיכה במדעי הרוח, מכיוון שאין מה לעשות, אם אתה מגדיל את הביקוש ללימודים למדעי הרוח, לקורסים, אז תהיה גם בתוך המוסדות סיבה להביא יותר סגל ולהקצות תקציבים לפיתוח קורסים וכדומה.

מנואל טרכטנברג: כלומר, אי אפשר, את הבעיה הזאת צריך לתקוף מכמה זוויות, ובהחלט הזווית הזאת, שהיא גם נכונה כשלעצמה, אני חושב שכל סטודנט במדינת ישראל, צריך להיחשף לערכי מדעי הרוח, לא חשוב אם הוא לומד פיזיקה או מדעי המחשב או מתמטיקה.

מסעוד גנאים: לפני כמה ימים קראנו על זה בקשר לבונוסים נדמה לי.

מנואל טרכטנברג: שמה?

מסעוד גנאים: שרק הבונוסים למקצועות מדעיים – מתמטיקה, משהו כזה,

מנואל טרכטנברג: זה לגבי התיכון.

מנואל טרכטנברג: לא, אני מדבר כרגע על מה שקורה בתוך המוסדות.

מנואל טרכטנברג: על החלק ההוא אני לא אחראי, וזו שאלה חשובה שאתה אומר.

מסעוד גנאים: זה כן המועצה להשכלה גבוהה, נכון?

מנואל טרכטנברג: כן, אבל זה נוגע לפעילות של שר החינוך בממשק בין שתי המערכות – בין מערכת החינוך לבין מערכת ההשכלה הגבוהה.

מנואל טרכטנברג: אני לא מתנער מזה, אני אומר שאני מתייחס כרגע למה שקורה בתוך המוסדות ופה יש דרך ארוכה לעשות כדי להחזיר את מדעי הרוח למגרש, שיהיו ---

מסעוד גנאים: לא, אבל נדמה לי שהדברים כרוכים אחד בשני.

מנואל טרכטנברג: כן ולא.

מנואל טרכטנברג: אתה צודק, תראה, אני מסכים איתך לחלוטין שמה שקורה בתיכונים, מבחינת גם מדעי הרוח וגם מדעים באופן כללים, זה בעייתי.

מנואל טרכטנברג: אני לא רוצה להתייחס לזה כי זה הטריטוריה של שר החינוך, אבל אני לא מתנער מזה.

מנואל טרכטנברג: אני אומר שזה לא הנושא שאני רוצה לדבר עליו, אני לא אוטוריטה בזה.

מנואל טרכטנברג: אבל אני אומר, יש הרבה מה לעשות במדעי הרוח, וזה צעד שהוא בכיוון הנכון.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה להתייחס לכמה דברים שקרו בשנתיים האחרונות, כדי שנדע לאן צריך להביא את זה הלאה.

מנואל טרכטנברג: לגבי מודל התקצוב – יישמנו שינוי במודל התקצוב, ששם דגש על תפוקות מחקריות תחרותיות להקצאת הכסף, לאמור – מוסד שמייצר יותר מאמרים מדעים חשובים, כפי שזה נמדד בז'ורנלים המדעיים הבין לאומים - מקבלים יותר תקציב.

מנואל טרכטנברג: אנחנו מתמרצים גם מצוינות בתחומי היתרון היחסי של כל מוסד.

מנואל טרכטנברג: מה זה אומר?

מנואל טרכטנברג: לא כל מוסד יכול להיות טוב בכל תחום.

מנואל טרכטנברג: זו טעות להתפרש דק דק על פני כל התחומים.

מנואל טרכטנברג: מוסדות צריכים להחליט החלטות אסטרטגיות, באיזה תחומים הם רוצים להצטיין ולשים שם משאבים.

מנואל טרכטנברג: מודל התקצוב של ות"ת מעצים את זה.

מנואל טרכטנברג: נותן תמריצים לכך.

אלכס מילר: אבל מצד שני אתם גם צריכים לתת מענה לסטודנטים שרוצים ללמוד, במידה ותהיה התמחות של מקום, של מוסד כזה או אחר בתחומים מסוימים, שיהיה להם גם נגישות לאותם המוסדות.

מנואל טרכטנברג: ללא ספק.

אלכס מילר: זאת אומרת אם סטודנט גר בבאר שבע והוא רוצה ללמוד באיזה שהוא תחום בחיפה או הפוך, שתהיה לו גם נגישות להגיע לשם, כי עד היום בעצם ברוב התחומים בעיקרון לא היה איזה שהוא הבדל, לפחות לתארים הראשונים, במוסדות במקומות אחרים, וברגע שבאים ומתמרצים ומשקיעים יותר, אז כמובן שהנגישות זה גם כן דבר מאד חשוב.

מנואל טרכטנברג: מסכים איתך לחלוטין.

מנואל טרכטנברג: דרך אגב, האלמנטים החשובים בהגברת הנגישות זה מעונות סטודנטים.

מנואל טרכטנברג: למה?

מנואל טרכטנברג: מכיוון שאם, וזה דבר שאני רוצה לשים אותו על השולחן באופן מאד ברור.

מנואל טרכטנברג: כי היו טעויות לא מעטות שקרו בתחום הזה.

מנואל טרכטנברג: תראו, אומרים אנחנו רוצים נגישות לסטודנטים בפריפריה.

מנואל טרכטנברג: נכון.

מנואל טרכטנברג: אז קמו מוסדות בפריפריה.

מנואל טרכטנברג: אבל אני אומר מבחן הנגישות הוא, שסטודנט מקריית שמונה יכול לבחור איפה ללמוד.

מנואל טרכטנברג: יש לו את תל חי, יפה מאד ואילולי תל חי, חלק ניכר מהאוכלוסייה לא הייתה מגיעה להשכלה גבוהה.

מנואל טרכטנברג: אבל אם יש סטודנט מתל חי, מקריית שמונה שרוצה להמשיך ל-M.A בתל אביב, באוניברסיטת תל אביב, אז זה גם צריך להיות אופציה.

מנואל טרכטנברג: העניין של מחסור במעונות פוגע באופציה הזאת, כי עלות יוקר המחייה לסטודנט מקריית שמונה, שהוא רוצה ללמוד בתל אביב, זה לא כמו סטודנט שגר בתל אביב, שמשפחתו גרה שם.

מנואל טרכטנברג: אז מה שאני רוצה להדגיש מאד זה שצריך מעונות סטודנטים שיהיו בכל המקומות, כי הטעות היא לחשוב שאת הנגישות אתה מגדיל רק אם אתה נניח בונה מעונות בפריפריה.

מנואל טרכטנברג: זה טוב, זה חשוב, אבל צריך גם בכל מקום, כי אם לא הסטודנטים בפריפריה לא יגיעו למכון ויצמן ולא יגיעו לאוניברסיטה העברית ולא יגיעו לאוניברסיטת תל אביב.

אלכס מילר: אז אפשר להגיד שבהיבט הקצאת הקרקעות ובהיבט של כל אותן ההטבות שצריכים להיות למוסדות להשכלה הגבוהה בבניית מעונות, זה איזה שהוא צעד שהממשלה צריכה ללכת אליו.

מנואל טרכטנברג: נכון.

אלכס מילר: זאת אומרת אם אתה מקצה, אני יודע, אני שמעתי, אני לא בא להגיד את זה כעובדה, אבל אני יודע שיש מדיניות מסוימת של ראש עיריית תל אביב, כלפי כל מה שקשור למעונות הסטודנטים.

אלכס מילר: הוא לא הכי מעודד את זה, בוא נגיד ככה.

אלכס מילר: אני גם יודע שאין, אני ניסיתי להעביר הצעת חוק על פטור מארנונה למעונות הסטודנטים, גם זה לא הכי מתקדם.

אלכס מילר: עכשיו, אם יהיו קרקעות, אם יהיה שיתוף פעולה – בסופו של דבר זה יקום.

מנואל טרכטנברג: נכון מאד.

אלכס מילר: וגם המחירים יהיו הרבה יותר אטרקטיביים.

עליזה שנהר: יש קרקעות ולא קל לבנות מעונות.

עליזה שנהר: תלמיד מתל חי גם לא יכול להגיע לעמק יזרעאל.

מנואל טרכטנברג: מאה אחוז, אני אומר, הבעיה ---

קריאה: אין להם כסף לבנות.

מנואל טרכטנברג: כל מה שאני אומר זה שצריך להבין שבעיית הנגישות שאתה העלית, היא יותר מורכבת מאשר שזה נראה תחילה, ולפעמים מתוך כוונות טובות – עושים את ההיפך.

מנואל טרכטנברג: אני אומר לך בצורה חד משמעית, אחד המחסומים למשל לגבי האוכלוסייה הערבית ללמוד באוניברסיטאות את מה שהם רוצים – זה בגלל שאין מעונות.

מנואל טרכטנברג: חד משמעית.

מנואל טרכטנברג: אבל לא רק, גם אני אומר סטודנט מקריית שמונה – קשה לו מאד ואני יודע את זה כעובדות של יום יום, קשה לו להגיע לתל אביב ללמוד במכון ויצמן.

אלכס מילר: אני רק מקווה מאד שבדו"ח שלך, שאנחנו נדון עליו בשבוע הבא, אולי גם תהיה התייחסות לנושא הזה.

מנואל טרכטנברג: טוב, מאה אחוז.

אברהם מיכאלי: פרופסור טרכטנברג, האם במסגרת התמריצים שאתם חושבים עליהם, לא לתת עידוד גם למרכזים מסוימים להיות גם מרכזי מצוינות, כי אני יודע שיש לכם קריטריונים למרכזי מצוינות, אבל לא כולם אולי עומדים בקריטריונים שלכם, ו...

אברהם מיכאלי: מצטיינים בתחום מסוים, שהם כבר פיתחו את זה באותו מוסד שלהם.

מנואל טרכטנברג: כן, אז אני אמרתי יש עניין של פיתוח מצוינות בלא הכותרת של מכרז מצוינות, ואנחנו נותנים תמריצים לזה, ויש את מרכזי המצוינות כיצורים, כישויות שקמו ועומדים לקום גם בעתיד.

מנואל טרכטנברג: אז אני אומר, יש גם וגם.

מנואל טרכטנברג: מוסד יכול להחליט שהוא רוצה להצטיין בתחום מסוים, בלא שאתם שם את הכותרת של מרכז מצוינות.

מנואל טרכטנברג: אם הוא יעשה את זה המוסד, יקבל יותר כסף מאיתנו.

מנואל טרכטנברג: אם זה יתבטא בהצטיינות אמיתית – דרך פרסומים, דרך זכייה בקרנות תחרותיות וכו'.

מנואל טרכטנברג: אין פה, אני רוצה שתבינו, בתחום הזה אנחנו בהשכלה הגבוהה, בצורת התקצוב, אנחנו שונים ממערכות ציבוריות אחרות.

מנואל טרכטנברג: אין פה עניין של החלטה שרירותית.

מנואל טרכטנברג: אני לשמחתי הרבה לא יכול להחליט כמה כסף אוניברסיטת בן גוריון תקבל, לשמחתי הרבה.

מנואל טרכטנברג: כי יש מודל והמודל מבוסס על נתונים שהם לא נתונים שאנחנו מייצרים.

מנואל טרכטנברג: כשאתה סופר פרסומים בז’ורנלים שמתפרסמים בחוץ לארץ, בארצות הברית או באירופה, זה נתון אובייקטיבי ואין פה מקום לאיפה ואיפה.

מנואל טרכטנברג: וכשאני אומר מצוינות, הכוונה היא לאיכות ולכמות של המאמרים המקצועיים שמתפרסמים בז’ורנלים מהשורה הראשונה.

אלכס מילר: רבותי, אני רק רוצה להזכיר לכם שאנחנו עוד חצי שעה מסיימים, כך שפחות שאלות.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה לגבי התקציב.

מנואל טרכטנברג: בשנה הראשונה של התכנית התקבלה תוספת תקציבית מאד משמעותית – 620 מיליון שקל.

מנואל טרכטנברג: בשנה השנייה שמתחילה עכשיו, התוספת היא הרבה יותר קטנה, התוספת היא של 117 מיליון ואני רוצה פה להגיד – יש רחשים שאתם שומעים, גם בתקשורת, על חוסר שביעות רצון במערכת גם מהמהלך התקציבי, ואני אומר – חוסר שביעות הרצון נובע מהמספר הזה, שהשנה התוספת היא הקטנה ביותר מתוך כל תוכנית החומש, השש שנתית.

מנואל טרכטנברג: תסתכלו על המספרים אחר כך ועל מה שקדם לזה.

מנואל טרכטנברג: השנה זה העלייה הכי נמוכה והסיבה לכך, אני רוצה להזכיר היסטורית, זה שבזמן שגיבשנו את התכנית גם ניהלנו משא מתן עם הסטודנטים על העלייה בשכר הלימוד.

מנואל טרכטנברג: השנה, לפי התכנית ההיא, שכר הלימוד היה צריך לעלות בצורה משמעותית ואז זה היה המקור השני שאיננו כרגע.

מנואל טרכטנברג: אני לא בא לערער על כך, אני אומר את זה כעובדה.

מנואל טרכטנברג: ולכן כשאנחנו מסתכלים על מה שקורה עם ההשכלה הגבוהה, לא לשכוח שחסר שליש ממה שהיה צריך להיות.

מנואל טרכטנברג: התוספת להשכלה הגבוהה בסוף הייתה צריכה להיות לא 2 מיליארד בסך הכל, אלא 3 מיליארד, והמיליארד הנוסף הזה חסר, וחלק ניכר ממנו היה צריך להגיע השנה.

מנואל טרכטנברג: אז כשאתם שומעים את הדברים, יש דברים בגו.

מנואל טרכטנברג: יש חסר שנגרם כתוצאה מזה.

מנואל טרכטנברג: אלה העובדות.

מנואל טרכטנברג: אנחנו צריכים להתיישר לפי זה.

אלכס מילר: אז אני מבין שהתאחדות הסטודנטים אשמים שבכך שיש אי שביעות רצון במערכת ההשכלה הגבוהה.

מנואל טרכטנברג: לא, הם לא אשמים.

מנואל טרכטנברג: אני אומר אלה העובדות, ואיציק מכיר את זה היטב.

קריאה: אפשר להביא את זה ממקור אחר.

מנואל טרכטנברג: כל מה שאני אומר זה שלא נחשוב שהתכנית היא כפי שהגינו אותה וגיבשנו אותה בזמנו.

מנואל טרכטנברג: חסר שליש, זה הכל.

מנואל טרכטנברג: זו עובדה.

נסים זאב: אז איך ממשיכים לתפקד?

מנואל טרכטנברג: אך ממשיכים.

מנואל טרכטנברג: ממשיכים.

מנואל טרכטנברג: אנחנו התאמנו את עצמנו לזה, אבל אני אומר – אין את הרווחה הזאת.

נסים זאב: איפה זה פוגע?

נסים זאב: במה?

מנואל טרכטנברג: אז למשל בגיוס סגל.

מנואל טרכטנברג: הם עוד לא באותו קצב.

מנואל טרכטנברג: אם היה אותו שליש שחסר, היינו מגייסים יותר סגל.

אלכס מילר: מהדקים חגורה שנה אחת ושנה הבאה משחררים קצת.

אלכס מילר: לא נורא.

מנואל טרכטנברג: עכשיו, מה עוד קרה וזה חשוב שתדעו.

מנואל טרכטנברג: מתווה להתפתחות המוסדות על פני החומש.

מנואל טרכטנברג: קודם כל הפיתוח הפיזי, הבינוי.

מנואל טרכטנברג: אנחנו מקצים לזה 400 מיליון שקל, מזה 100 מיליון תחרותי, ו-300 מיליון שקל הולך כל כולו לבינוי במכללות, כל כולו.

מנואל טרכטנברג: על כך לאוניברסיטאות יש טענות קשות נגדנו.

מנואל טרכטנברג: מה לעשות, המכללות הן יותר חדשות, יש להן יותר צרכים, הן גדלות, ראינו את זה, בקצב יותר מואץ, ולכן 300 מתוך ה-400 הולכים ישירות למכללות.

מנואל טרכטנברג: יש 10,000 מכסות סטודנטים, מכסות חדשות.

מנואל טרכטנברג: כל המכסות הולכות למכללות, לא מכסה אחת הולכת לאוניברסיטאות.

מנואל טרכטנברג: אמרתי, כל הגידול הוא לשם.

מנואל טרכטנברג: ולגבי המתווה האקדמי, אנחנו התווינו את המתווה לפתיחת תכניות לימוד חדשות על פני החומש.

מנואל טרכטנברג: הדגש בהקצאה של כל הדברים האלה הוא אלף על פריפריה גיאוגרפית ופריפריה סוציו כלכלית.

מנואל טרכטנברג: בפעם הראשונה אנחנו משתמשים בנתונים על מי הם הסטודנטים, לא רק איפה המכללה נמצאת.

מנואל טרכטנברג: כמו כן, אזורי עדיפות לאומית וגם אנחנו נותנים דגש על תחומים שחשובים למשק, למשל בהנדסה.

מנואל טרכטנברג: אז בהקצאת הבינוי, בהקצאת המכסות ובהקצאת תחומי לימוד חדשים, תכניות לימוד חדשות – אנחנו שמים דגש על הדברים האלה באופן מפורש.

אלכס מילר: כמה מתוך 10,000 קיבלו באריאל?

אלכס מילר: כי אני יודע שהבעיה שם היא אחת מהבעיות כי קשות מבחינת הקצאת הסטודנטים.

מנואל טרכטנברג: אני לא יודע, אני לא זוכר את המספר, אבל גידול לפי הקריטריונים.

מנואל טרכטנברג: אני לא יודע משה אם אתה זוכר את המספר.

משה ויגדור: אריאל – 1,600.

מנואל טרכטנברג: משהו כזה.

אלכס מילר: 1,600?

אברהם מיכאלי: ויש עדיין חסר של אלפים.

משה ויגדור: יש איתם הסדר ארוך טווח.

מנואל טרכטנברג: לגבי מרכזי מצוינות – הדברים נאמרו – הוקמו ארבעה כבר בקוגניציה, במחשבים וכו'.

מנואל טרכטנברג: אנחנו מקימים עוד עשרה בשנה הקרובה, בתהליך מאד מסודר של הוצאת קול קורא וקבלת הצעות וכו'.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה להדגיש את זה, זה תהליך עם השקעה Bottom Up מלמטה למעלה.

מנואל טרכטנברג: קיבלנו הצעות מחוקרים על איזה נושאים ללכת עליהם וכו', זה לא החלטות שריריות שלנו, והקמנו, גם את זה צריך לציין, ועדה מדעית בין לאומית מייעצת, שמורכבת מ-11 חוקרים מובילים בעולם, מתוכם ארבעה זוכי פרס נובל והם מייעצים לנו בעניין הזה.

מנואל טרכטנברג: זה נותן הרבה מאד לגיטימציה לדבר הזה.

מוחמד ברכה: מובילים בעולם זאת אומרת ישראלים?

מנואל טרכטנברג: עדה יונת היא אחת מהארבעה, אבל עוד שלושה הם מארצות הברית.

אברהם מיכאלי: מנואל, היחס בין המכללות לאוניברסיטאות, אני מקווה שזה לא יישאר ביחס הזה, כי יש מכללות שאפשר להפוך אותן למכרזי מצוינות.

אברהם מיכאלי: יש מכללה אחת לפי ה---

מנואל טרכטנברג: שמה?

אברהם מיכאלי: אני רואה בנתון שאתם כותבים פה שש אוניברסיטאות ומכללה אחת.

מנואל טרכטנברג: כן, הם שותפים ל ---

אברהם מיכאלי: למה היחס הזה?

אברהם מיכאלי: בגלל תשתיות או בגלל ש ---

מנואל טרכטנברג: לא, לא, לא.

מנואל טרכטנברג: תראה, זה מה שקרה בפועל והרי אנחנו לא מחליטים על זה.

מנואל טרכטנברג: יש הצעות, יש שותפויות בין אוניברסיטאות למוסדות אחרים, בתי חולים, מכללות.

מנואל טרכטנברג: מי שזכה – זכה.

מנואל טרכטנברג: אין החלטה מראש על זה.

מנואל טרכטנברג: לגבי הסדרת יחסי עבודה – הדברים נאמרו על ידי השר.

מנואל טרכטנברג: אני לא אחזור על זה.

מנואל טרכטנברג: אני רק אגיד מילה על הסגל הזוטר, כי זה חשוב וזה נמצא על סדר היום.

מנואל טרכטנברג: במהלך השבוע החולף אנחנו נכנסנו לעובי הקורה והצענו גם לפורום ור"ה וגם אל מול הסגל הזוטר, מתווה עקרוני לפתרון.

מנואל טרכטנברג: קיבלנו הדים חיוביים גם בישיבה בור"ה, ורבקה תוכל להרחיב על כך, וכמו כן קיבלנו תגובה חיובית מהסגל הזוטר.

מנואל טרכטנברג: כרגע יושבים הצוותים של ור"ה בראשותו של מוטי כהן, אל מול הסגל הזוטר ומנסים לתרגם את ההסכמה העקרונית הזאת להסכם ממשי.

מנואל טרכטנברג: זה לא קל, אבל זה אפשרי.

מנואל טרכטנברג: אנחנו לא נמצאים באותו מקום שהיינו לפני מספר שבועות, שהיה לכאורה תהום בין הצדדים.

מנואל טרכטנברג: אז עכשיו זה, המאמץ הוא לתרגם את העקרונות שהוסכמו, לא בחתימה, אני אומר ברוח הדברים – להסכמות ממשיות בין הצדדים.

מנואל טרכטנברג: ואם זה יקרה ואני בטוח שזה יקרה – נעשה צעד גדול קדימה.

מנואל טרכטנברג: וכמו כן, לגבי הסגל המנהלי באוניברסיטת תל אביב, אני לא אקדים את המאוחר, אבל נמצאים על סף הסכם גם שם.

אברהם מיכאלי: מה לגבי מורים מן החוץ?

מנואל טרכטנברג: זה חלק מהסגל הזוטר.

אברהם מיכאלי: אני הבנתי שזו קבוצה נפרדת.

מנואל טרכטנברג: לא, לא, לא.

מנואל טרכטנברג: יש מכלול ---

אברהם מיכאלי: אז הבנתי את זה מ ---

מנואל טרכטנברג: לא, לא, לא.

מנואל טרכטנברג: זה מכלול שכולל מורים מבחוץ, עמיתי הוראה, אסיסטנטים וכו', גם בקרב הסטודנטים.

מנואל טרכטנברג: זה כולל את כל המגוון.

קריאה: לא, במכללות זה אחר.

מנואל טרכטנברג: לא, במכללות לא.

מנואל טרכטנברג: אני מדבר על מה שקורה כרגע מול האוניברסיטאות.

מנואל טרכטנברג: טוב, כמה דברים נוספים במהרה.

מנואל טרכטנברג: פתיחת בית הספר לרפואה, אני לא אחזור על זה, אני רק אגיד שזו פעם ראשונה זה כמעט ארבעה עשורים שקם בית ספר לרפואה חדש במדינת ישראל.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה גם בהזדמנות הזאת פה, בוועדה הזאת בכנסת להגיד מילה אחת.

מנואל טרכטנברג: הסיקור שזה זכה בתקשורת היה מינורי לחלוטין, ואני באיזה שהוא מקום מצר על כך, כי זה חדשות גדולות שבמדינת ישראל קם בית ספר לרפואה חדש.

אלכס מילר: אני בטוח שאם היית סוגר אחד, אז זה היה הרבה יותר.

מנואל טרכטנברג: זה נכון.

מנואל טרכטנברג: חדשות לא טובות בדרך כלל ---

מסעוד גנאים: אבל בנאומו של ראש הממשלה זה היה הדבר המרכזי.

מנואל טרכטנברג: מה?

מסעוד גנאים: בנאומו של ראש הממשלה בפתיחת מושב החורף, זה היה הדבר המרכזי.

מנואל טרכטנברג: בסדר, אבל אני פשוט מתייחס לעובדות.

מנואל טרכטנברג: זה חשוב להגיד את זה, כי אני חושב שגם לוועדת החינוך בכנסת יש תפקיד בעניין הזה של להוציא החוצה את הדברים הטובים שקורים במדינת ישראל.

מנואל טרכטנברג: זה דבר גדול שעשינו את זה.

מנואל טרכטנברג: ניהול תהליכי אישור תכניות מל"ג ות"ת – פה משה ויגדור מנהל תהליך מדהים של ייעול וזירוז התהליכים האלה.

מנואל טרכטנברג: מדינת ישראל התקבלה לסרן, סרן זה המאיץ הגדול ביותר בעולם שנמצא בשוויץ, היא חברה מלאה.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה להגיד לכם – ארצות הברית לא חברה בסרן.

מנואל טרכטנברג: כלומר, יש מעט מאד מדינות מחוץ לאירופה שחברות בסרן.

מנואל טרכטנברג: זה כבוד גדול, זה עולה לנו גם, אבל זה צעד מאד משמעותי מבחינת המדע בישראל.

מנואל טרכטנברג: אנחנו התחלנו תהליך של שיתוף פעולה אקדמאי עם סין.

מנואל טרכטנברג: סין זה כבר המעצמה השנייה בעולם, ואנחנו צריכים להתחבר אליהם.

מנואל טרכטנברג: וכמו כן אנחנו שותפים מלאים בפרויקט תחליפי הנפט ובפרויקט הסייבר שהתניע ראש הממשלה את שניהם, והם דברים חשובים שקורים.

מנואל טרכטנברג: מה הם האתגרים לעתיד, ואני פה אקצר.

מנואל טרכטנברג: קודם כל המשך היישום של התכנית הרב שנתית זה לא דבר של מה בכך.

מנואל טרכטנברג: זה לא קורה בצורה אוטומטית.

מנואל טרכטנברג: צריך לעבוד קשה כדי שהדברים האלה יקרו.

מנואל טרכטנברג: הנגשת האקדמיה למיעוטים ולחרדים, אנחנו נמצאים בשלב מתקדם של גיבוש של הדברים האלה.

מנואל טרכטנברג: אני מודה כאן שאני הייתי אמור להקדיש את רוב זמני בקיץ לנושא הזה ולא יכולתי, בגלל עיסוקים אחרים שמוכרים, ולכן העניין הזה לא התקדם בקצב שרצינו.

מנואל טרכטנברג: צריך להגיד את הדברים, אני מצטער על כך, אבל הייתה סיבה, אני לא יודע אם טובה, הייתה סיבה מוצדקת.

מנואל טרכטנברג: אנחנו עמלים על הקמת תאגיד נפרד לתמיכה בסטודנטים, לרבות פר"ח ופעילות חברתית.

מנואל טרכטנברג: זה נושא חשוב מאד וכרגע העניין הזה לא מוסדר וצריך לעשות סדר, להקים תאגיד, משה מוביל את התהליך.

נסים זאב: לגבי פר"ח?

מנואל טרכטנברג: פר"ח גם, זה יכלול את פר"ח.

מנואל טרכטנברג: כלומר יהיה תאגיד שמטפל בכל הנושא של ---

נסים זאב: ואיך תהיה החלוקה?

נסים זאב: לפי מה?

נסים זאב: איך החלוקה של פר"ח תהיה לגבי הסטודנטים?

מנואל טרכטנברג: לא, לא, לא חלוקה.

מנואל טרכטנברג: אני אומר התאגיד הזה יטפל בנושא הזה.

מנואל טרכטנברג: יש את העניין של ההסדרה המוסדית, אני לא אכנס.

מנואל טרכטנברג: העניין של מעבר המכללות לחינוך לות"ת – הייתה התייחסות קודם לזה.

מנואל טרכטנברג: הנושא הזה נמצא בתהליך ובשיתוף פעולה מלא עם משרד החינוך.

אלכס מילר: הוא נמצא בתהליך כבר שנים, מתי הוא מסתיים?

מנואל טרכטנברג: לא, לא כבר שנים, לא, לא.

מנואל טרכטנברג: ההסכם על כך בין משרד החינוך לנו נסגר לפני כשנה וחצי וכבר כרגע יש ---

משה ויגדור: יש היום ארבע קבוצות כבר.

מנואל טרכטנברג: ארבע קבוצות כבר.

משה ויגדור: של מכללות שעובדות ביחד לאיחוד.

מנואל טרכטנברג: אחווה זה המכללה הכי מתקדמת בעניין הזה.

משה ויגדור: יש את לוינסקי וסמינר הקיבוצים ויש עוד אחרים.

אלכס מילר: אפשר להגיד שתוך שנה רוב הסטודנטים לחינוך יעברו לות"ת?

מנואל טרכטנברג: לא, לא, ממש לא.

מנואל טרכטנברג: רוב הסטודנטים לא, אבל חלק ניכר מהם, לא תוך שנה.

מנואל טרכטנברג: זה תהליכים מאד לא פשוטים גם מבחינה משפטית.

אלכס מילר: אבל מה היעד שלכם?

אלכס מילר: מתי אתם רוצים?

אלכס מילר: תוך שנה, שנתיים, שלוש?

מנואל טרכטנברג: לא, לא, היעד הוא שתוך תוכנית החומש, זה חלק מתוכנית החומש.

אלכס מילר: וגם כמובן שינוי של השם של התואר, נכון?

אלכס מילר: מ-B.D ל-B.A או שאתם ממשיכים עם הסוגיה הזאת, כי זה ---

מנואל טרכטנברג: אני לא יודע להגיד לך על זה.

אלכס מילר: דיברנו על זה כבר כל כך הרבה פעמים על ההמצאות ---

משה ויגדור: אנחנו מקווים שבתוך שנה יהיו לנו כבר שתי מכללות מאוחדות, ארבע מכללות שיתחברו לשתיים, כי זה התנאי ויוכלו להיכנס לתוך ות"ת תוך שנה.

משה ויגדור: ואנחנו מדברים על עוד קבוצת מכללות במהלך החומש.

משה ויגדור: זה התהליך ארוך, תהליך שדורש גם תקציבים, זה לא ילך בלי תקציבים נוספים ומל"ג במקביל תקיים דיון לגבי נושא התארים.

אלכס מילר: מצוין.

אלכס מילר: לפחות שאנחנו נדע שכל מי שעובר כבר לות"ת, שגם השינוי של התארים יהיה במקביל.

משה ויגדור: זה יעבור דיון במל"ג, מל"ג מודעת לזה, זה חלק מתהליך.

אלכס מילר: צריך לצמצם את כל ההמצאות האלה שעשו במשך שנים בישראל, של כל מיני תארים, כמו שעשיתם עם בי סיינס, והוצאתם את ביטק לגמרי, לדעתי לגמרי, אין ביטק היום בארץ, נכון?

אלכס מילר: או שיש.

מנואל טרכטנברג: ביטק?

מנואל טרכטנברג: אני חושב שאין.

אלכס מילר: אז יפה, אז אותו דבר אפשר גם לעשות עם החינוך, כי זה משהו באמצע.

מנואל טרכטנברג: טוב, לתשומת לב המל"ג.

מנואל טרכטנברג: והנקודה האחרונה זה הקמת חברה למסחור ידע, משותפת למספר מכללות.

מנואל טרכטנברג: אני חושב שזה דבר מאד משמעותי וזה משדרג גם את המכללות.

אלכס מילר: מצוין.

אלכס מילר: אנחנו פשוט עוד רבע שעה מסיימים, אני רוצה לתת לחברי הכנסת.

מנואל טרכטנברג: טוב, רק תנו לי להגיד מילה אחת על הסוגיות התקציביות דווקא, מילה אחת.

מנואל טרכטנברג: תראו, אנחנו בתוך המתווה התקציבי שהוסכם, אבל אמרתי את זה קודם – שליש חסר וזה בא לידי ביטוי במצוקות שעדיין מורגשות במוסדות.

מנואל טרכטנברג: יתרה מזאת, יש קושי גובר בגיוס תרומות בגלל המשבר העולמי, בכלכלה העולמית.

מנואל טרכטנברג: צריך לתת את הדעת על זה.

מנואל טרכטנברג: המערכת כרגע לא יודעת לתקצב תשתיות מחקר כבדות, וזה נושא שיותר ויותר יעסיק אותנו בשנים הקרובות.

מנואל טרכטנברג: גם התקצוב של בית הספר לרפואה בצפת, הוא עדיין לא סגור עד הסוף וגם ההשתתפות בתכניות בין לאומיות.

מנואל טרכטנברג: ולסיכום רבותי, אני חושב שזו הייתה שנה עם הרבה מאד עשייה חיובית לאקדמיה בישראל, אבל כפי שאמרתי – רק התחלנו לטפס במעלה ההר ואנחנו נחושים להמשיך בדרך הזאת, אבל העבודה עדיין מרובה.

מנואל טרכטנברג: תודה רבה לכם.

אלכס מילר: מצוין.

אלכס מילר: טוב, חבר הכנסת ברכה, אחריו עליזה בבקשה, וניסים אחריה ויש לנו עוד.

אלכס מילר: אז רבותי, עשר דקות, כל אחד 3 דקות בקצרה.

מוחמד ברכה: אוקי.

מוחמד ברכה: אני מבין שאפשר לשאול גם לגבי דברים שאמר השר לפני שיצא, שדובר על עלייה בשיעור של 70% בתלמידי רפואה בשנים האחרונות, זה כתוצאה ממה?

מוחמד ברכה: מהורדת רף הקבלה או ---

מנואל טרכטנברג: לא, לא, לא.

מוחמד ברכה: אני רוצה לשאול את כל השאלות ביחד, פרופסור טרכטנברג, אני אגיד את כל הדברים בבת אחת.

מוחמד ברכה: אני מבין שפרופסור שנהר תדבר אחרי.

מוחמד ברכה: כשהשר דיבר על גמישות ארגונית, זאת אומרת בקבלת אנשים סגל, האם אין סכנה של יצירת מצב של העסקת סגל בתנאים כפייתיים, אם לא הייתי אומר אפילו בתנאים שאינם מתאימים למוסד מכובד, וזה סוג אחר או שם קוד לעובדי קבלן מסוג אחר.

מוחמד ברכה: אני חושב שהכיבוס השפה של להגיד גמישות ארגונית על ידי העסקת אנשים בחוזה, ואז הם תמיד מתנדנדים כעלה נידף ברוח, אני חושב שזה לא מוסיף למוסדות להשכלה גבוהה, גם אם זה מכללות.

נסים זאב: אבל הם מקבלים יותר בפועל.

נסים זאב: בגלל שהם בחוזה מיוחד, הם מקבלים הרבה יותר.

מוחמד ברכה: תן לה לענות, היא יודעת מה לענות.

מוחמד ברכה: בעניין של סטודנטים ישראלים שלומדים בחו"ל אדוני, הרי הסטודנטים האלה לומדים, מסיימים וחוזרים, ברובם חוזרים ומשתלבים בשוק העבודה – אם זה אקדמאיים אם זה בעלי מקצועות.

מוחמד ברכה: אני חושב שהגיע הזמן שהמועצה להשכלה גבוהה וגם ות"ת, יקדישו מחשבה איך לייצר מצב של קליטת הסטודנטים האלה, רובם אני מניח לא לומדים שם מתוך בחירה, אלא מתוך בריחה, כי הם לא יכולים להשתלב כאן, ואני חושב שיש מקום ---

עליזה שנהר: לקלוט ללימודים אתה מתכוון?

מוחמד ברכה: כן, כן, בארץ.

מוחמד ברכה: אני חושב שהגיע הזמן לעשות מחקר מערכתי שינסה לתאר את הבעיה, את מקורותיה, את שורשיה ואיך אפשר לייצר פתרון ארוך טווח, על מנת שהסטודנטים ייקלטו כאן בארץ, היות ובסופו של דבר הם משתלבים בשוק העבודה כאן.

מוחמד ברכה: הנושא הנוסף הוא – מתוך 67 מוסדות אקדמאיים בישראל, כידוע יש רק אחד במגזר הערבי שמוכר על ידי המועצה להשכלה גבוהה, וגם ההתניה של ההכרה הייתה גם שהוא לא יהיה מתוקצב, שאני מדבר על המכללה בנצרת שפועלת כבר שנה שנייה.

מוחמד ברכה: אני חושב שזה מצב בלתי סביר לחלוטין.

מוחמד ברכה: אני ראיתי שבאתגרים לעתיד אתה שמת את זה כאחד הדברים, אבל אני חושב שזה נושא שאינו סובל דיחוי, וזה לא כסף גדול, במצב של המכללה כפי שהיא היום.

מוחמד ברכה: אמנם יש להם יומרות ואני באמת מלווה את זה מקרוב ויש להם כבר שטח של אדמה שרוצים לבנות משהו רציני וכו' וכו'.

מוחמד ברכה: אבל לפחות בכל מה שקשור לתחום שלך כראש הות"ת, אני חושב, אני מבקש לשנות את ההחלטה שהמוסד הזה לא יהיה מתוקצב.

מוחמד ברכה: זה כמעט כדי לקיים אותו אנחנו עוסקים כמעט בקיבוץ נדבות, כמעט, על מנת שהדבר הזה ימשיך לעמוד על הרגליים וזה לא כסף גדול.

מוחמד ברכה: באמת זה לא כסף גדול.

מוחמד ברכה: אני מציע שתשקלו מחדש את האפשרות שעוד בשנת הלימודים הזו, יהיה אפשר לתת למוסד הזה תקצוב.

מוחמד ברכה: הדבר שאני תוהה עליו והוא חוזר מדי פעם, זה העניין של הפסיכומטרי, במיוחד העניין הסוציו אקונומי, או הסוציאלי שקשור בעניין הזה, בגלל מצב בתי הספר התיכון הערביים.

מוחמד ברכה: הפער בממוצע הוא 100 נקודות.

מוחמד ברכה: זה בעצם מהווה מכשלה כבר בנקודת ההתחלה.

מוחמד ברכה: אני חושב שיש מקום גם כן לתת תשובה.

מוחמד ברכה: אם אתה רוצה לקדם מיעוטים וחרדים אתה צריך גם כן לצאת מנקודת המוצא של המציאות הקיימת והמציאות הקיימת היא מאד עגומה, ועל כן צריך לתת לזה מקום.

מוחמד ברכה: הנושא של הגבלת הגיל בכמה מקצועות, זה נשמע מופרך לחלוטין.

מוחמד ברכה: אני לא יודע אם יש, אני באמת לא יודע אם יש מקומות אחרים בעולם שנוהגים כמנהג המועצה להשכלה גבוהה בישראל ולכן רציתי להעלות את הנקודות האלה.

מוחמד ברכה: יש גם נקודות אחרות, אבל כנראה שצריך לאפשר לאחרים גם.

מוחמד ברכה: תודה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: כן, עליזה.

עליזה שנהר: מאד בקיצור אני אתייחס תחילה לשאלה שאלך, חבר הכנסת ברכה.

עליזה שנהר: הגמישות הניהולית באה לעזור לנו לגייס סגל אקדמאי במכללות.

עליזה שנהר: יש הסכם שנחתם שהשר דיבר עליו, שהוא ללא ספק שיפר את התנאים של חברי הסגל במכללות.

עליזה שנהר: התנאים שלהם כמובן אחרים ושונים מאשר באוניברסיטאות.

עליזה שנהר: השכר הוא יותר נמוך, התנאים הנלווים.

עליזה שנהר: יש לנו קושי עצום לגייס חברי סגל והקושי העצום הזה צריך לתת לו פתרון, כי אנחנו, המכללות הציבוריות, בעיקר בפריפריה, אחרונים בשרשרת המזון.

עליזה שנהר: אנחנו מתחרים עם האוניברסיטאות, אנחנו מתחרים עם המכללות הפרטיות, אנחנו מתחרים עם המכללות על גדות הירקון.

עליזה שנהר: לכן, נוצר סעיף שבא לאפשר לנו לקלוט חברי סגל טובים, שהיו יכולים להיקלט במוסד אקדמאי אוניברסיטאי, אבל בגלל העובדה שלא היו מספיק תקנים, או בתחום הזה אין צורך – אנחנו נוכל לקלוט אותם – אבל אם יבואו רק ניתן להם תנאים יותר טובים.

עליזה שנהר: כך שבזה יש הקלה, אין בזה פגיעה בסגל האקדמאי.

מוחמד ברכה: אני יודע ואת יודעת, פרופסור שנהר, שמצבם של אנשי הסגל הזוטר במכללות ---

עליזה שנהר: אני לא מדבר על הסגל הזוטר.

מוחמד ברכה: כן, כן, אני מבין, אבל בנוסף זה כמעט שוק עבדים.

עליזה שנהר: אבל אני לא מדברת כרגע על הזוטר, זה כרגע במשא ומתן.

עליזה שנהר: אני מדברת על ההתייחסות שלך לגמישות ---

מוחמד ברכה: המשא ומתן הזה כבר נמשך נדמה לי שנתיים ולא מסתיים.

עליזה שנהר: אבל זאת לא הייתה השאלה שלך.

אלכס מילר: רבותי, זה כבר לא קצר, זה כבר ויכוח.

עליזה שנהר: חבר הכנסת ברכה, זו לא הייתה השאלה שהפנית כלפי.

מוחמד ברכה: נכון, אני מוסיף עוד שאלה.

עליזה שנהר: זה בסדר, אבל זה צריך ---

מוחמד ברכה: אני לא צריך להיענש בגלל זה.

עליזה שנהר: יענה מי שממונה לענות.

עליזה שנהר: אני רוצה לומר רק שהגמישות הניהולית שלצערי עדיין לא הופעלה, אלא היא כתובה אבל עדיין לא מומשה מפני שעדיין התנאים לא נכתבו ועל כן אנחנו לא יכולים לממש אותה, באה להקל עלינו בגיוס של סגל.

עליזה שנהר: אני רוצה לומר, אתה העלית את הסוגיה של הסטודנטים הערבים שלומדים בחו"ל, וכפי שאתה יודע, חבר הכנסת ברכה, יש לי קשרים טובים מאד עם האליטה הערבית, והנושאים האלה נדונו בינינו.

עליזה שנהר: הם לומדים בחו"ל כי הם אינם מתקבלים בארץ.

עליזה שנהר: הם אינם מתקבלים בארץ כי רמת בתי הספר שהם באים מהם, התיכונים, איננה מספיק טובה.

עליזה שנהר: זאת אומרת הטיעונים לא יכולים להיות כלפינו כמי שאינם מקבלים אותם, לא מתוך חוסר רצון, אלא משום שצריך לעשות רביזיה מאד משמעותית במערכת החינוך הערבית.

עליזה שנהר: אנחנו הצענו לכמה בתי ספר ערבים את עזרתנו בכך, וזה לא יצא לפועל בגלל הסתייגויות שלהם.

עליזה שנהר: זכותם, אני מכבדת אותם.

עליזה שנהר: אבל אני חושבת שהשינוי לא צריך להיות אצלנו.

עליזה שנהר: אולי עוד הערה אחת, אני מאד מקווה שהתהליך הזה של השארת מוחות, יהיה גם השבת מוחות אל המכללות הציבוריות ולא רק אל המוסדות האקדמאיים האחרים, כי על אף השיפור שחל, אני חושבת שצריך להיות שיפור נוסף, וקליטה של סגל אקדמאי צריכה להיות רק קליטה של סגל אקדמאי איכותי, כזה שראוי באמת למלא תפקיד במוסד להשכלה גבוהה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: ניסים, בבקשה.

נסים זאב: תודה.

נסים זאב: קודם כל אנחנו רואים ירידה דרסטית בין תואר ראשון לתואר שני, באופן מדהים, כמעט ב-80%.

נסים זאב: מאלה שמסיימים תואר ראשון לתואר שני, כמה ממשיכים לתואר שני מתואר ראשון – זו ירידה דרסטית.

מנואל טרכטנברג: זה פירמידה מקובלת.

נסים זאב: אנחנו רואים שזה בעצם נעצר שם, תואר ראשון ותו לא, אין המשכיות.

נסים זאב: ואני אומר לך ---

עליזה שנהר: וודאי שיש.

קריאה: וודאי שיש עלייה, להיפך.

נסים זאב: יש עלייה באופן יחסי, אבל כשאני רואה כמה עוברים מתואר ראשון לתואר שני, אתה רואה בחתך ---

אלכס מילר: אבל בשביל מה?

נסים זאב: או, אז כנראה שאין צורך.

נסים זאב: בוא נצא מנקודת הנחה שאין צורך, שההשכלה שלנו שם נעצרת בתואר ראשון, אין לי בעיה, אבל זאת הנחה, זאת עובדה, בסדר?

נסים זאב: אני לא מתלונן על זה.

אלכס מילר: אוקי, לא משנה, לא נתווכח על זה.

נסים זאב: אני יודע למה אני אומר את זה, אולי בהמשך.

נסים זאב: דבר שני, אני קודם כל מברך על הנושא של בית ספר לרפואה ואני רק רוצה לומר שהבעיה שלנו זה לא פתיחת בית הספר לרפואה.

נסים זאב: יכול להיות שאנחנו נמצא בסוף תהליך רופאים שמגיעים למצב של מתמחים ועוזבים את מדינת ישראל, בגלל שלא מאפשרים להם, הייתי אומר, ולא נותנים להם כספים כדי לפתח מדעים משלהם וטכנולוגיות רפואיות שהם היו רוצים אולי להיות גם מובילים ויש להם את היכולות האלה.

נסים זאב: למשל אני רוצה לומר לך, אני דיברתי עם רופא מומחה גדול, שאולי היחידי במדינת ישראל שעשה השתלות כבד והוא עזב והלך לקנדה ולי מאד כאב, כי הנכד שלי היה מאושפז באותו בית חולים וזה היה נושא מאד רגיש אצלי.

נסים זאב: והוא אמר לי – מה אני אעשה?

נסים זאב: אם היו נותנים לי את הכלים להישאר פה, הייתי נשאר.

נסים זאב: עכשיו אגב, אני שומע את זה מרופאים רבים, עוזבים את הארץ.

נסים זאב: אז אנחנו באמת נעזור לסטודנטים, נגיע לאיזה שהוא שלב מסוים וכאשר הם מגיעים לבשלות של מתמחים ואחר כך גם מומחים, אנחנו לא נראה אותם פה וזה הצער שלנו.

אלכס מילר: כן, אבל זה לא אליהם.

נסים זאב: בסדר, אבל כל זה מתחיל מהתחלה, אדוני.

אלכס מילר: הוא חייב להוציא אותו ---

נסים זאב: אז אני לא אדבר.

נסים זאב: טוב, אני אדבר רק על המגזר החרדי ובזה אני אסיים.

נסים זאב: אני רוצה לומר, כפי שאמר אדוני הפרופסור, שיש היענות מצד המגזר החרדי להשתלב במערכות האלה, ואני אחד מהם.

נסים זאב: יש לי בית ספר, היה אצלי ידידנו משה שבאמת עושה עבודת קודש ואני אומר לך – שליח נאמן – מסתכל מקרוב, בוחן מקרוב ואני רוצה שיהיה לו את היכולות להכריע יחד איתך, אדוני הפרופסור, בעניין הזה.

נסים זאב: וגם להתחשב במגזר החרדי.

נסים זאב: דהיינו, לדוגמא אני הבאתי איזו שהיא הצעת חוק, שאולי נראית כאן שולית, אבל היא מאד יסוד, שמבחני סאלד יהיו זהים לבגרות.

נסים זאב: עד 2004 היו מוכרים מבחני סאלד כמבחני בגרות.

אלכס מילר: היה לנו דיון על הנושא זה פעם.

נסים זאב: ואני אומר לך אדוני, שהם לא יורדים ברמתם ואם יורדים ברמתם, אז בוא תגיד לי מה צריך להשלים כדי שיהיה שווה לבגרות.

נסים זאב: אל תכריח אותם בבגרויות, מטעמים אידיאולוגים שהתכנים קצת שונים, אבל רמת האנגלית, רמת המתמטיקה, רמת התנ"ך, בכל המקצועות וזה מחולק ליחידות.

נסים זאב: אני רוצה את התמיכה שלכם.

נסים זאב: אני יודע ששר החינוך, ועדת שרים דחתה את זה.

נסים זאב: אני אומר לך שאין בסיס לדחייה כזו, אם רוצים באמת לקדם את המגזר החרדי ולהעלות אותם באמת על הפסים.

נסים זאב: עכשיו, גם דבר נוסף ובזה אני מסיים.

נסים זאב: הנושא של לתת חסות לבתי ספר קיימים שרוצים B.A בתואר, ואנחנו שלוחה של מי או של מה – למה לא לתת את זה?

נסים זאב: למה אני לא יכול, למה אתם לא מאפשרים לנו לתת את אורח החיים של בנות ישראל, שחפצות להישאר באותו מוסד, מבחינת הצביון?

נסים זאב: יש לכם את כל הרשות לבקר מבחינת רמת הלימודים והתכנים, אבל לעמוד על זה שהבנות האלה ילכו דווקא לאותה מכללה, לאותה אוניברסיטה כשלוחה, אני חושב שבזה אתם צריכים קצת להתגמש, אם באמת אתם מעוניינים להעלות את רמת המגזר החרדי לאותה השכלה גבוהה, ואני מאד מאד מבקש שתעזרו לנו בזה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: רבקה, בבקשה וענת אחריה.

רבקה כרמי: אני אשתדל להיות מאד מאד קצרה וגם כללית.

רבקה כרמי: קודם כל אין לי הרבה מה להוסיף על ההצגה של פרופסור טרכטנברג, חוץ מאשר לומר שבאמת אנחנו באמת בעידן חדש מבחינת לא רק ההגדרה של הוועדה לתכנון ותקצוב, אלא גם הפעולה שלה.

רבקה כרמי: לא רק תקצוב אלא גם תכנון ויש לזה משמעות גדולה ביותר ואני חושבת שמתקיימים פה מהלכים ברמה לאומית ובעיני גם ברמה היסטורית.

רבקה כרמי: כמובן שאלוהים הוא בפרטים הקטנים, והרבה מאד פרטים קטנים הם מאד מאד מורכבים ובעייתיים.

רבקה כרמי: אני מוכרחה לומר ולשים את זה כאן על שולחן הפרוטוקול, שאנחנו עדיין, האוניברסיטאות בישראל, עדיין מתמודדות עם התוצאות הקשות מאד של מה שאני קורית תרבות מצוקה.

רבקה כרמי: כאשר יש מצוקה כלכלית קשה ביותר, נוצרת איזו שהיא תרבות של הישרדות שרוצה גם לעשות איזו שהיא התקדמות.

רבקה כרמי: ובעשר השנים הללו נוצרו כל מיני תהליכים בתוך האוניברסיטאות וכל מיני עובדות בשטח, שאתם יודעים מה – עזרו לנו לא רק לשרוד, אלא גם להתקדם ובעשר השנים, לא יאומן כמה דברים, למרות הכל, התקדמו והתפתחו באוניברסיטאות, למרות המצוקה הנוראית.

רבקה כרמי: ועם הבעיות האלה שנוצרו כתוצאה מתרבות מצוקה, אנחנו היום מתמודדים בכל מיני רמות ואנחנו צריכים למצוא להם מענים והמענים נמצאים, המענים אפשריים.

רבקה כרמי: הם לא פשוטים, הם מורכבים ביותר, אני במיוחד מדברת על הנושא הזה של הסכסוך הקיים עם הסגל הזוטר.

רבקה כרמי: הבעיות הן לא פשוטות, אבל הן לדעתי ב-99% אפשריות לפתרון.

רבקה כרמי: וזה מה שחשוב לציין, זה מה שחשוב לומר.

רבקה כרמי: זה מה שחשוב לשדר גם לאנשים שאני יודעת יש להם איתך, אלכס, ממש קשר בלתי אמצעי ומאד מאד ישיר.

רבקה כרמי: אנחנו רוצים לשבת, אנחנו רוצים לפתור את הבעיות.

רבקה כרמי: אפשר לפתור אותן.

רבקה כרמי: צריך ככל שניתן להיות עם ראש פתוח ולב חפץ.

רבקה כרמי: והדבר האחרון שאני מוכרחה לומר לפרוטוקול, בכל זאת, זה לשים לב למה שקורה בדרום הארץ.

רבקה כרמי: בדרום הארץ נוצרת מציאות חדשה, בעייתית ביותר ביותר.

רבקה כרמי: יש שם כמה מוסדות רציניים, גדולים, מכללות ואוניברסיטה מאד מאד מכובדת, שאמנם על פי חוק החיילים המשוחררים הוחרגה מהפריפריה.

רבקה כרמי: על פי החוק הזה היא לא שייכת לפריפריה, אבל היא יושבת בבאר שבע, היא מקבלת את כל אותן בעיות בסביבה, בדיוק כמו הפריפריה, ואני חושבת שאין לי כרגע שום דבר קונקרטי לשים על השולחן, אלא לשים את זה בפרוטוקול ולומר – אנחנו לפני מציאות חדשה.

רבקה כרמי: זה לא נגמר אתמול.

רבקה כרמי: אנחנו כבר שמענו שהממשלה קיבלה החלטה אם תהיה עוד הפצצה רצינית, יהיה מבצע רגלי ולדברים האלה יש משמעות מאד מאד בעייתית וקשה לנהל אוניברסיטה, לנהל מכללה גדולה, עם איום כזה ---

אלכס מילר: חבר הכנסת ברכה, ברשותך, אם תוכל להחליף אותי כי יש לי שם שאילתא שעולה במליאה.

אלכס מילר: אני רק מבקש ממך לתת זכות דיבור לענת פלדמן ולשמוליק.

רבקה כרמי: ולפני שאתה קם, מילה אחרונה שלי זה באמת תודה לוועדה הזאת, ששמה על השולחן שלה סוגיות מאד מאד בעייתיות, מאד קשות.

רבקה כרמי: אני מחמיאה לך על הירידה לרזולוציה ועל ההכרה של המטרייה בצורה באמת מאד מאד רצינית ובסופו של דבר דברים טובים קורים פה.

אלכס מילר: תודה.

רבקה כרמי: תודה לך.

רבקה כרמי: חילופי יו"ר – היו"ר מוחמד ברכה

מוחמד ברכה: המשפט הראשון שלי בתור יושב ראש, שהוועדה הזאת מאז ומתמיד הייתה ועדה רצינית.

מוחמד ברכה: ד"ר פלדמן עכשיו, בבקשה.

ענת פלדמן: שלום.

ענת פלדמן: אני גם כן אעשה את זה בקיצור.

ענת פלדמן: אני מייצגת כאן את כל המרצים במכללות הציבוריות המתוקצבות.

ענת פלדמן: עכשיו, על סדר היום שלנו אנחנו השגנו הסכם שכר קיבוצי מיוחד, פעם ראשונה מזה דורות שלא היה בכלל, לא הייתה שום הסדרה של ההעסקה במכללות.

ענת פלדמן: אנחנו הסדרנו את זה.

ענת פלדמן: עכשיו על הפרק עומד הנושא של מורים מן החוץ.

ענת פלדמן: זה דובר כאן גם על ידיך וגם על ידי חבר הכנסת זאב ומיכאלי.

ענת פלדמן: אנחנו עכשיו אוספים נתונים מכל המכללות, אבל בערך כ-70% ממרצי המכללות הם מורים מן החוץ, והם עובדים בתנאי העסקה משפילים.

ענת פלדמן: כלומר, הם מרוויחים משהו כמו סמסטר בשנה, כמה חודשים בשנה.

ענת פלדמן: אין להם שום ביטחון תעסוקתי.

ענת פלדמן: כלומר, הם יכולים לבנות קורס ואז יגידו להם שהקורס לא ייפתח ואין להם תעסוקה.

ענת פלדמן: אין להם פשוט פרנסה.

ענת פלדמן: אנחנו אוספים את הנתונים עכשיו כי אנחנו עכשיו לפני משא ומתן עם ור"מ – ועד ראשי המכללות, בנושא של הסדרת כל נושא ההעסקה של המורים מן החוץ.

ענת פלדמן: אני מקווה מאד שאנחנו נגיע איתם, בשבילם להסכם הוגן.

ענת פלדמן: עכשיו, ברוב המכללות המורים מן החוץ הם חברי ועד.

ענת פלדמן: אנחנו צרפנו, אנחנו עשינו ועדים של סגל בכיר ומורים מן החוץ.

ענת פלדמן: זה לא כמו באוניברסיטאות שהם נפרדים לסגל זוטר.

ענת פלדמן: אצלנו קורים להם מורים מן החוץ.

ענת פלדמן: הם בתוך הסגלים של המכללות ומה שאני מבקשת, אני אעשה את זה מאד בקיצור, אם תרצה אני אדבר איתך אחר כך, להסביר את זה.

ענת פלדמן: אני אעשה את זה בקיצור.

ענת פלדמן: מה שאני מבקשת זה שהכנסת, יושב ראש הועדה אלכס מילר שהלך וחבר הכנסת אברהם מיכאלי שהלך, שניהם למליאה, אני מבקשת שהם יעקבו אחרי הנושא הזה, כמו שהם עקבו אחרי ההסכם שאנחנו עשינו לסגל הבכיר ואני גם מבקשת שמשה ויגדור יעזור לנו במשא ומתן, כי הוא חילץ אותנו מהמשא ומתן ותודה רבה למשה ויגדור מנכ"ל ות"ת מל"ג.

ענת פלדמן: הוא חילץ אותנו במשא ומתן מהמון קשיים ובעיות שהיו לנו, לסגל הבכיר, ואנחנו מבקשים גם את עזרתו עכשיו במשא ומתן ובהגעה לפתרון של העסקה הוגנת למורים מן החוץ במכללות.

ענת פלדמן: תודה רבה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: נדמה לי אחרון הדוברים, יו"ר התאחדות הסטודנטים, שמולי, בבקשה.

מוחמד ברכה: מישהו אחר ביקש רשות דיבור?

מוחמד ברכה: זהו.

איציק שמולי: תודה רבה אדוני.

איציק שמולי: טוב, אנחנו שלחנו גם לחברי הוועדה נתונים על פרופיל הסטודנט.

איציק שמולי: אני חושב שכדאי להציץ בנתונים.

איציק שמולי: היום הוצגו הנתונים מכיוונה של כלל המערכת, מעניין לראות גם את הנתונים מהצד של הסטודנטים.

איציק שמולי: אני רק אתן נתון אחד שמדגיש, שאולי מתקשר למחאה החברתית ובכלל גם פרופסור טרכטנברג ודוברים אחרים דיברו על המצב, על עניין הנגישות, וזה כמובן מתקשר גם ליוקר המחייה.

איציק שמולי: אז כדי לסבר את האוזן – כ-74% מן הסטודנטים עובדים היום.

איציק שמולי: ההוצאה הממוצעת שלהם לפני שכר לימוד זה 4,750 ₪ לחודש, וההשתכרות, השכר הממוצע של הסטודנט הוא קרוב ל-3,100 ₪.

איציק שמולי: הנתון שכ-50% מהסטודנטים נעזרים בהוריהם כדי לשרוד את האקדמיה – מלמד אולי במשהו על הצורך של המערכת להשקיע גם בכיוון הזה.

איציק שמולי: שכר הלימוד הולך וקטן מבחינת סל ההוצאות של הסטודנט.

איציק שמולי: היום יוקר המחייה, בעיקר הדיור הוא שבעיקר מכביד על הסטודנטים.

איציק שמולי: אם הגדרה של דיור בר השגה נוגעת ל-30% מסך ההוצאה, אצל הסטודנטים זה מתקרב לאזור ה-40%.

איציק שמולי: ודיברו פה גם על עניין המעונות.

איציק שמולי: אז יש היום 100% תפוסה במעונות וזה בהחלט, הבשורה של פרופסור טרכטנברג בעניין הרחבת המעונות, היא בשורה משמעותית.

מוחמד ברכה: התפוסה של 100% זה הדבר הנורמאלי, אבל יש לכם הערכה על המחסור?

איציק שמולי: יש לנו נתון שאומר שרק 12% מתוך הסטודנטים מתגוררים במעונות.

יהודית גידלי: כי זה ההיצע או כי זה הביקוש?

איציק שמולי: לא, לא, זה לא כלל הביקוש, זה ההיצע.

איציק שמולי: המוסדות, גם פרופסור כרמי וגם פרופסור שנהר אולי תוכלנה להעיד על רשימות הממתינים בכל מה שקשור למעונות.

איציק שמולי: יש בעיה נוספת עם המעונות, מעונות שעוברים הפרטה בחלק מן המקומות וזה לא במעט מוסדות.

איציק שמולי: זו תופעה שהולכת ומתפשטת בעולם האקדמי, והמל"ג עדיין לא נתנה את דעתה לעניין הזה.

איציק שמולי: יש גם תהליך של האמרה דרסטית של המחירים ולא פחות חמור מכך – פגיעה אנושה בזכויות פרט של סטודנטים, החל באין כניסה להורים או לבת זוג או בין זוג של סטודנט או סטודנטית למעונות, וכלה בכך שניתן להעיף פשוט סטודנט מהמעונות בהתראה כל כך קצרה.

איציק שמולי: אני רוצה ברשותך אדוני להתייחס בקצרה לעוד שתיים או שלוש נקודות.

איציק שמולי: דובר כאן ארוכות על הרפורמה, אנחנו כמובן מברכים עליה.

איציק שמולי: אנחנו כן סבורים שצריכים לשים דגש רב יותר ברפורמה על הוראה ונגישות.

איציק שמולי: דובר על השליש החסר במקורות, אבל אותו שליש חסר גם מבחינת השימושים.

איציק שמולי: אני חושב שלא ניתן מספיק ביטוי לצרכי הסטודנטים ברפורמה וההצדקה לתת מלגות לסטודנטים כדי לתמוך בעניין הנגישות, זאת לא צריכה להיות נגזרת של האם הסטודנטים חתמו על הסכם או לא חתמו על הסכם.

איציק שמולי: זה נכון מבחינה עקרונית, ולכן זה צריך להיות בפנים.

איציק שמולי: אני באמת מנסה לקצר.

איציק שמולי: השר דיבר על בחירתה של מל"ג חדשה.

איציק שמולי: אני חושב שזו הזדמנות לא רק לבחור חברים חדשים למל"ג, אלא גם לעסוק בסוגיות שהן יותר מבניות במערכת האקדמית.

איציק שמולי: גם לתת ביטוי הולם יותר בשני שליש מהרכב המועצה לשאר המוסדות, ובשליש של נציגי הציבור להגדיל את נציגות הסטודנטים במל"ג.

איציק שמולי: ראוי שהמועצה תשקף, תהיה כמה שיותר פלורליסטית ותשקף את מגוון המוסדות בהשכלה הגבוהה.

איציק שמולי: יזמה שאנחנו מנסים לקדם כבר כמה זמן במל"ג זה הקמה של ועדת משנה לענייני סטודנטים.

איציק שמולי: זה משהו שכבר היה צריך מזמן לקרום עור וגידים, ואני מקווה שבעזרת רוחות השינוי שמביא איתו פרופסור טרכטנברג, אנחנו נראה את זה קורה כבר השנה.

איציק שמולי: יש המון נכונות מצד פרופסור טרכטנברג וגם משה ויגדור לפתור בעיות שצצות במערכת האקדמית שנוגעות לסטודנטים, אבל אי אפשר להתחמק מן התחושה שיש יותר מדי פעמים שדברים נופלים בין הכיסאות, עד אשר הם מגיעים לידי פתרון, וכמובן שהעניין הזה לא צריך להיות פרסונאלי, כלומר לא צריך להיות נתון לזה שעומד בראש ות"ת אדם ראוי שבעיות הסטודנטים נוגעות לליבו.

איציק שמולי: צריך לפתור את הבעיה הזאת בצורה מבנית.

איציק שמולי: אנחנו מדברים גם על בעצם הכנסה של נציג סטודנטים לות"ת.

איציק שמולי: זה משהו שדובר בו רבות וזה משהו שאנחנו הולכים להתעקש עליו השנה.

איציק שמולי: בסוף בגלל נסיבות היסטוריות ההחלטות, או חלק מן ההחלטות החשובות במערכת האקדמית, מתקבלות בות"ת, גם בענייני רגולציה וגם בענייני תקציב ודי כדי לקרוא את דו"ח המבקר משנת 2009, כדי להבין מה נחיצות פתיחת הדלתות של שערי הות"ת.

איציק שמולי: נקודה אחרונה, ברשותך אדוני.

איציק שמולי: אנחנו מדברים הרבה על התפקיד החברתי של האקדמיה, ואני חושב שחלק מהעניין אולי מהבשורה במחאה, זה לא רק להטיל את כל האחריות על הממשלה ועל המדינה, אלא גם לשאול את עצמנו הצעירים, וגם האקדמיה - מה אנחנו יכולים לעשות כדי שהמקום הזה שנקרא החברה הישראלית – יהיה מקום טוב יותר.

איציק שמולי: אז אני מאד מאד מקווה שהיזמה שלנו, של קידום מעורבות חברתית תמורת נקודת זכות, לא כאפשרות אלא כחובה של המוסדות האקדמאיים, כי כאשר זה קורה כאפשרות זה פשוט לא קורה בצורה מספקת.

איציק שמולי: זה כבר משהו שיקרה השנה.

איציק שמולי: זה פשוט מרכיב חסר.

איציק שמולי: תחשבו לרגע, חברי ועדת החינוך, מה תוכלו לעשות עם "צבא אזרחי" של 160,000 סטודנטים לתואר ראשון, שתעמיד המערכת האקדמית לרשות הוועדה.

איציק שמולי: אפשר לדבר על יום לימודים ארוך, אפשר לדבר על הרבה מאד דברים שאנחנו הסטודנטים יכולים לעשות ורוצים לעשות, אבל זה גם תלוי ברצונה הטוב של המערכת האקדמית, ולצערי עד עכשיו זה תקוע שם.

איציק שמולי: תודה.

מוחמד ברכה: תודה.

מוחמד ברכה: כמה מילות סיכום שלא יגזלו הרבה זמן.

מוחמד ברכה: אני חושב שהנושאים שהעלה יושב ראש התאחדות הסטודנטים ראויים לישיבה.

מוחמד ברכה: אני אמליץ בפני יושב ראש הוועדה, שבישיבה אחרת נהפוך את הסדר של האורחים, שהסטודנטים ישבו כאן והאחרים יתנו תשובה.

מוחמד ברכה: אני חושב שהנושאים האלה שהועלו לקראת סוף הישיבה, הם נושאים מאד חשובים, מאד כבדים, שיש חשיבות שהמערכת האקדמית והמערכת הציבורית תתייחס אליהם.

מוחמד ברכה: הדבר השני, אנחנו כוועדה רושמים בפנינו את הדו"ח המקיף והממצה של ראש הות"ת, פרופסור טרכטנברג, ויש כמה סוגיות שעלו במהלך הדיון, שאני בטוח שהות"ת והעומד בראשה ייקחו את זה לתשומת ליבם, גם לגבי דברים שהתנהלו עד עכשיו ושטעונים שיפור, וגם כן לגבי האתגרים בעתיד, כפי שפרופסור טרכטנברג בעצמו הציג אותם.

מוחמד ברכה: נותר לנו רק להודות לכם, גם לפרופסור כרמי, גם לפרופסור טרכטנברג, וכמובן לכל האורחים.

מוחמד ברכה: ועדת החינוך מאחלת גם לסטודנטים גם למרצים – שנת לימודים פוריה ומוצלחת.

מוחמד ברכה: תודה רבה לכם.

מוחמד ברכה: הישיבה נעולה.