ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 548, 2011-10-31 14:25

חיים כץ: צהרים טובים.

חיים כץ: ג' בחשוון, ה-31 באוקטובר 2011 ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: על סדר היום צו ביטוח בריאות ממלכתי (הארכת תקופת זכאות לשירותי רפואת שיניים כלליים בלא רישום), התשע"א-2011.

חיים כץ: אדוני מנכ"ל משרד הבריאות.

רוני גמזו: תודה רבה כבוד היושב ראש.

רוני גמזו: בפעם הקודמת שהיינו כאן, אנחנו הודענו שאנחנו מתנהלים למול בקשות להכרה בתאגיד שיניים.

רוני גמזו: עמדת היא שאנחנו שואפים לכך שיהיה תאגיד שיניים שעומד בכללי החוק ובנהלים שקבענו כדי שנוכל לאפשר בחירה נוספת לאזרחים.

רוני גמזו: זאת גם עמדת ועדת העבודה והרווחה.

רוני גמזו: מאז בעצם נותרנו עם בקשה אחת, בקשה של העמותה לבריאות השן.

רוני גמזו: הבקשה הגיעה אלינו ולאורך הדרך העברנו תיקונים.

רוני גמזו: היא לא הייתה מלאה.

רוני גמזו: את התקנון של העמותה, של תאגיד השיניים, קיבלנו רק בשבוע שעבר.

רוני גמזו: אנחנו מקיימים פגישות עם הנציגים של אותו גורם, של אותם מגישי הבקשה, ובפגישות אנחנו מנסים לעזור ולסייע כי התהליך עצמו של הגשת הבקשה בהצלחה, מסתבר שהוא איננו פשוט ולא בגלל עניינים בירוקרטיים אלא מכיוון שהכללים אותם הכתבנו הם כללים שאנחנו עומדים על קוצו של יוד.

רוני גמזו: גם לאור המדיניות של הוועדה, של הפרלמנט שחוקק את החוק, אנחנו בהחלט רוצים ונותנים כל סיוע שבסופו של דבר יביא להקמת תאגיד שיניים.

רחל אדטו: אני רוצה להבין.

רחל אדטו: אחד הדיונים הקודמים בוועדה היה בנושא הזה של התאגיד, שהמכרז שאתם העמדתם לא עמד בכללים.

רוני גמזו: כן.

רוני גמזו: נכון.

רחל אדטו: מה שאתה אומר עכשיו זה שאתם שיניתם את המכרז ואז הם ניגשו אליו?

רוני גמזו: לא, לא שינינו את המכרז.

רוני גמזו: זה לא מכרז.

רוני גמזו: זה קול קורא.

רוני גמזו: הקול קורא בא ואומר שיש חוק, אפשר לבוא כמלכ"ר של תאגיד שיניים בתנאים האלו והאלו ולהיות מוכר על ידי המדינה ואפילו לקבל כמובן תמיכה כספית מתוך חוק ביטוח בריאות ממלכתי, בתוך אותו סעיף של חוק ביטוח בריאות ממלכתי.

רוני גמזו: הקול קורא בעצם שם את זה על השולחן ואומר לגופים מלכ"רים לבוא ולהגיש את הבקשה.

רוני גמזו: בהתחלה עמדנו עם שתי בקשות ולאחר מכן אחד נסוג ונשארנו עם בקשה אחת.

רוני גמזו: בשלב של הדיון הקודם הבקשה לא הייתה מתאימה.

רוני גמזו: הסברתי בדיון בוועדה שאנחנו לא נתנו תשובה שלילית אבל שלחנו ריז'קטים.

רוני גמזו: נתנו עוד זמן.

רוני גמזו: הוועדה כאן נתנה עוד זמן ומה זה אותו זמן?

רוני גמזו: אותה הארכה שמתבקשת גם עכשיו דוחה את שלב הרישום הפעיל אל קופות החולים, אל ארבעת קופות החולים, ואל תאגיד שיניים במידה שיקום והיא אומרת שעדיין אין רישום וחלוקת הכספים היא על פי קפיטציה של ארבעת קופות החולים.

רוני גמזו: אנחנו בעצם באים כאן ואומרים שנאריך את זה בעוד זמן מסוים כאשר הוועדה יכולה לקבוע את אותו זמן.

רוני גמזו: למה אנחנו מבקשים הארכה?

רוני גמזו: מכיוון שעל שולחננו כרגע ההצעה שהוגשה על ידי העמותה לבריאות השן היא הצעה מלאה.

רוני גמזו: יש עוד כמה דברים קטנים, אבל הם חסרי עניין מהותי.

רוני גמזו: אנחנו בודקים את התקנון.

רוני גמזו: קיבלנו אותו בשבוע שעבר אבל בשיחה עם הנציגים של אותה עמותה, ברור לנו שכל החסמים שהם חסמים שקשורים בהוראות כאלו ואחרות שלנו, במבנה, בתקנון ובדברים הללו, הם דברים שאנחנו נצלח אותם בתיקונים שאותם נציגים עומדים לבצע.

רוני גמזו: הבעיה שנותרה.

רוני גמזו: הבעיה נותרה בחוסן או באיתנות הפיננסית של אותו גוף משפטי.

רוני גמזו: אני מזכיר לכולם שהחקיקה אמרה שזה גוף שהוא חייב להיות מלכ"רי.

רוני גמזו: יצרנו מגבלה של קשרים עם חברות ביטוח.

רוני גמזו: לכן כרגע אנחנו נמצאים עם גוף שמבחינת התוכנית העסקית – גם הגוף עצמו, גם אותם מגישי בקשה – אין לו את ההון העצמי הנדרש ואין לו את הערבויות הנדרשות העומדים בכללים גם של החוק וגם של כללי ההגשה אותם ביקשנו.

רוני גמזו: זאת הסיטואציה בה אנחנו עומדים כרגע.

רוני גמזו: אנחנו לא רוצים לסגור את הגולל על הקמת תאגיד שיניים ולכן אנחנו באים ומבקשים מהוועדה המכובדת לדחות בעוד מספר חודשים.

חיים כץ: מה זה מספר חודשים?

רוני גמזו: להערכתי, אני חושב שאנחנו צריכים עוד כשלושה חודשים.

רוני גמזו: אני אשמח גם לשמוע דעות אחרות, אבל להערכתי אנחנו זקוקים לעוד כשלושה חודשים.

רוני גמזו: אנחנו עושים את זה בזהירות.

רוני גמזו: אנחנו מבקשים עכשיו חצי שנה מכיוון שברור לנו שככל שנוקף הזמן, התוכניות העסקיות של תאגיד שיניים שכזה להיכנס לתוך השוק, ככל שהזמן עובר, הקושי הוא יותר גדול.

רוני גמזו: לכן אנחנו כל הזמן נזהרים ומבקשים קצת פחות, לפעמים קצת פחות מדיי ולפעמים גם כדי לחזור אל הוועדה הזו וכאן לדון בעניין וגם למסור לכם דיווח.

רחל אדטו: אתם מדברים על עשרות מיליונים?

רחל אדטו: על מאות מיליונים?

רוני גמזו: לא.

רוני גמזו: מדובר בסדרי גודל שכרגע בתוכנית העסקית שלהם הם כ-15-20 מיליון.

רוני גמזו: אלה סדרי הגודל של החוסר באיתנות הפיננסית של התוכנית שהם הגישו לנו.

רחל אדטו: מי אמור לממן את הדבר הזה?

רוני גמזו: כמובן שהם, אבל יש אבל ואני מיד אסביר את ה-אבל.

רוני גמזו: אנחנו אומרים לגוף שהוא נכנס אל תוך חוק ביטוח בריאות ממלכת, שהוא הולך לקבל כסף בדרך כזו או אחרת שמדינת ישראל שמה ומדינת ישראל, כשהיא באה ונותנת לו כסף, גם כגוף מלכ"רי, היא מבקשת לדעת שהגוף הוא גוף שייפול תוך מספר חודשים, שיש לו איתנות, שיש לו כרית, שיש לו כסף "בבית", שיש לו ערובות.

רוני גמזו: המדינה רוצה לראות הון עצמי, ערבויות וכולי.

רוני גמזו: היא רוצה שזה יבוא ממנו.

רוני גמזו: לא הגיוני או פחות הגיוני שהמדינה תיתן כדי לתת, ותיתן פעמיים.

רחל אדטו: זאת הייתה השאלה.

רוני גמזו: זאת באמת בעייתיות מסוימת גם כאשר המדינה במבחני תמיכה רבים אומרת שהיא תומכת אבל תמיד בגופים שיש להם תמיכה כפולה, זה קצת בעייתי וזה צריך לעבור אישורים של היועץ המשפטי לממשלה.

רוני גמזו: זה לא שולל לחלוטין את האפשרות שהמדינה תתמוך, אם היא רואה בזה ערך.

רוני גמזו: אם היא רואה בהקמה של תאגיד שיניים ערך, יכול להיות שהמדינה עצמה תבוא ותאמר שהיא מוכנה לתמוך ולתת איזשהו מבחן תמיכה שכולם ייגשו אליו ולאו דווקא זה שכרגע שם הצעה על השולחן.

רוני גמזו: ברגע שהמדינה תאמר שהיא רוצה להוסיף כסף, יכול להיות שיצופו עוד גופים שיאמרו שכללי המשחק השתנו וגם הם ירצו להיכנס לתוך התחום.

רוני גמזו: הדבר הנוסף קשור בכספי הקפיטציה.

רוני גמזו: איך הם יקבלו את הכספים, מהי שיטת החלוקה וכולי וכולי.

רוני גמזו: גם זה אלמנט נוסף שקשור בתוכנית העסקית.

רחל אדטו: משום מה, לצערי, זה מזכיר לי את בית החולים אשדוד שהמדינה נתנה 500-600 מיליון שקלים כדי שיקימו את בית החולים.

חיים כץ: אבל כאן עוד לא נתנו כלום.

רחל אדטו: רוני לא שולל את זה.

חיים כץ: שווה למדינה לתת.

חיים כץ: זה לא 500-600 מיליון.

חיים כץ: אולי למדינה שווה לתת, אבל אני לא יודע אם היא נותנת, 15-20 מיליון שקלים וליצור תחרות.

חיים כץ: יצחק חן.

יצחק כהן: אני יושב ראש הסתדרות רופאי השיניים.

חיים כץ: שמעת מה אמר פרופסור רוני גמזו, מנכ"ל משרד הבריאות.

יצחק כהן: אני שומע את זה פעם בשבוע, כך שאני מעודכן.

חיים כץ: אתה מסכים למה שהוא אומר?

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: בחדר הזה, על השולחן הזה, יש את הכול כדי שנוכל לקבל החלטה.

יצחק כהן: החלטה שלא נוכל לקבל היום, לא נקבל החלטה גם אחרי שלושה חודשים.

יצחק כהן: אתם זוכרים, כבר עברו כמעט שנתיים.

יצחק כהן: אם תרשו לי, זה מאוד רציני ואני מבקש כמה דקות כדי להסביר במה המדובר.

חיים כץ: בבקשה.

יצחק כהן: רפואת השיניים במדינת ישראל היא כולה פרטית, וגם זאת שבקופת חולים.

יצחק כהן: זה פרטי וזה בדיוק כמו מרפאה פרטית.

יצחק כהן: 75 אחוזים, שמונים אחוזים מהאוכלוסייה במדינת ישראל, מטופלת במרפאות פרטיות, כולל ילדים.

יצחק כהן: אם אנחנו מדברים על זה שאנחנו דואגים לרפואת הילד, שהכל ייכנס לחוק ביטוח בריאות ממלכתי, טיפולי שיניים, אנחנו צריכים לדאוג שהילד יוכל לקבל טיפול מהיר, זמין תמיד, הטוב ביותר ושהוא יהיה רגיל לאותו רופא שיניים.

יצחק כהן: אנשים יותר מבוגרים לא מוכנים ללכת לרופא שיניים.

יצחק כהן: הם לא רוצים ללכת אבל אצל ילד זה פי עשר.

יצחק כהן: ביקשנו סקר ממאגר מוחות שיאמר לנו היכן האנשים מעדיפים שהילדים שלהם יקבלו טיפול במסגרת חוק בריאות ממלכתי, באותם תנאים.

יצחק כהן: 75 אחוזים כתבו שהם מעוניינים להיות אצל הרופא הפרטי שלהם.

יצחק כהן: זאת גם טובת הילד מפני שילד שיש לו בעיה עם שיניים, הוא צריך לקבל מיד את הטיפול ולקבל אותו קרוב לבית.

יצחק כהן: הוא צריך להיות קשור לאותו רופא.

יצחק כהן: מהסיבה הזאת ממשלת ישראל, כנסת ישראל וועדת העבודה והרווחה אמרה שאנחנו צריכים, חוץ מקופות החולים, שזה היה במסגרת חוק בריאות ממלכתי, כאשר מ-1994 אין רפואת שיניים, ולכן כל מה שנכנס לחוק בריאות ממלכתי, כל טכנולוגיה חדשה או כל טיפול או כל תרופה, זה דרך קופות החולים אבל רפואת השיניים לא הייתה.

יצחק כהן: אמרו שרפואת השיניים דרך קופת חולים אבל מה לעשות שרפואת שיניים זה בדיוק הפוך מרפואה כללית כאשר שמונים אחוזים מטפלים אצל רופאים פרטיים?

יצחק כהן: אמרו שבמקום להקים עוד מרפאות, מפני שצריך גם כוח אדם שייתן למיליון וחצי ילדים את הטיפולים ואחר כך מדברים על גיל 14, כך שמדובר קרוב לשני מיליון ילדים.

חיים כץ: מיליון וחצי ילדים, זה העשרים אחוזים?

יצחק כהן: לא.

חיים כץ: אתה אומר שבין כה וכה שמונים אחוזים מטפלים אצל רופאים פרטיים.

חיים כץ: עשרים אחוזים נמצאים בקופות החולים.

חיים כץ: לפי מה שאתה אומר, בקופות החולים יש 300 אלף אנשים.

יצחק כהן: אני אומר שזה היה עד שנכנס חוק בריאות ממלכתי ואת הטיפול מקבלים חינם.

חיים כץ: מה קרה אז?

יצחק כהן: הממשלה קיבלה החלטה שצריך להקים את התאגיד.

חיים כץ: מה מספר הילדים שמקבלים טיפול חינם בקופות החולים?

חיים כץ: בכמה ירדו האחוזים אצל הרופאים הפרטיים?

יצחק כהן: קודם כל, הפרטים האלה נמצאים אצל קופות החולים.

חיים כץ: גם אצלכם.

יצחק כהן: אני יכול לומר שבמרפאות שיניים פרטיות, לא שהמספר ירד אלא יש מרפאות שיניים שכמעט נסגרו מפני שקשה למצוא אימא עם שלושה-ארבעה ילדים שיכולה להיכנס לאיזושהי מרפאה ובזמן שהיא יכולה לקבל טיפול חינם, היא תלך לשלם עבורו.

יצחק כהן: עברה כבר שנה וחצי, כמעט שנתיים, והתאגיד הזה לא קם.

יצחק כהן: למה?

יצחק כהן: אם מחלקים כסף, אם כל כך טוב, אם יש 150-200 מיליון שקלים, איפה כולם?

יצחק כהן: בקול קורא ובהחלטה שהתקבלה כאן, כדי להקים תאגיד לרפואת שיניים, זאת אופרציה.

יצחק כהן: צריך בניין, צריך אנשים, צריך להשקיע בזה כסף.

יצחק כהן: מי יכול להשקיע כסף בחברה לתועלת הציבור שאתה צריך לשפוך שם חמישה או שמונה מיליון שקלים או עשרה מיליון שקלים ולעולם אתה לא תראה אותם?

יצחק כהן: כל מה שקורה כאן, היה צריך להיות הפוך.

יצחק כהן: המדינה, אם היא חושבת שהיה צריך להיות תאגיד, הייתה צריכה להכין את הפרויקט, להשקיע את הכסף ולעשות מכרז, כך שמי שהיה זוכה, הוא זה שהיה מפעיל את כל המרפאות הפרטיות.

יצחק כהן: אני רוצה לומר לכם שהכסף עליו דובר, ה-15 מיליון שקלים, ועשינו את התוכנית העסקית – תסתכלו על הסקר וזה כבר סקר שני שנעשה וזה סקר מאוד רציני עם אנשים מאוד רציניים – מי שעומד בראש העמותה, לשמחתי ולשמחת כולנו, יושב כאן פרופסור עדי גרפינקל שהוא יושב ראש העמותה.

יצחק כהן: הוא היה דיקן הדסה ירושלים וחתן פרס נשיא בהתנדבות.

יצחק כהן: תאמינו לי שירקתי דן עד שהכרחתי אותם לקחת את זה על מנת להציל את רפואת השיניים.

יצחק כהן: אני רוצה לומר במה המדובר מבחינת הכסף.

יצחק כהן: כסף יש.

יצחק כהן: למה?

יצחק כהן: מפני שעכשיו יש חלוקה פשוטה מאוד.

יצחק כהן: קיבלו 150 מיליון שקלים, לוקחים את ארבעת הקופות בקפיטציה ומחלקים את הכסף.

יצחק כהן: מה-1 בינואר, וזה תאריך מאוד קרוב, צריך להיות רישום אקטיבי.

יצחק כהן: רישום אקטיבי אומר שמי שלא רשם את הילד, לא יכול לקבל טיפול.

יצחק כהן: לפי הערכה, לפי כל מה שנעשה, יירשמו שלושים אחוזים בהתחלה.

יצחק כהן: אנחנו מדברים על כך שאם יירשמו ארבעים אחוזים, מבין ש-150 שקלים עבור טיפול בילד, זה לא פשוט.

יצחק כהן: בכל ביטוח זה עובד כך שאלה שלא באים, משלמים עבור אלה שבאים.

יצחק כהן: אם יירשמו ארבעים אחוזים מהאוכלוסייה, יחלק שמונים אחוזים מהכסף.

יצחק כהן: עשרים אחוזים מהכסף שלא חולק יחזור לקופת חולים.

יצחק כהן: אנחנו אומרים שזה לא צודק.

יצחק כהן: זה לא מספיק שהתאגיד הזה במשך שנה וחצי-שנתיים בפיגור ובינתיים העסק עובד וצריך לדעת שהילד לא בא לבד אלא הוא בא עם אימו ואביו.

יצחק כהן: אנחנו עושים כאן שינוי דרסטי בכל מערך רפואת השיניים.

יצחק כהן: מבקשים כאן שהתאגיד בתוך שנתיים יהיה תאגיד שיעמוד על רגליו.

יצחק כהן: הבטיח משרד האוצר לתת את המענק - ולא קשור למי שיקים את התאגיד – להקמת התאגיד בסכום של חמישה מיליון שקלים.

יצחק כהן: ביקשו מאתנו עשרה מיליון שקלים ערבויות.

יצחק כהן: יש ב, ואת זה אנחנו מבקשים, שאותו עודף שיישאר לו – לא אותו עודף אלא אותו כסף, אותה רזרבה שתישאר לו – שהכסף ישמש את התאגיד בערבויות או בהלוואה שתוחזר אחרי שנתיים, ואז אין שום בעיה ואפשר לקבל החלטה היום.

יצחק כהן: אם סגן השר ליצמן ואם פרופסור גמזו יאמרו שהם נותנים את המענק של חמישה מיליון שקלים ובמשרד הבריאות מה-1 בינואר תהיה אותה רזרבה, אנחנו מבקשים שתשמש לערבויות.

חיים כץ: אם זה לא נגמר היום, אתה אומר לא לאשר את זה?

יצחק כהן: איזה ברירה יש לי?

יצחק כהן: אני קורא כאן את מה שהיה לפני כמה חודשים.

יצחק כהן: דרך אגב, בסמכות של ועדת העבודה והרווחה לאשר ל את אותה רזרבה, לקחת חלק קטן ממנה.

רחל אדטו: זה לא מה שאנחנו נדרשים לעשות.

יצחק כהן: ולתת את הערבויות או את ההלוואה שתחזור בחזרה.

רחל אדטו: אנחנו נדרשים כרגע לא להיכנס לנושא של הכסף אלא רק להאריך כדי לתת ל את הזמן להתארגן.

חיים כץ: כן.

רחל אדטו: נקודה.

רחל אדטו: זאת אומרת שכל הנושא של הכסף ומה הדרישות של התאגיד, זה לא עכשיו.

רוני גמזו: זה יבוא אליכם אחר כך.

רוני גמזו: זה באישורכם.

חיים כץ: אבל אומר הנציג שאם אתה לא יודע לאשר לו היום, הוא לא רוצה את זה.

רחל אדטו: אם אתה לא מאשר לי היום את מה?

חיים כץ: אם אתה מאשר היום את ההארכה בשלושה חודשים, הוא אומר שנעזוב אותו כי הוא לא שם.

חיים כץ: מבחינתו אפשר לאשר הארכה לשנתיים, אבל הוא לא שם יותר.

רחל אדטו: זה לא הוגן להפעיל את הלחץ בדרך הזאת.

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: אני מספר לכם מה שקורה.

חיים כץ: ל יש זמן והוא משחק ומושך.

רוני גמזו: לא, זה לא כך.

חיים כץ: אין לו כסף.

דבי גילד חיו: בשביל מי שמתיימר להקים תאגיד שיניים ולשרת את כל ישראל.

חיים כץ: בחינם.

דבי גילד חיו: מה בחינם?

דבי גילד חיו: הילד בחינם אבל האבא, האימא, הסבא והסבתא, לא.

חיים כץ: ואם לא יהיה אבא ואימא?

דבי גילד חיו: יהיה את כל התשלומים מסביב וזה כסף.

יצחק כהן: האבא והאימא לא יכולים לבוא לתאגיד.

דבי גילד חיו: הם באים בפרטי.

חיים כץ: אני לא יודע מה עניין קופת חולים להגיב כאן.

חיים כץ: כאן זה בין לבינינו.

חיים כץ: אתם קיבלתם את המתנה בלי לדבר.

חיים כץ: קיבלתם מטופלים ועשו לכם שיווק בלי שתשלמו עבור כך.

חיים כץ: קיבלתם הכול.

חיים כץ: אין צורך שתדברו.

חיים כץ: אם זה ייפול, כולם יבואו אליכם אקטיבית עם ההורים ועם הילדים ולא תצרכו תחרות כי לא תצטרכו להשביח את הרופאים.

חיים כץ: לא יהיו מתחרים כי זה חינם כך שתוכלו לקחת סטאז'רים והכל יהיה בסדר.

חיים כץ: אז הרפואה תלך אלפיים שנים אחורנית.

דבי גילד חיו: מה עם אורתופדיה?

דבי גילד חיו: אולי זה יותר טוב להשקיע בזה?

חיים כץ: אני לא זוכר שקיבלת רשות דיבור.

דבי גילד חיו: אני מבקשת רשות דיבור.

חיים כץ: מה אדוני אומר?

חיים כץ: אתה רוצה לשרוף את זה?

חיים כץ: ביבי נתניהו אמר בממשלה שצריך את התחרות הזאת ואתה בא ומבקש חצי שנה ושנה וחצי.

חיים כץ: אני כבר לא שם.

רוני גמזו: לא ביקשתי חצי שנה.

רוני גמזו: אני ביקשתי עוד שלושה חודשים.

רוני גמזו: אני לא שותף להערכה של חברי דוקטור יצחק חן שזה לא ניתן לביצוע.

רוני גמזו: אני חושב שיש כאן הרבה שאלות שקשורות גם בכסף אולי המסגרת הזאת תשיב.

חיים כץ: מה קורה אם זה לא נגמר עוד שלושה חודשים?

רחל אדטו: תקצר את הזמן.

חיים כץ: רגע.

חיים כץ: מה קורה אם זה לא נגמר עוד שלושה חודשים?

רוני גמזו: אני חושב שאם תוך שלושה חודשים לא מצליחים ליצור תוכנית עסקית מתאימה לגוף שהגיש בקשה, אני חושב שבמסגרת החקיקה הנתונה יהיה אפשר לומר שאי אפשר להקים תאגיד שיניים בישראל.

רוני גמזו: אני חושב שהם שותפים לדעה הזאת.

רוני גמזו: אנחנו מנסים למצוא את הדרך, אבל יש כאן עניין של איתנות פיננסית.

רוני גמזו: אנחנו מצפים שגם הם יביאו משהו במסגרת הבסיסית ולא הכול יהיה על פי כספי המדינה.

רוני גמזו: שיביאו איזשהו סכום התחלתי.

רוני גמזו: לא ניתן לומר שגוף שלוקח על עצמו טיפול בילדי ישראל, בא אל תוך החוק ואומר שהוא בא עם כיסים ריקים לחלוטין.

רוני גמזו: הוא חייב לבוא עם איזושהי מסגרת כלכלית מסוימת ואז הוא יכול לומר שכאן חסר לו וכולי.

רוני גמזו: אז יש שיקול דעת שלנו שהוא צריך להיות בכללי מינהל תקין, האם אנחנו ד וחפים את זה או לא.

חיים כץ: רוני, אני רוצה לסיים את זה בשנה הזאת.

רחל אדטו: תקצר את התקופה של שלושה חודשים.

חיים כץ: יש לך חודשיים.

רוני גמזו: זה אומר להאריך את הצו בחודשיים.

רוני גמזו: אני חושב שזאת הבקשה המקורית שלנו.

חיים כץ: לא.

רחל אדטו: ביקשתם שלושה חודשים.

חיים כץ: אנחנו עכשיו באוקטובר.

חיים כץ: יש לנו את נובמבר ודצמבר.

חיים כץ: יש לנו חודשיים מלאים.

רוני גמזו: תאריכו בחודשיים.

חיים כץ: בסדר.

חיים כץ: חודשיים ימים.

חיים כץ: עד 31 בדצמבר.

דבי גילד חיו: אני עורכת גילד חיו מהאגודה לזכויות האזרח.

דבי גילד חיו: אני רוצה לומר כמה דברים כלליים.

דבי גילד חיו: קודם כל, משתמע ממה שאני מבינה, ממה שקורה כאן, שבעצם יש איזו דרישה, גם אם היא עקיפה, להגמשה של התנאים.

חיים כץ: לא ידוע לי על כך.

דבי גילד חיו: אבל ברגע שלוחצים.

רוני גמזו: לא, לא נכון.

חיים כץ: לא ידוע לי.

חיים כץ: אני לא עורך דין.

רוני גמזו: לא, אין כל דרישה להגמשה.

דבי גילד חיו: אני רוצה להתייחס לכל האמירות האלה שקופות חולים קיבלו את זה בחינם.

דבי גילד חיו: קופת חולים קיבלו בחינם לטפל בכל הבריאות של הציבור במדינת ישראל.

דבי גילד חיו: בחינם וזה בכל התחומים.

דבי גילד חיו: אנחנו שהיינו ממקדמי הצעת החוק ואנשים אחרים כאן שחשבו שהצעת החוק להכנסת טיפולי שיניים לסל הבריאות הכללי, חשבנו ששיניים צריך להיות טיפול ציבורי כמו כל טיפול ציבורי.

דבי גילד חיו: זה לא עניין של מי עושה מזה יותר כסף, מי עושה את זה בחינם וכולי.

דבי גילד חיו: זה כמו שקופת חולים נותנת אורתופד, כמו שהיא נותנת רופא עור, כמו שהיא נותנת רופא עיניים.

דבי גילד חיו: יכול להיות שאם הכול היה אצל הרופא הפרטי הכי טוב במדינה, אותם אנשים שעכשיו אומרים שהם רוצים ללכת לשיניים הפרטיות, יגידו שגם בעיניים בא להם פרטי וגם באורתופד בא להם פרטי כי זה יותר טוב.

דבי גילד חיו: יכול להיות.

דבי גילד חיו: אלה הרי כל התהליכים שאנחנו רואים של הפרטה בכל התחומים בהם אנחנו מטפלים.

דבי גילד חיו: אתה מפריט כי אתה אומר שזה יותר טוב במקום אחר, ואז השירות הציבורי תמיד יהיה קלוקל.

דבי גילד חיו: אנחנו צריכים לקדם רפואת שיניים ציבורית שכיום היא מוגבלת לגיל מסוים.

דבי גילד חיו: השאיפה של הוועדה הזאת צריכה להיות שהיא תהיה לכלל האוכלוסייה וכמה שיותר מהר.

דבי גילד חיו: זה לא צריך להיות כרוך ומוגבל בשום קופת חולים פרטית.

דבי גילד חיו: זה שכבר פתחו את הפתח, יופי.

דבי גילד חיו: מי שיוכל לעמוד בקריטריונים כדי להבטיח שירות שוויוני שלא יתמוטט אחרי יומיים.

דבי גילד חיו: ראינו כבר התמוטטות של גופים כאלה שטיפלו בתלמידים.

דבי גילד חיו: זה לא איזה גוף שאפשר ככה בחמש דקות להקים אלא יש קריטריונים שנקבעו ופתחו את הפתח.

דבי גילד חיו: מי שיעמוד בקריטריונים האלה, יכול מחר להקים את הגוף הזה.

רחל אדטו: אי אפשר להתעלם שהחוק הזה נפל אחרי 62 שנות מדינה כאשר קבוצה ענקית של כל רופאי השיניים עבדה כל חייה בדרך הזאת.

רחל אדטו: אז הפילו עליהם את החוק.

רחל אדטו: זאת אומרת, את פוגעת בחופש העיסוק של כל אותה קבוצת עובדים ולכן הייתה צריכה להיות התייחסות אליהם.

דבי גילד חיו: לכן הכנסתם את הפתח ואמרתם שזה טיפול ייחודי, מצב היסטורי ייחודי.

דבי גילד חיו: לפי דעתי גם הרופאים שהיו, היו אותו דבר וזה בסך הכול לפני עשרים שנים.

דבי גילד חיו: גם עד אז היו רופאים שעבדו בצורה אחרת, כאשר נחקק חוק ביטוח בריאות ממלכתי.

דבי גילד חיו: לשם כך נתתם פתח.

דבי גילד חיו: אסור לכרוך אחד בשני.

דבי גילד חיו: יש היום שירות ציבורי, השאיפה שלנו צריכה להיות להרחיב אותו ולכן צריך לאשר את זה.

דבי גילד חיו: אם כבר, צריך אולי לדון בבעיות הקיימות ולנסות לשפר את השירות, אם יש טענה לגבי טיב השירות.

דבי גילד חיו: אנחנו יודעים במספרים שהמון המון אנשים שמעולם לא הגיעו לשירותי שיניים משתמשים בשירות הזה והשירות הוא שירות מבורך.

דבי גילד חיו: הוועדה הזאת צריכה לקרוא איך אנחנו מפרסמים את זה ומוסיפים עוד אנשים.

דבי גילד חיו: קופות החולים שמטפלות, כך קובע החוק.

דבי גילד חיו: החוק קובע ששירותי בריאות במדינת ישראל ניתנים באמצעות קופות החולים.

חיים כץ: במה זה נוגע להארכת התוקף?

דבי גילד חיו: אסור שהתוקף יהיה מותנה בכל מיני תנאים.

דבי גילד חיו: השירות הזה צריך להמשיך להתקיים ושלא כל הזמן יונף הגרזן הזה.

חיים כץ: במה מותנה התוקף?

חיים כץ: אני מבין שאת עורכת דין ואת צריכה לדבר, אבל במה מותנה התוקף?

דבי גילד חיו: אני נמצאת כאן כבר פעם רביעית בדיונים האלה.

דבי גילד חיו: הרי בהתחלה באו ואמרו שצו השיניים הזה יהיה לשנה-שנתיים.

דבי גילד חיו: אמרה הוועדה הזאת, לא, אנחנו נעשה את זה כל חודשיים-שלושה, כי אנחנו רוצים לוודא שהתאגיד הפרטי יוקם.

דבי גילד חיו: זאת אומרת, כורכים אחד בשני ומתנים אחד בשני.

דבי גילד חיו: זה בעצם איזה איום כזה, אולי איום סמוי, האומר שאם לא יתגמש בתנאים ואם לא יאפשרו לגופים פרטיים ליהנות מהעוגה הזאת.

דבי גילד חיו: יש כאן הרבה כסף.

דבי גילד חיו: לכולם כאן ברור, וזה לא סוד, שלצד הטיפול הציבורי אנשים הולכים להרוויח כסף מהדבר הזה.

דבי גילד חיו: זה לא שהם החליטו שבגלל הדאגה הכול כך גדולה שלהם לרמת רפואת השיניים הציבורית, הם יעשו בחינם.

קריאה: בזכות מה את אומרת את זה?

דבי גילד חיו: זאת דעתי.

דבי גילד חיו: יש כאן הרבה כסף.

דבי גילד חיו: אתה מקבל סל שירותים מסוים ואתה יכול להוסיף טיפולים מסביב לאותו בן אדם, לקבל קרובי משפחה לטיפולים פרטיים והכל יהיה פרטי והכל יהיה בהרבה כסף.

דבי גילד חיו: הבן אדם לא בא להקים תאגיד סתם.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: הבנו.

חיים כץ: תקריא את הצו.

אייל בן ארי: צו ביטוח בריאות ממלכתי (הארכת תקופת זכאות לשירותי רפואת שיניים כלליים בלא רישום) (מספר 4), התשע"א-2011 .

אייל בן ארי: בתוקף סמכותי לפי סעיף 13א לחוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 50), התשע"א-2010 (להלן – החוק), בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, אני מצווה לאמור: 1.

אייל בן ארי: הארכת תקופה התקופה האמורה בסעיף 13א לחוק תוארך עד יום 31 בדצמבר 2011.

חיים כץ: אני מקווה שזה לא נופל בשבת.

חיים כץ: עד 30 בדצמבר.

חיים כץ: אנחנו מצביעים.

חיים כץ: ה צ ב ע ה הצו אושר פה אחד תודה רבה.

חיים כץ: הישיבה נעולה.