ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 480, 2011-11-01 10:00

אלכס מילר: בוקר טוב לכולם, נפתח את ישיבת ועדת החינוך.

אלכס מילר: אנחנו בתאריך 1.11.2011, ד' בחשוון תשע"ב.

אלכס מילר: הנושא – דיון חירום – מיגון מוסדות חינוך בדרום.

אלכס מילר: פרוטוקול 480.

אלכס מילר: רבותי, כינסתי דיון בעקבות ההתחממות האחרונה בדרום הארץ.

אלכס מילר: טילים מעזה, החינוך בדרום מושבת ואנחנו צריכים לשמוע כאן תשובות מכל הגורמים הרלבנטיים, האחראים למיגון מוסדות החינוך.

אלכס מילר: אני עברתי אתמול על הפרוטוקול של ועדת הכספים מהקיץ האחרון, כאשר הנושא הזה עלה שם, ושמענו בעצם על כוונת המשרדים הרלבנטיים, על איזה שהוא כניסה של מהלך של תכנון והיה גם תקציב, ואני אשמח לשמוע את הנתונים ומה קורה היום, לאחר ובעצם הוקצה תקציב למיגון.

אלכס מילר: אני גם אשמח אם תעדכנו אותנו מבחינת ההרחבה, שגם אז דובר על הרחבה של התקציב למיגון כלל הדרום, של מוסדות החינוך, ולא רק כאשר מדובר על הקו, דומני דובר אז מ-0 עד 7.

אלכס מילר: ועדת הכספים ביקשה להרחיב את זה מ-7 עד .

אלכס מילר: אז אני אודה לכם אם תביאו לנו כאן נתונים ומה קורה היום בשטח.

אלכס מילר: מבחינתי ואני גם אמרתי את זה אז ואני גם אומר את זה היום – לא יעלה על הדעת שכל פעם שיש התחממות – ילדי ישראל אשר גרים בדרום צריכים להיות חלק מהרולטה הרוסית של החמאס, או כל ארגון טרור אחר, שמחליט לחמם את הגזרה ולהשבית את כל הדרום, מבחינת אורך החיים הרגיל.

אלכס מילר: מבחינתי גם אל מול העובדות ששמענו בישיבה האחרונה בוועדת הכספים, כאשר אנחנו מדברים על התקציב וכאשר אנחנו שומעים גם על הקצאות שונות שהממשלה מעבירה לנושאים אחרים, אני חושב שהגיע הזמן כבר גם לקבוע סדרי עדיפויות, כאשר מדובר על ביטחון ילדי ישראל ועל כך אנחנו גם נתעקש, במידה והנושא עדיין לא טופל או לא הוחלט בעניין של ההרחבה, על כך שיהיה, בסופו של דבר, מיגון של כל מוסדות החינוך בדרום הארץ.

אלכס מילר: אנחנו גם מברכים את האורחים שלנו כאן, יש לנו פה אורחים תלמידים.

אלכס מילר: מאיפה אתם?

קריאה: נווה אליהו.

אלכס מילר: אז ברוכים הבאים לכנסת ישראל, לוועדת החינוך.

אלכס מילר: טוב, אז אנחנו נתחיל.

אלכס מילר: מי נותן לנו דיווח על מה שקורה היום?

אלכס מילר: משרדים, משרד הביטחון, חינוך, מי אחראי על המיגון?

בני שיק: אני.

בני שיק: שלום, קוראים לי בני שיק.

בני שיק: אני רמ"ח מיגון בפיקוד העורף.

בני שיק: באופן עקרוני, התוכנית שמוקצית למיגון מוסדות חינוך היא לטווח של ה-7 .

בני שיק: אולי נחלק וניתן פה הסברים, כיוון שלא כולם אני מעריך מכירים.

בני שיק: אנחנו מחלקים את המרחקים בין רצועת עזה – ישראל במרחקים שהם מושפעים כולם כמעט, בלי יוצא מן הכלל, באפקטים של אמל"ח.

בני שיק: הרצועה הראשונה שכולם מכירים – רצועת 0-7 פחות או יותר, שהיא ממוגנת באופן מוחלט.

בני שיק: כמעט ממוגנת באופן מוחלט.

בני שיק: עד סוף השנה הזאת, או תחילת השנה הבאה – אנחנו נגמור למגן את גני הילדים האחרונים באופן מלא, בכדי שאפשר יהיה ללמוד במרחבים האלה גם תחת טפטופים או התקפות מלאות.

בני שיק: לראייה, באירועים האחרונים מרבית החינוך ב-0-7 עבד באופן מלא.

בני שיק: השלב השני של האפקטים שעליהם אנחנו מדברים, מדברים מ-7 עד 15 ומ-15 עד ארבעים.

בני שיק: הכסף המוקצה, או התכנית שהוקצתה, או אותה תכננו וביקשנו, הייתה תוכנית של 7-15, למיגון מוסדות חינוך.

בני שיק: צריך רגע להבין ---

אלכס מילר: מה התקציב שבעצם ---

בני שיק: אני אסביר.

בני שיק: רק צריך להבין רגע למה אנחנו אומרים 7-15 ומה המשמעות וההבדל בין המיגון.

בני שיק: ב-0-7 המיגון הוא מיגון מוחלט.

בני שיק: בית הספר ממוגן באופן מלא.

בני שיק: זאת אומרת במהלך התקפה – הילדים יושבים בתוך הכיתה ולומדים.

בני שיק: לא יוצאים החוצה.

אלכס מילר: זה מה שקורה היום בשדרות, לפי מה שידוע לי.

בני שיק: נכון.

בני שיק: זה מה ש-0-7.

בני שיק: ב-7-15 לא מתוכנן מיגון כזה.

בני שיק: ב-7-15 מתוכנן מיגון תקני, שהוא מיגון כמו שיש בכל בית ספר בארץ, או בכל בית בארץ, או בכל תהליך בארץ.

בני שיק: אין לנו כוונה להפוך את המרחב הזה למרחב מבוצר, שכל בתי הספר וגני הילדים יהיו מבצר.

בני שיק: באופן עקרוני הוקצו לתוכנית 80 מיליון שקלים, מתוכם 50 מתקציב משרד האוצר.

אלכס מילר: מ-7-15 איזה יישובים זה כולל.

בני שיק: אשקלון, נתיבות וכמה מועצות אזוריות.

בני שיק: אני אעבור על כולם אם תרצה.

אלכס מילר: זאת אומרת אשדוד לא בפנים.

בני שיק: היא מעבר ל-.

בני שיק: ולכן התכנית שעומדת כרגע על הפרק, ואנחנו נמצאים בתהליכים שלה, היא תכנית, שאם תרצה אני אעבור על המועצות, חלק מהמועצות של עוטף עזה שעברו את טווח ה-7 ולא מיגנו אותם – אשקלון, נתיבות, יואב, בני שמעון ולכיש, אלה האזורים.

בני שיק: בסך הכל מדברים על 155 גני ילדים ו-41 בתי ספר, שבחלקם צריך להשלים מיגון מוחלט, ובחלקם צריך לעשות השלמות מיגון, מכיוון שהמיגון הקיים לא מספק בכמות מכמות הילדים הקיימים.

אלכס מילר: זאת אומרת גם אם התכנית הזאת מתבצעת, עדיין כל עוד יש ירי, יש השבתה מבחינתכם של הלימודים.

בני שיק: יש פה חשיבות במה שאתה אומר, ואני התחלתי עם זה קודם.

בני שיק: בעזה אנחנו לא רוצים, מכיוון שהטפטופים והנשקים, או האמל"ח הוא אמל"ח קל, שקל מאד לראות אותו ולא בהכרח אפשר לזהות אותו, ויהיה מצחיק שכל מרגמה קטנה ביותר, זה מישהו שיברח מבית הספר ויפסיקו את הלימודים בכל עוטף עזה.

בני שיק: לכן המיגון שם הוא מיגון שמאפשר גם בטפטופים כאלה ללמוד.

בני שיק: בטווחים של ה-7-15 הנשקים הם קצת יותר גדולים והמשמעות של האמל"ח היא קצת יותר כבדה, והמטרה של המיגון בבית הספר הוא לא לאפשר לימודים לאורך זמן גם בטפטופים.

בני שיק: הוא לאפשר מצב שבזמן ההתרעה שיש בין 45 שניות לדקה, תלוי באיזה מרחקים, יהיה אפשר להמשיך לקיים, או אפשר להוציא את הילדים מהכיתות, בזמן שיש להכניס אותם למרחבים הממוגנים, עד ההחלטה אם ממשיכים או לא ממשיכים, ובאופן עקרוני, אם יש מצב חירום מעבר לטווח של ה-, לא יהיו לימודים.

בני שיק: זה התכנון.

בני שיק: ככה זה עובד, אלא אם כן נקבל החלטה אחרת, או תתקבל בממשלה החלטה אחרת, שממגנים אותם כמו שממגנים את עוטף עזה, ואז המשמעויות הן משמעויות אחרות.

אלכס מילר: ומה מבחינת ההערכה התקציבית?

אלכס מילר: אני אבקש ממך לתת לי שתי הערכות.

אלכס מילר: קודם כל הערכה תקציבית לפי התכנית שכרגע תוקצבה ל-7 עד 15, להרחיב את זה לכל הדרום, מ-15 עד 40 – מה ההערכה התקציבית.

אלכס מילר: זה דבר ראשון, ודבר שני – מה ההערכה התקציבית למיגון מה שיש היום מ-0 עד 7, גם מ-7 עד 15.

בני שיק: אז אחד אני אגיד, כשהגענו עם התוכנית, הגענו עד מרחב 40, אבל אני חייב להגיד שבמרחב 40 אנחנו לא מדויקים, מכיוון שלא עשינו באמת סקרים מלאים.

בני שיק: ההערכות שלנו מדברות על כמעט חצי מיליארד שקלים להרחבה במרחב.

בני שיק: זה ההערכות ראשוניות וכמעט כל מספר שמישהו יגיד פה – 800 או 400 – יכול להיות גם נכון.

בני שיק: ולכן הן הערכות ראשוניות, מכיוון שלא התעסקנו וסיכמנו שאנחנו מתעסקים רק במרחב של 7 – 15, גם לא ביצענו סקרים וגם אנחנו לא מכירים את הפערים המלאים הקיימים במרחב הזה.

אלכס מילר: עכשיו, מבחינת התכנון העתידי ---

בני שיק: רגע, לשתי השאלות שלך.

אלכס מילר: רק מבחינת התכנון העתידי של מוסדות החינוך שקמים בדרום, האם בעצם התכנון העתידי כבר כולל בעצמו את המיגון, שכביכול הוא המיגון המלא.

בני שיק: היום אי אפשר לבנות בית ספר, גן ילדים חדש – בלי שהוא עומד בתקנות שנקבעו ונחתמו על ידי שר הביטחון וכל מוסדות החינוך החדשים, כשהם קמים חדשים.

בני שיק: הבעיה דרך אגב היא לא בחדשים.

בני שיק: הבעיה היא בכאלה שלוקחים מבנים קיימים או חינוך או כיתות או חינוך לא פורמאלי שלא מוכר בהיבט שלו, שחי במבנם ארעיים והוא חי בלי מיגון, וזאת בעיה יותר משמעותית.

בני שיק: כשיש הרחבות, הגדלה של כיתות אם או פתיחה של כיתות נוספות במועצות אזוריות, גם במרחב של 0-7, כשמשתמשים במבנים שהם מבנים לא חדשים, אלא מבנים קיימים, לצערי המבנים האלה בלי מיגון, ואני אגיד אפילו יותר מזה – לצערי זה לא עומד בסדר העדיפויות.

בני שיק: העדיפות היא קודם כל לפתוח את הכיתה ולא לדאוג למיגון של התלמידים.

אלכס מילר: אוקי, תודה.

אלכס מילר: משרד החינוך, יגאל, מה קורה מבחינת

אלכס מילר: כם ואיך אתם רואים את הדברים היום בשטח, מבחינת העניין הזה של המיגון ומה ההמלצות שלכם לעניין זה, כי המצב הוא אבסורדי.

אלכס מילר: אנחנו כל חודשיים במצב של השבתת לימודים.

אלכס מילר: הפעם זה נפל לנו ממש באמצע שנת הלימודים, סליחה, בתחילת שנת הלימודים.

אלכס מילר: ההתחממות האחרונה הייתה בקיץ, ולמזלנו הילדים היו בחופשה.

אלכס מילר: עכשיו, אם ככה זה יימשך, אז רבותי, יהיה פה כאוס טוטאלי מבחינת כל העניינים האלה.

אלכס מילר: אז יכול להיות שהגיע הזמן באמת שיהיו כאן

אלכס מילר: החלטות והמלצות חד משמעיות, מבחינת העניין הזה.

אלכס מילר: ניקח נגיד את תקופה של כמה צריך מבחינת המיגון ופשוט נחסוך מעצמנו את כל הסיפור הזה, שכל פעם אנחנו מנסים לכבות שריפה במקום להתעסק בפתרון המלא.

יגאל צרפתי: טוב, כמו שאמר בני, אז בעצם אנחנו קודם כל עובדים מאד בצמוד עם פיקוד העורף בכל הנושאים של המיגון ובטווח של עד , שוב, כפי שנאמר, בתי הספר ממוגנים מיגון מלא ולמעט בית ספר אחד, שבדצמבר תסתיים בנייתו בשער הנגב ומה שדיווח בני לגבי גני הילדים, אז אנחנו לטווח הזה באמת בתי הספר ערוכים וממוגנים מיגון מלא.

יגאל צרפתי: ההיערכות הנוכחית היא כאמור לטווחים של עד , במתכונת של השלמת פערי מיגון בבתי הספר הקיימים.

יגאל צרפתי: עכשיו, אנחנו כפי שהיה נהוג מאז ומעולם, בעצם הגורם המוסמך, האחראי, שקובע מה הם צרכי המיגון, ואנחנו משתפים איתו פעולה, זה פיקוד העורך.

יגאל צרפתי: כך שבמידה ויוחלט או לשתף פעולה באמצעות היערכות ומיפוי הצרכים לטווח של עד 40, אז אנחנו סמוכים על שולחנם בעניין הזה, וכמובן ---

אלכס מילר: אתם פניתם כמשרד?

יגאל צרפתי: אנחנו בקשר יום יומי איתם.

יגאל צרפתי: אגב, היינו בישיבה לא מזמן.

אלכס מילר: לא, אתה אמרת במידה ויוחלט, יוחלט על ידי מי?

אלכס מילר: על ידי הממשלה?

יגאל צרפתי: תראה, כפי שהיה בטווח של עד , זה היה החלטת ממשלה.

אלכס מילר: אז יש פנייה?

אלכס מילר: יש דרישה להרחיב את זה עד 40?

יגאל צרפתי: עוד פעם, את השאלה צריך להפנות לפיקוד העורף, כי הם מומחים בביטחון.

יגאל צרפתי: זה לא תחום המומחיות שלנו.

אלכס מילר: לא, אבל אתם אחראים על החינוך ועל סדר הלימודים שבעצם בשוטף.

אלכס מילר: עכשיו, מבחינתכם, ברגע שאתם מזהים מצב שהוא מסכן את הילדים, האם אתם פונים לממשלה עם בקשה לתקצב את פיקוד העורף מבחינת התקציב הדרוש, בשביל למגן את אותם מוסדות שאתם רואים לנכון למגן אותם?

יגאל צרפתי: שוב, אני חוזר, אני לא המומחה לומר אם יש צורך במיגון מלא לטווחים האחרים.

יגאל צרפתי: זאת אומרת, אני מציע שבני יענה על השאלה הזאת.

אלכס מילר: לא, אבל רבותי, אף אחד לא רוצה לקחת על עצמו אחריות והילדים יושבים בבית.

אלכס מילר: הרי אתם מבינים את זה.

אלכס מילר: הרי זה מה שקורה היום בפועל.

בני שיק: אני לא יודע למה אתה אומר את האמירה הזאת שלא מוכנים לקחת אחריות.

בני שיק: פיקוד העורף אמר שלא נכון בעיניו מטווח של והלאה – למגן מיגון מלא.

בני שיק: בראייתנו מול האיום הקיים עכשיו ומול קצב האירועים שקורים, לא נכון להשקיע בעינינו בבית ספר, משמעות כמו שהשקענו בעוטף עזה, ולהפוך את בית הספר הזה ל-, מי שיצא לו להיות בבתי הספר בעוטף עזה, מבין שזה כלי קיבול מבטון סגור, אטום.

אלכס מילר: אין בעיה, אבל אתם לא לוקחים אחריות על החינוך.

אלכס מילר: אתם מבחינתכם,

בני שיק: אחריות על המיגון, זה מה ש ---

אלכס מילר: נכון, אבל אתם מבינים איזה אבסורד כאן?

אלכס מילר: אתם מבחינת

אלכס מילר: כם לא משנה לכם אם הילדים נמצאים בבית הספר או נמצאים בבית.

בני שיק: בהחלט משנה לנו.

אלכס מילר: איך משנה?

אלכס מילר: אם אתה אומר שאתה מבחינתך לא רואה שום רציונל למגן את מה שיש מבחינת המיגון מ-0 עד 7, לעשות את זה עד 40, אז מבחינתך אין שום בעיה שבעצם במידה ויש ---

בני שיק: לא, לא אמרתי שלא יהיה מיגון מ-0 עד 40.

בני שיק: אמרתי שצריך מיגון מ-0 עד 40 בהתאם לאיומים שהגדרנו מול תרחיש הייחוס שאנחנו שמים.

בני שיק: אפשר לבוא ולהפוך את הכל בלהגיד אפשר הכל ממוגן, וגם מתחת לאדמה.

בני שיק: לנו יש חשיבות מאד גדולה להיבטים של רציפות תפקודית, גם למשק.

אלכס מילר: בוא ניקח תיאורטית את השאלה שעכשיו אני שואל, שאתם לא מצליחים להגיע לאיזה שהוא מן הרגעה כזו או אחרת, או מה שתחליטו מבחינת הקבינט בהיבט המבצע הצבאי, ואנחנו ממשיכים בטפטופים כמו שיש היום וכמו שאתמול בלילה נפל באשקלון, בבאר שבע, וככה זה ממשיך להיות עוד חודש, חודשיים, שלושה, ארבעה.

אלכס מילר: מבחינת

אלכס מילר: כם – מה עושים?

אלכס מילר: הילדים יושבים בבית.

אלכס מילר: מה קורה מבחינת משרד החינוך – אין ---

בני שיק: ממש לא.

אלכס מילר: אז מה עושים?

בני שיק: פיקוד העורף נתן הנחייה מבחינתו בדיון האחרון מאתמול בלילה, שבתי ספר ייפתחו היום.

בני שיק: ההחלטה לא לפתוח בתי ספר היא של הרשויות, לא של פיקוד העורף.

אלכס מילר: זאת אומרת – ראשי הרשויות לוקחים על עצמם ---

בני שיק: במיגון הקיים היום בבתי הספר, יש אפשרות לתפקד בטפטופים האלה ולהיכנס למרחבים ממוגנים בזמן נתון, ואין שום בעיה לקיים אותה.

בני שיק: ההחלטה בלא לקחת את זה – היא לא החלטה של פיקוד העורף.

בני שיק: פיקוד העורף מקיים הערכת מצב ---

אלכס מילר: אז אנחנו מתקדמים.

אלכס מילר: זאת אומרת מי שלקח היום אחריות על זה שילדים לא לומדים – זה ראשי הרשויות מבחינתכם.

בני שיק: באופן עקרוני זה נכון מאד.

אלכס מילר: אז אני אשמח לשמוע את השלטון המקומי – איפה אנחנו עומדים מבחינת הדבר הזה ומה הן הדרישות מבחינת הדרישות בשטח, בשביל שהתלמידים, אם זה יום יומיים אז אפשר להבין את זה, אבל כאשר זה ממשיך להיות ותופס תקופה לא קצרה, אז יש פה פגיעה משמעותית בחינוך של הילדים בדרום הארץ.

אלכס מילר: אז השלטון המקומי כאן?

יוחאי וז'ימה: השאלה לדעתי אחרת.

אלכס מילר: מאיפה אתה אדוני, מה שמך?

יוחאי וז'ימה: אני מהמרכז שלטון מקומי, אני ראש מנהל ביטחון וחירום, שמי יוחאי.

אלכס מילר: אוקי, אם אתה מהשלטון המקומי אז אתה מייצג את השלטון המקומי.

יוחאי וז'ימה: כן, כן, ברור.

יוחאי וז'ימה: אני חושב שהשאלה היא אחרת.

יוחאי וז'ימה: השאלה היא במצב שקיים עכשיו, האם קיים פתרון חלופי ללימודים.

יוחאי וז'ימה: כי אם ראשי הערים לא מוכנים לקחת את האחריות על זה שילמדו במצב הקיים, וזו החלטה שהיא החלטה מאד קשה, צריך לראות מה הפתרון של משרד החינוך או של המדינה, לזה שילמדו למידה מרחוק או דברים כאלה.

אלכס מילר: אוקי, ויש איזה שהוא דיון ביניכם לבין משרד החינוך על פיתרון?

יוחאי וז'ימה: אני לא מכיר כזה.

יוחאי וז'ימה: יכול להיות שהוא קיים.

אלכס מילר: משרד החינוך?

אריה מור: יש פתרונות.

אריה מור: כל אותם תלמידים שלא למדו לא לומדים גם היום, מחוז דרום מטפל בלמידה מרחוק.

אריה מור: יש מערכות מתוקשבות ללמידה מרחוק מול התלמידים וזה מתבצע והתבצע בשלושה ימים האחרונים.

אלכס מילר: לכמה זמן התכנית הזאת בעצם?

אריה מור: כל עוד ראש רשות.

אריה מור: הנחיות פיקוד העורף הועברו למשרד החינוך.

אריה מור: אנחנו נמצאים איתם בהערכות המצב.

אריה מור: ההנחיות לחזור ללימודים לפני יומיים כבר ניתנו לכל המוסדות ולכל הרשויות.

אריה מור: ארבע רשויות – אשקלון, אשדוד, באר שבע, גן יבנה.

אריה מור: אני חושב שהיום עדיין ממשיכים לא לשלוח את התלמידים.

אריה מור: שם תוכנית הלמידה מרחוק ממשיכה.

אלכס מילר: כן אדוני.

שלמה כהן: שמי שלמה כהן, אני ממלא מקום ראש עיריית אשקלון ואני רוצה להתייחס לכמה דברים.

שלמה כהן: קודם כל אשקלון, יותר מכל עיר אחרת, סבלה במשך 6 שנים מהמצב הזה שהיום ערים אחריות לצערי יצטרפו אליו.

שלמה כהן: עכשיו, המצב בבתי הספר היום הוא כזה שחלק מבתי הספר נבנו בשנות ה-70, והם חסרי מיגון לחלוטין.

שלמה כהן: זאת אומרת, אפילו על פי חוות דעת פיקוד העורף שעשה סקר אצלנו, יש בתי ספר שפשוט לא עונים לשום רמה ולו בסיסית.

שלמה כהן: כשאני אומר רמה בסיסית – זה אומר שבתי ספר שתויגו ככאלה שיש בהם מרחב ממוגן, זה אפילו בחדרי המדרגות, כשיש שתי תקרות מעליהם.

שלמה כהן: זאת אומרת אנחנו מדברים על מוסדות חינוך שהפתרון שפיקוד העורף מציע זה להסתתר מתחת לשולחנות.

שלמה כהן: אני רוצה להגיד לכם שאני הייתי עד לפגיעה בבית ספר, שזה היה ביום שבת ולא היו שם תלמידים והפגיעה הייתה באותו מרחב מוגן שאושר על ידי פיקוד העורף, כביכול במרחב מוגן, שזה הכי טוב שיש.

שלמה כהן: כשאומרים לך הכי טוב שיש זה אומר – כנס מתחת לשולחנות.

שלמה כהן: אני רוצה להגיד לכם שבנס הפגיעה הייתה לא ביום שבו מתקיימים לימודים סדירים, כי אחרת זאת הייתה קטסטרופה.

שלמה כהן: אחרת היינו יוצאים היום למלחמה בעקבות אסון כזה.

שלמה כהן: והיום, במשך כל השנים האלה, למרות לחצים שלנו, רק היום פיקוד העורף מכיר בצורך הזה.

בני שיק: ההכרה היא לא של פיקוד העורף.

בני שיק: פיקוד העורף הוא לא גוף שמכיר או לא מכיר.

בני שיק: נפגשנו איזו פעם או פעמיים.

בני שיק: ההכרה היא לא של פיקוד העורף.

שלמה כהן: אני רוצה להגיד לך – פיקוד העורף התנגד.

שלמה כהן: אנחנו הגענו לבג"ץ עם פיקוד העורף, שבהתחלה טענו שאין צורך למגן.

שלמה כהן: היום שינו את דעתם וכן ממליצים, ועובדה שיש כבר אישור והעברת תקציב לעניין הזה, וכל מה שנשאר בעניין הזה זה קצב העבודה.

שלמה כהן: זה הקצב לבצע את העבודה, כי עוד פעם הולכים לסקר, עוד פעם תקנים חדשים והעניין הזה נגרר ונגרר.

שלמה כהן: אני לא מרגיש שיש פה הכרה בדחיפות של העניין הזה וכשמדברים על זה שראשי רשויות צריכים לקבל אחריות – על מה?

שלמה כהן: על דבר שאתם בעצמכם, פיקוד העורף, אומרים שזה לא.

שלמה כהן: אני לא אומר על למגן, אני מדבר על להציב מגוניות, לשים מרחב שנותן סיכוי כלשהו לילד בזמן התקפה ואין דבר כזה.

שלמה כהן: אז מי אתם חושבים יכול לקחת אחריות ולהתיר לילדים במצב של טפטוף אפילו, להתיר קיומם של לימודים?

בני שיק: באשקלון קיימים 13 בתי ספר לא ממוגנים שאנחנו לא אישרנו אותם ואנחנו גם לא מאשרים אותם היום, ואלה הם בתי הספר הראשונים שנכנסים לתכנית המיגון.

בני שיק: אנחנו יודעים בדיוק מה המיפוי של אשקלון.

בני שיק: מגוניות הן לא פתרון.

בני שיק: נראה לי שנתפסה איזו מילה שגורה כזאת – מגונית היא פתרון לכל דבר.

בני שיק: מגונית לבית ספר זה אסון.

בני שיק: לתת ל-500 ילדים לרוץ למגונית שנכנסים בה 12 איש זה בלתי אפשרי, גם לא בגן ילדים.

בני שיק: עכשיו, זה נוח לנופף בדגל הזה ולהגיד כולנו ---

שלמה כהן: בני, בני, הרושם שלי ---

אלכס מילר: לא, סליחה.

שלמה כהן: רגע, מגוניות זה היה רעיון שלכם, כי יש לנו תוכנית שאתם הצעתם, תוכנית כתובה, אני מצטער שאני צריך להתווכח פה על עובדות.

אלכס מילר: לא, תקשיבו טוב, כרגע אתם צריכים להבין, אתם לא נמצאים כאן בישיבה במועצת העיר אשקלון.

אלכס מילר: אנחנו מדברים כאן באופן כללי.

אלכס מילר: עכשיו, מה שאני רוצה להבין זה את התמונה הכללית.

אלכס מילר: עכשיו, יש לנו פה שתי אפשרויות, האפשרות הראשונה זה השוטף והאפשרות השנייה זה ברגע שפתאום, ללא שום התראה, באמצע הלימודים, יש מתקפה והילדים נמצאים בבית הספר.

אלכס מילר: אני רוצה להבין מה קורה כאשר אנחנו מדברים על שוטף, כמו שנגיד עכשיו קורה, יש לנו כבר כמה ימים התחממות, ואז בעצם אתם כשלטון מקומי, כל אחד וההחלטה שלו על פי המצב של המיגון ולפי המצב של המלצות פיקוד העורף, אתם מקבלים החלטה לא לשלוח ילדים לבית ספר.

אלכס מילר: עכשיו, ילדים יושבים בבית, מבחינת

אלכס מילר: כם כל עוד העניין הזה נמצא תחת מתקפה, אז אתם מקבלים החלטה כזו או אחרת.

אלכס מילר: אני רוצה לשמוע מה מבחינת כל המשרדים, מה קורה במצב שכאשר הילדים נמצאים אין שום התראה ופתאום יש מתקפה והטילים נופלים, ובמידה וטיל נופל על אחד מבתי הספר או גני הילדים בדרום, מה קורה אז.

אלכס מילר: עד כמה בעצם התכנית הזאת שהולכים להפעיל, היא בעצם נותנת מענה לסיפור הזה.

אלכס מילר: עכשיו, אם יש מענה ויש תקציב – אנחנו נשמח לשמוע מה התאריכים לביצוע העניין הזה.

אלכס מילר: אם יש בעיה בכל העניין הזה, אז צריך להבין מה עושים בשביל למנוע מצב שבאמת באמצע הלימודים נופל טיל על אחד מבתי הספר ויש אסון שבעצם נופל פה על מדינה שלמה.

אלכס מילר: אז אני חוזר ואומר, מבחינת התוכנית של השוטף, אני מבין שמשרד הביטחון לא מעוניין לעשות את מה שהיום קורה בטווח של 0-7.

אלכס מילר: אתם לוחצים על מהלך של מיגון שהוא מיגון מינימאלי, להבטיח בעצם את גורם ההפתעה.

אלכס מילר: נכון או לא?

בני שיק: מיגון תקני – כן.

אלכס מילר: יפה.

אלכס מילר: עכשיו, מבחינת העניין הזה, מתי בעצם התכנית של מ- עד – הולכת להיות מבוצעת באופן מלא, מבחינת הכסף יגיע, התכנון נגמר.

אלכס מילר: זה התחיל להתבצע?

אלכס מילר: מה קורה בשטח?

בני שיק: באופן עקרוני התכנית כתכנית כמעט גמורה.

אלכס מילר: מבחינת התכנון אתה אומר?

בני שיק: לא, לא.

בני שיק: צריך לזכור, כל הסיפור הזה האמיתי התחיל לפני פחות או יותר פלוס מינוס חצי שנה.

בני שיק: התקציב הראשוני שעבר אלינו לצורך תכנון היה פחות או יותר לפני חודש וחצי חודשיים.

בני שיק: עכשיו צריך פה לעשות סקרים, צריך לקבל פה אישורים של ראשי הערים ומרחבים עירונים.

אלכס מילר: רגע, איך לפני חצי שנה?

אלכס מילר: אני חושב שהנושא הזה עלה עוד בזמן עופרת יצוקה.

בני שיק: שלילי.

בני שיק: אני את הדיון עם ראש הממשלה בסיפור של 7-15 היינו לפני, ותקנו אותי צרפתי, לפני חמישה חודשים, שישה חודשים פלוס מינוס.

בני שיק: זו הפעם הראשונה ושם ניתן התקציב, עד שלקח זמן לעבד אותו וכו'.

בני שיק: התקציב הראשוני או החלק של מה שביקשנו לתכנון – 3.5 מיליון שקלים כבר הועברו אלינו.

בני שיק: שאר התקציב ממתין, אנחנו נקבל אותה מתי שאנחנו נצטרך אותו.

אלכס מילר: אבל 3.5 מליון, אם אני לא טועה, זה רק לתכנון, זה לא לביצוע.

בני שיק: זה נכון.

בני שיק: לצורך העניין אני יכול לקחת את הכסף לשים אותו אצלי בכיס, אין לי מה לעשות איתו כרגע כי עוד לא גמרנו תכנון.

בני שיק: אנחנו מבחינת הכסף – אין לנו בעיה איתו.

בני שיק: מבחינת מה שמעמיד משרד הביטחון ומה שמעמיד משרד האוצר – מבחינתנו הכסף זמין ואנחנו יכולים לקבל אותו מתי שאנחנו רוצים.

יהודית גידלי: שזה כמה?

בני שיק: 80 מיליון שקלים.

אלכס מילר: זה מ-7 עד 15.

בני שיק: זה מ-7 עד 15.

אלכס מילר: וזה בעצם המענה שלכם לגורם ההפתעה, שבמידה וביום רגיל פתאום יש מתקפה, אתם יכולים לבוא ולהגיד בצורה בטוחה ביותר, שמבחינתכם יש מיגון על מוסדות החינוך מ-7 עד 15.

בני שיק: מיגון תקני של 7-15.

אלכס מילר: מתי להערכתם אתם מתחילים?

בני שיק: אנחנו סיימנו תכנון ראשוני, אנחנו יושבים לאשר אישור סופי עם משרד החינוך מחר.

בני שיק: כבר נפגשנו עם כל הערים, גם עם אשקלון, גם עם נתיבות וגם עם מועצות אזוריות בסיפור הזה והשלמת פערים.

בני שיק: אנחנו מתכננים לעשות כנס ראשי רשויות, או להיפגש עם ראשי הרשויות במהלך השבועיים הקרובים בשביל להציג את התכנית ולאשר אותה סופית ולקבל את הגושפנקא.

בני שיק: אנחנו מתחילים לצאת לתכנון, אני מעריך תוך חודש – חודשיים, ואנחנו מעריכים שתחילת העבודה תהיה במרס.

אלכס מילר: אוקי.

אלכס מילר: אני רוצה לשמוע מהאוצר האם מבחינת

אלכס מילר: כם הכסף שכרגע דובר עליו, שזה 80 מיליון שקל למיגון מ-7 עד 15, זה הכסף הזמין למשרד הביטחון והם יכולים לפעול בדרך הכי מהירה שיכולה להיות, כדי לבצע את התכנית.

אלכס מילר: בואו נתחיל מזה ואחר כך אנחנו נדבר גם ---

אורי שמרת: אז קודם כל התשובה היא חיובית.

אורי שמרת: אנחנו העברנו מכתב ב-30 באוקטובר לפיקוד העורף שהכסף זמין לו, ומתי שהוא יצטרך את הכסף הוא יקבל אותו, הוא יועבר מיידית.

אלכס מילר: מה קורה מבחינת 15 עד – באר שבע, אשדוד וכל היישובים האלה?

אורי שמרת: תראה, החלטת המיגון של 0 עד 7 התקבלה בסטאטוס של החלטת ממשלה.

אורי שמרת: החלטת מיגון 7 עד 15 התקבלה על ידי ראש הממשלה.

אורי שמרת: אני מאמין שהחלטות אחרות גם על 15 – 40 או כל טווח אחר ---

אלכס מילר: יש לכם הערכה תקציבית?

אורי שמרת: אנחנו לא מבצעים את ההערכה התקציבית.

אורי שמרת: פיקוד העורף מבצע את ההערכה התקציבית, הוא מעביר אותה אלינו, ובמידה ומתקבלת החלטה בממשלה – אנחנו מתקצבים.

אלכס מילר: הבנתי.

אלכס מילר: רבותיי, כרגע לפי מה שאני מבין אין שום פנייה לממשלת ישראל או לראש הממשלה, לתקצב את המיגון מ-15 עד .

ישראל אייכלר: אדוני יושב הראש, אני פניתי בכתב לפני כמה חודשים, במתקפה הקודמת על אשדוד, גם לראש הממשלה, גם לשר לביטחון העורף מתן וילנאי, בבקשה לשים לפחות מגוניות, אם לא לדבר על מיגון גדול של עשרות מיליונים, מגוניות רחוב באשדוד, כמו ששמו בשעתו בשדרות.

ישראל אייכלר: והתשובה הייתה שאלף אין החלטת ממשלה שאשדוד נמצאת בקו העימות; ב', אין תקציב למיגוניות, נגמרו התקציבים.

ישראל אייכלר: השאלה היא אם ב-80 מיליון שקל האלה אפשר להקציב סכום קטן בשביל לשים במקומות שאין בהם מיגון, באזורים פתוחים באשדוד, כמה מגוניות רחוב.

ישראל אייכלר: זה היה מציל אולי גם באשקלון את הבחור הזה שיצא מהמכונית ולא היה לו לאן לברוח.

ישראל אייכלר: זו שאלה שאני רוצה שאדוני יבקש תשובה עליה.

אלכס מילר: חבר הכנסת אייכלר, אנחנו כרגע מנסים להתקדם לפתרון שהוא פתרון לא במסגרת כיבוי שריפה.

אלכס מילר: אני אמרתי את זה גם בפתיחת הישיבה, ולאור מה שראינו, גם בשבוע האחרון וגם מה שהיה בחופשת הקיץ, שבעצם המצב הוא שמדובר פה על איזה שהוא באמת רולטה רוסית של החמאס או כל גוף טרור אחר, שמחליט לירות – ואיפה שזה נופל נופל – וברגע שאין מיגון של אותם בתי ספר, אז אנחנו מדברים על מצב שיכול לקרות כאן אסון מאד גדול.

אלכס מילר: אז בגלל זה צריכה להיות פה החלטה אסטרטגית.

אלכס מילר: עכשיו, מבחינתנו אנחנו שמענו שעד אשקלון, אני מקווה מאד שבזמן הקרוב התכנית תצא לפועל ויתחילו העבודות בבתי הספר.

אלכס מילר: אבל מה שקורה מאשקלון והלאה, הנושא הזה פרוץ לחלוטין ובעקבות כך אני חושב שזו המחויבות של הממשלה לקבל החלטה בעניין הזה, וכמה שיותר מהר.

אלכס מילר: כי המצב הוא פשוט בלתי סביר.

ישראל אייכלר: אז אולי באמת שהוועדה תצא בקריאה לממשלה לקבל מיד החלטה.

אלכס מילר: כמובן, אנחנו נעשה את זה.

ישראל אייכלר: כי התשובה שלהם הייתה שאין החלטת ממשלה.

ישראל אייכלר: אז שתהיה.

אלכס מילר: אנחנו נבקש גם את ההערכה התקציבית, אנחנו נפנה לראש הממשלה ולממשלת ישראל לקבל כאן החלטה ברורה ולתקצב את כל העניין הזה, כי יש פה סדרי עדיפויות גם של המדינה, מבחינת הביטחון של אזרחיה.

שלמה כהן: רק עוד התייחסות אחת לגבי בנייה חדשה של מוסדות חינוך.

שלמה כהן: בניגוד למה שאמר בני, לפחות לפני מספר ימים בפגישה עם אלוף פיקוד העורף, הוא ביקש לגייס אותנו מול משרד החינוך, לשכנע ולדחוף לכך שבתי ספר חדשים אכן יתוקצבו בצורה כזאת שהם יתנו מענה הולם למיגון.

שלמה כהן: זאת אומרת העניין הזה זה לא ברור.

שלמה כהן: מדבריך משתמע כאילו אין בעיה עם הבנייה החדשה, עכשיו אני מכיר את זה גם מהפרקטיקה, מבניות שאנחנו עושים היום, שאנחנו בונים ללא מענה אמיתי, על פי המלצות פיקוד העורף, לבנייה חדשה של מוסדות חינוך שאנחנו בונים ברגעים כאלה.

שלמה כהן: ולכן ---

אלכס מילר: בסדר, אנחנו נשמע התייחסות גם של משרד החינוך מבחינת המבנים החדשים שבונים אותם בדרום הארץ, מבחינת הנחיות ומבחינת התקציב כמבנה מוגן כבר מראש, שאנחנו לא נתחיל למגן אותם אחרי שבית ספר קם אחרי חודשיים, פתאום מתחילים להוציא עוד תקציב ולמגן אותו, כאשר אפשר לעשות את זה כבר בסדר.

יגאל צרפתי: בתי ספר חדשים נבנים על פי ההנחיות הכי מחמירות של המיגון, כפי שמכתיב פיקוד העורף.

יגאל צרפתי: אגב, תכנית אדריכלית לא מקבלת תוקף ולא מקבלת אישור, עד אשר לא מוטבעת עליה חותמת של פיקוד העורף.

יגאל צרפתי: זה דבר שהוא נוגע לכל בתי הספר בכל רחבי המדינה.

יגאל צרפתי: מה שכן, לגבי בית ספר חדשים באזור הדרום, ניתנת ההזדמנות למתכננים להימנע מכל מיני מצבים שהיום הם מבחינתנו מוגדרים לנו כמצב נתון.

יגאל צרפתי: למשל, לא להפנות חלונות לאזור האיום, או לעשות תכנון חכם, שבעצם בלי הגדלה משמעותית של תקציב, יכולים לעזור להיערך.

יגאל צרפתי: אבל עוד פעם, בתי הספר החדשים נבנים על פי התנאים הכי מחמירים של המיגון.

אלכס מילר: ויש תוספת תקציב, יחסית לשאר המקומות בארץ?

יגאל צרפתי: לא, אבל ניתנת תשומת לב, עוד פעם, כל מה שאמרתי מבחינת המיקום של המבנים, ואיך אנחנו מה שנקרא ביחס לאזור האיום.

אלכס מילר: אז איך?

אלכס מילר: תראה, השאלה אם הדרישות שלכם למבנה שהוא מבנה מוגן בדרום הארץ, זה אותן דרישות שאתם נותנים למבנה, נגיד שבונים אותו בתל אביב או בראשון או בהרצלייה.

יגאל צרפתי: התשובה היא כן, אותו דבר.

בני שיק: עם אותן דרישות.

בני שיק: יש תקנה חתומה, מדינת חוק.

בני שיק: מי שבונה לא על פי התקנה – בעיני עבריין.

בני שיק: כתוב בדיוק מה צריך לבנות בסיפור הזה.

בני שיק: המהנדסים של פיקוד העורף לא יאשרו שום תוכנית, לא יחתמו על שום תוכנית, אם היא לא תיבנה לפי התקנות הכתובות והחתומות.

בני שיק: לכן אני לא מבין את האמירה כאן.

בני שיק: לא יכול להיות שקם בית ספר חדש, שחתם עליו פיקוד העורף והוא לא בנוי על פי התקנות.

ישראל אייכלר: האמת היא אדוני יושב הראש, שמקלט רגיל בבית ספר רגיל אמור לכסות את העניין של הגראדים ואת כל הקטיושות.

ישראל אייכלר: זה ברור, הייתי השבת באשדוד במקום שנפל בבית הספר, והייתה אזעקה שנייה ונכנסתי לתוך בית הספר והיה שם מקלט רגיל וזה היה בסדר גמור.

ישראל אייכלר: כך שאין צורך במקלטים נוספים.

ישראל אייכלר: הבעיה היא שיש בתי ספר רבים שנמצאים בקרוואנים.

ישראל אייכלר: ישנם מבנים שאינם בנויים ושם צריך לפחות מגוניות, עד שייבנה בית ספר רגיל, וזה גם פיקוד העורף אומר, השר לביטחון העורף אומר שמשרד החינוך צריך לתקצב את זה ומשרד החינוך אומר שמשרד הביטחון צריך לתקצב.

ישראל אייכלר: בינתיים יש פה חלל של אלפי ילדים שלומדים במבנים שאין בהם מקלטים.

ישראל אייכלר: זו הבעיה.

ישראל אייכלר: איפה שיש כבר מקלטים רגילים – לא צריך משהו מיוחד.

אלכס מילר: רק רגע חבר הכנסת אייכלר, אני רוצה פשוט להבין עוד דבר.

אלכס מילר: במידה וקם בית ספר חדש ונכנסת התכנית החדשה שאתם מובילים אותה, אתם כבר את בית הספר הזה לא כוללים בתכנית?

אלכס מילר: זאת אומרת ברגע שקם בית ספר חדש ---

בני שיק: אנחנו משלימים פערי מיגון לבתי ספר קיימים.

בני שיק: מה שנקרא רטרואקטיבית למה שקיים בלי מיגון.

בני שיק: בית ספר חדש נבנה על פי תקנות.

אלכס מילר: זאת אומרת שם אתם כבר, בית הספר הזה ---

בני שיק: הכל בתוך התכנית.

אלכס מילר: מצוין.

אלכס מילר: מה התכנון היום מבחינת מבנים חדשים בדרום הארץ?

אלכס מילר: כמה בתי ספר, גני ילדים שאתם מתכננים?

יגאל צרפתי: ההיקפים בדרום הם היקפים די גדולים.

יגאל צרפתי: זאת אומרת אם אנחנו בונים בממוצע תקציבים בהיקפים של כ-1,600 כיתות, אז בערך שליש מהכמות הזו היא בנייה שמתקיימת בדרום הארץ.

אלכס מילר: וכמה מהם באים על חשבון המבנים הקיימים?

אלכס מילר: זאת אומרת יש משהו שבא על חשבון, או שזו תוספת?

יגאל צרפתי: אם הם באים על חשבון, אז הם באים על חשבון מבנים יבילים.

יגאל צרפתי: זאת אומרת מבחינתנו – מבנה יביל זה רע הכרחי, זה לא דבר שאנחנו היינו רוצים לראות אותו, אבל המציאות מכתיבה לנו שלעתים התנאים הסטטוטוריים של קרקעות, לא מאפשרים לצאת להליך תכנון, ולכן אנחנו נאלצים להשתמש באמצעים חלופיים.

יגאל צרפתי: אז כך ששוב, לשאלתך, אם מחליפים מבנים – זה מחליפים מבנים משני סוגים.

יגאל צרפתי: אחד מבנה יביל או מבנים שכורים, שהם לא של הרשות.

אלכס מילר: אוקי.

אורי אורבך: סליחה, אני יכול להוסיף משהו?

אלכס מילר: מי אדוני?

אורי אורבך: שמי שוקי אורבך, אני מנכ"ל המועצה האזורית חוף אשקלון.

אורי אורבך: ראש המועצה לא הגיע כי אנחנו כן שלחנו את התלמידים ללמוד, למרות כל הצרות, ומאחר שאנחנו עוסקים בכיבוי שריפה, מה שאני מבקש – לתת לנו פתרון כלשהו בבית הספר באתר הקארווילות, שפועל במבנים יבילים בניצן.

אורי אורבך: מדובר בכ-400 תלמידים שללא מיגון בפועל, ובמקרה הטוב כמות המיגוניות מספיקה ל-50% מהתלמידים, גם בצורה צפופה ביותר, מאחר שזה בטווח האש וקשה שם, ואני לא רואה את אתר הקארווילות מפונה בימים הקרובים, אני מאד מאד מבקש שנמצא פתרון לעניין הזה.

בני שיק: רק שאלה, מי מוביל את זה, תנופה?

אורי אורבך: אמורים.

אורי אורבך: המילה אמורים היא עם סימן קריאה.

אלכס מילר: עוד מישהו רוצה להתייחס?

אלכס מילר: כן, מי אדוני?

דוד מנצור: דוד מנצור מהסתדרות המורים.

דוד מנצור: רציתי להתייחס בלבד לעניין של המושג שנקרא 'למידה מרחוק', שעלה כאן.

דוד מנצור: זה שם יפה.

דוד מנצור: מאחוריו צריך לבדוק מה מידת העשייה.

דוד מנצור: כי באותו הזמן שיש מצב כזה חירום, לא המורים פנויים לשדר לתלמידים שום דבר, לא לבנות מערך.

דוד מנצור: התלמידים לא בזמן בעניין הזה.

דוד מנצור: כך שזה אמנם יפה, שם יפה – 'למידה מרחוק' – אבל מאחוריו זה באמת נשאר רחוק.

אלכס מילר: וזה אפקטיבי לחברים?

דוד מנצור: זה טוב בשביל השם.

קריאה: גם לא לכולם יש מחשבים או אינטרנט.

דוד מנצור: כן, גם לא לכולם יש.

אלכס מילר: בסדר, הבנו.

אלכס מילר: תיכף נתייחס לזה.

אלכס מילר: מי אדוני?

אילן כהן: אילן כהן, קב"ט מחוז דרום, משרד החינוך.

אילן כהן: לא מדויק מה שאמר דוד.

אילן כהן: הלמידה מרחוק זה חלק מהלימודים הרגילים במחוז דרום.

אילן כהן: זה כבר פועל כמה שנים, כאשר מבצעים למידה מרחוק כשגרה.

אילן כהן: זה לא צריך להיות בבית.

אילן כהן: חלק מהשיעורים הם שיעורים דרך המחשב, שיעורי בית וכו'.

אילן כהן: אם אנחנו בודקים את הכניסות לאתרים שמפעילים את הלמידה מרחוק, מדובר על מאות אלפי כניסות בעופרת יצוקה.

אילן כהן: מאז רק העלינו את מספר בתי הספר שנכנסו לזה בהיקף מלא.

אילן כהן: עכשיו, וודאי שלמידה מרחוק לא נותנת פתרון מלא, אבל במקביל גם המורים והמנהלים מונחים על ידינו ועושים את זה, לקיים קשר טלפונים עם התלמידים ולבדוק את מצבם בשיחה פיזית, לא רק דרך המחשב ואם מישהו רוצה להיכנס לאוריינית של מחוז דרום, יראה שם את הכמות, את הפעילות שמתרחשת ---

אלכס מילר: אתה ניסית פעם להתקשר ל-32 אנשים?

אילן כהן: אני מתקשר ליותר ואנחנו בדקנו את זה.

אלכס מילר: ילדים, כן?

אלכס מילר: לבדוק מה מצבם, לעבור ---

אילן כהן: אז מורה שממילא לא מלמד בימים אלה באשקלון או באשדוד, מבחינתנו הוא לא אמור לשבת בבית ולא לעשות שום דבר.

אילן כהן: מבחינתנו הוא יכול להגיע לבית הספר, כי המנהלים מונחים לפתוח, להגיע לבתי הספר.

אילן כהן: לא לפתוח אותם בניגוד לדעת ראשי הרשויות, אבל להיות שם.

אילן כהן: המורים יכולים להגיע לבצע את כל הטלפונים מהמתקנים של בית הספר, ואכן מתקשרים.

אילן כהן: זה לא שכל יום הוא צריך לדבר איתו ולא כל שעה, אבל לפחות פעם ביומיים אנחנו מנחים אותם לדבר עם תלמיד, לשמוע מה קורה איתו, לבדוק, ואם צריך לטפל – אז גם לטפל בתלמידים שנמצאים במצבי לחץ וכו'.

אלכס מילר: טוב, מבחינת אותן שעות נוספות שהמורים יצטרכו לתת במידה ויהיה צורך בחיזוק של אותם התלמידים שצריך לעשות את זה במידה והנושא הזה מתארך, יש לכם איזה שהוא תקציב לעניין הזה?

אריה מור: אין פה נציג פדגוגי, אדוני יושב הראש.

אריה מור: נבחן את הנושא זה מול המינהל הפדגוגי.

אלכס מילר: כן, כי אני פשוט רוצה להבין, כי רבותי, יום, יומיים, שלושה, עוד אפשר איך שהוא להשלים ואפשר איך שהוא לטפל.

אלכס מילר: ברגע שזה מתארך, ברגע שזה הופך להיות למשהו, וזה אני לוקח כמצב תיאורטי, אני מקווה מאד שמשרד הביטחון וצה"ל יחזירו את ההתרעה לישראל, ואנחנו לא נראה בעצם את הטפטופים האלה בעתיד, אבל צריכים להיות מוכנים לכל דבר ואנחנו חיים במציאות מסוימת, ומבחינתנו יש חשיבות שבעצם לא יהיה פה מצב של כאוס טוטאלי מבחינת הידע העתידי של התלמידים.

אלכס מילר: כי בסופו של דבר זה גם בגרויות, בסופו של דבר זה העתיד של אותם ילדים שצריכים להמשיך הלאה ובמידה והנושא הזה מתארך – מישהו צריך לתת להם פתרון.

אלכס מילר: עכשיו, מצד שני יש גם את המורים שמבחינתם, במידה וידרשו לתת שעות נוספות, במידה וידרשו לתת מענה.

אלכס מילר: עכשיו, אני מקבל בעצם את הדבר שהמורים, בזמן שבעצם הילדים נמצאים בבית, הם, במידה ויש אפשרות כזאת, יכולים להיות במרחבים המוגנים בבתי הספר, שעדיין לא מוגנים.

אלכס מילר: דרך אגב, אני מקווה מאד שאיפה שהטלפונים זה מרחבים מוגנים, שהמורים צריכים להתקשר מהם.

אלכס מילר: אז אם לזה יש מענה, אם אין מענה אז מישהו צריך לתקצב גם את הטלפונים של המורים שהם עושים מהמרחבים המוגנים, כאשר זה על חשבונם.

אלכס מילר: רבותי, זה לא משהו שאפשר לבוא כאן לוועדת חינוך ולהגיד – אפשר תיאורטית לתת מענה.

אלכס מילר: אני לא מחפש תשובות תיאורטיות.

אלכס מילר: אני מחפש תשובות פרקטיות.

אלכס מילר: מה קורה היום בשטח.

אלכס מילר: היום בשטח – האם אתם לוקחים על עצמכם אחריות שמורה, בזמן שהילדים נמצאים בבית כמה ימים, יומיים, שלושה, הולכים עכשיו לבית ספר, מתקשרים משם, מאיפה הם מתקשרים?

אלכס מילר: מהמקלט.

אלכס מילר: במקלט יש טלפון?

אלכס מילר: כמה מורים יכולים לשבת שם?

קריאה: כמה טלפונים יש בכל בית ספר?

אלכס מילר: בסדר, אז בגלל זה אני אומר.

אלכס מילר: תיאורטית אפשר להבין את זה, פרקטית – אני חושב שכל עוד אין מענה בהיבט שגם הביטחון של אותם המורים שצריכים לתת מענה לילדים שיושבים בבית, ויכול להיות שהנושא הזה גם צריך להיות מוסבר במסגרת הימים הקרובים, לאותם התלמידים, איך בעצם פועלים במצב שהם נמצאים בבית בזמן שיש מתקפה, איך ההתנהלות מול המורים, מול המקצועות, מול חומר הלמידה צריך להיות מול אותם התלמידים, ובסופו של דבר מה המורים צריכים לדעת מה הם עושים בזמן שקורה מצב כזה.

אריה מור: אדוני יושב הראש, ראשית, הנושא של המיגון עד הוא מלא, ולכן גם בטפטופים האחרונים בכל הרשויות האלה ובמוסדות האלה – למדו, או יכולו להגיע.

אלכס מילר: אני לא מדבר על אלה.

אריה מור: אני רוצה לסיים.

אריה מור: הנחיות פיקוד העורף, וזה גם תהליך השלמת פערי המיגון מדבר על מיגון תקני.

אריה מור: המשמעות של מיגון תקני היא – בעת הישמע אזעקה או צפירה, וככל שמתקדמים בקילומטרים יש לזה יותר שניות, אז תלמידי מערכת החינוך שבאים ללימודים באותם מוסדות – מתורגלים.

אריה מור: תרגלנו את זה בתחילת השנה, תרגלנו את זה בתרגיל מוסדות חינוך ותרגלנו את זה יחד עם התלמידים בתרגיל העורף הלאומי.

אריה מור: המערכת משומנת ומתורגלת.

אריה מור: האירועים בדרום, ברגע שבתי הספר מושבתים, אם זו הנחיה של פיקוד העורף וזה ביום הראשון של הסבב האחרון הייתה הנחיה, אז קיבלו הנחיה לא להגיע ללימודים.

אריה מור: ואז מערכת החינוך בדרום בכלל, נכנסה לקו חירום, אבל הוגדרה שם שעת התקפה על ידי פיקוד העורף.

אריה מור: וכשמוגדרת שעת התקפה, יש איזה סמכות ואחריות לפיקוד ולמערכות השלטוניות.

אריה מור: לאחר מכן, לאחר יממה, 24 שעות, ניתנה הנחיה של פיקוד העורף שחוזרים לשגרה.

אריה מור: חזרה לשגרה.

אריה מור: ראשי רשויות, ארבע רשויות החליטו שלא, זה אומר שמחוז דרום ממשיך להיערך יחד עם המורים ומנהלי בתי הספר, בהנחיות שלו לתת את המענה שהוא לא מיטבי, אבל זה המענה של לתת להם שמירה על קשר עם התלמידים ולמידה מרחוק, בתקווה שיחזרו מחר ללימודים ומערכת החינוך רוצה שהם יחזרו ללימודים מחר.

אלכס מילר: הבנתי.

אלכס מילר: זאת אומרת אתם מבחינת

אלכס מילר: כם אומרים דבר כזה – כשראשי הרשויות קיבלו על עצמם החלטה להשבית את הלימודים, הם צריכים לקחת על עצמם אחריות איך בעצם משלימים את החומר שהפסידו בגלל שהם נמצאים בבית.

אריה מור: לא.

אריה מור: זה מערכת החינוך תדאג, השלמות מערכת החינוך תדאג לעשות הכל כדי שהתלמידים יקבלו את הידע כמו שצריך.

אריה מור: זה לא מוטל על אף אחד אחר.

אלכס מילר: ומה קורה בשוטף?

אלכס מילר: עכשיו מושבת, מחר אני לא יודע מה יקרה מחר, מחרתיים או בעוד שבוע.

אלכס מילר: מה קורה?

אלכס מילר: נגיד עכשיו דיבר הקב"ט שצריך להיות קשר טלפוני.

אלכס מילר: זה מתבצע בפועל?

אלכס מילר: מאיפה זה מתבצע?

אריה מור: זה מתבצע בפועל.

אלכס מילר: ממרחבים מוגנים?

אלכס מילר: אבל הוא אמר שעדיין לא, שאין ---

אריה מור: לא צריך לשהות במרחב מוגן.

אריה מור: גם מי שנמצא בבית הספר היום בחוף אשקלון או באשדוד, לא צריך להיות במרחב מוגן.

אריה מור: הוא צריך להיות בכיתה הרגילה שלו, שהיא לא ממוגנת.

אריה מור: בטווח של האזעקה, של ה-40 שניות או עד דקה, תלוי.

אריה מור: לכל יישוב יש את הזמן שלו ומתרגלים את התלמידים למרחבים המוגנים.

אריה מור: מה שצריך לעשות זה להשלים את אותם פערי מיגון, גם בטווח של ה-40 וזה אנחנו מסכימים, לאותם מוסדות שנבנו לפני 1992, ושם הבעיה שדיבר עליה סגן ראש העיר.

אריה מור: באותם מוסדות ישנים, ואגב המצב הזה הוא גם בבתי אב של האוכלוסייה.

אריה מור: כל הבתים הישנים שנבנו לפני התקנה של המרחבים המוגנים, ונתקבלה החלטה שלא בונים מקלטים יותר, אין מקלטים, הבנייה היא בנייה של מרחבים מוגנים משנת 1992, צריך להשלים את אותם פערים, וזה ייקח זמן.

אריה מור: התכנית של ה-7-15, על פי ההערכות והסיכום אצל השר להגנת העורף, תסתיים ב-2013, סוף 2013.

אריה מור: צריך לקחת את זה בחשבון.

אלכס מילר: כן, בבקשה.

ישראל אייכלר: יש לי שאלה לפיקוד העורף, אדוני.

ישראל אייכלר: יש איזה ויכוח בין ראשי הערים לפיקוד העורף, האם אפשר או אי אפשר.

ישראל אייכלר: נניח שיש מקומות שאפשר מבחינת

ישראל אייכלר: כם ללמד, אבל למשל עיר כמו אשדוד, שאני מכיר אותה, שיש שם אלפי ילדים בכיתות במבנים יבילים, כמו שהזכירו גם בניצן.

ישראל אייכלר: האם זה דומה, כשאתם מחליטים – אפשר ללכת לבית ספר – האם זה דומה במקום שיש בית ספר ויש מקלטים, למקומות שיש שם כיתות שאין שם מקלטים והם לומדים ברחוב, לומדים תחת כיפת השמיים, בקרוואנים.

בני שיק: הערכת המצב בלהגיד אם לומדים או לא לומדים, יש בה הרבה מאד שיקולים.

בני שיק: חלק מהשיקולים הם גם מיגון.

בני שיק: כשאנחנו מבינים את איום הייחוס ולאן יש סיכוי שהסיפור הזה ילך ובמה הוא יפגע, אנחנו נותנים את ההנחיה – לומדים או לא לומדים – גם בהתחשבות הזאת.

בני שיק: כשאנחנו אומרים שאפשר ללמוד, במערכת השיקולים שלנו זה מה יכולתם של בתי הספר או המקומות האחרים, להכיל אירוע שקורה.

ישראל אייכלר: כולל בתי הספר שנמצאים בקרוואנים?

בני שיק: כולל בתי הספר שנמצאים בקרוואנים, כמובן.

אלכס מילר: טוב, יש עוד מישהו?

בני שיק: אני אבקש שתי הערות.

בני שיק: אחת ההערה של מועצת חוף אשקלון.

בני שיק: כל הקראווילות בכל המרחבים האלה של המוסדות בהם לומדים, יש מנהלת שהיא מנהלת שמנוהלת על ידי משרד ראש הממשלה, היא נקראת מנהלת תנופה.

בני שיק: לא יכול להיות שיש בית ספר, וזה נוח למועצות לוותר למנהלת תנופה, כששמים קראווילות או שמים בתי ספר או מוסדות חינוך בלי מיגון, וזאת תקלה בסיפור זה והם חייבים להשלים את זה.

בני שיק: מנהלת תנופה מכירה את זה ויודעת לעשות את זה.

בני שיק: הדבר השני שאני מבקש לומר ---

אורי אורבך: רק שנייה, תרשה לי להעיר לך על זה.

אלכס מילר: שנייה, שנייה, לא, לא, רבותי, זה לא עובד ככה.

אלכס מילר: הוא יסתיים ואתה תבקש זכות דיבור, אני אתן לך.

בני שיק: הדבר השני, משנה לשנה כנראה עולות מספר כיתות הלימוד, גני הילדים וכו'.

בני שיק: בחלקם מתקבל אישור לפתוח אותם.

בני שיק: זה לא שמישהו עושה פה משהו פיראטי.

בני שיק: לצערי, נושא המיגון בהחלטה לקבל כזאת כיתה לפתוח, כמו במועצה בחוף אשקלון בפעם האחרונה, או עכשיו באשקלון תשעה גנים נוספים של התמ"ת וכו', לפתוח אותם בלי מיגון.

בני שיק: ובסוף זה מעמיד את זה שוב לפתחם של האנשים שיושבים כאן – למה הכיתה הזאת חיה עכשיו, או אישרו לפתוח אותה בשנת הלימודים הנוכחים – ללא מיגון.

בני שיק: אני מבקש פה לקרוא לכולם - גם במועצות וגם במשרד החינוך או התמ"ת - מי שמאשר את הסיפורים האלה – לא לפתוח בתי ספר, גני ילדים או כיתות נוספות – ללא פתרון מגוני, כי אחר כך זה מעמיד בדיוק את אותן שאלות שאתה מעלה עכשיו.

אלכס מילר: אבל איך אתה מסביר את זה שמשרד ממשלתי פועל כנגד חוק?

בני שיק: אני לא יודע להסביר כזה דבר.

אלכס מילר: יש פה כשל מערכתי מאד גדול, אם זה מה שקורה בשטח.

בני שיק: עובדתית אושרו עכשיו תשעה גנים באשקלון של התמ"ת, בלי מיגון, בבנייה קלה, נפתחו השנה.

אלכס מילר: אוקי.

אלכס מילר: כן, רצית להתייחס.

אורי אורבך: רציתי.

אורי אורבך: אני מסכים עם האמירה שלך על מנהלת תנופה ואני מבקש אחרי הישיבה לקשקש איתך בארבע עיניים איך אתה עוזר לי בעניין הזה, כי הם לא עוזרים לי, בסדר?

אלכס מילר: טוב, זה לא ה---

אורי אורבך: זה הכל.

אלכס מילר: זה לא קשור לפרוטוקול.

אלכס מילר: טוב, זהו?

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: מה שאמר מפקד פיקוד העורף מעביר אותי למשרד החינוך.

ישראל אייכלר: האם משרד החינוך ייתן עדיפות למקומות שאין בהם מקום, לבנות שם בית ספר בדרך יותר מהירה ובדחיפות יותר גדולה, אם זה בחוף אשקלון ואם זה באשדוד ואם זה במקומות שיש שם אלפי ילדים תחת כיפת השמיים.

יגאל צרפתי: קודם כל לגבי בית הספר שהוזכר, אז באמת התוכנית האדריכלית שלו אושרה לא מזמן והוא בעדיפות גבוהה לתקצוב, כך שהוא עתיד להיות מתוקצב.

יגאל צרפתי: עכשיו אתה מסמס.

יגאל צרפתי: עונים לך על התשובה.

יגאל צרפתי: הוא עתיד להיות מתוקצב בתחילת שנת התקציב הזאת, זאת אומרת בתחילת ינואר וככה שאתה יכול לעדכן את ראש המועצה.

יגאל צרפתי: לגבי שאר הדברים, בוודאי שאנחנו לא מנותקים מהמציאות ואנחנו נעשה מאמץ לתקצב מבנים שהליך התכנון שלהם הגיע לבשלות ואישרנו אותו.

יגאל צרפתי: כדי להחליף מבנים שיושבים בכל מיני אתרים זמניים ומבנים קלים כאלה או אחרים.

יגאל צרפתי: התשובה היא כן.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

אלכס מילר: התמ"ת כאן?

קריאה: לא.

אלכס מילר: הם לא הוזמנו?

אלכס מילר: למה?

אלכס מילר: בתור מישהו שאחראי על החינוך והטכנולוגיה, על מוסדות חינוך טכנולוגיים ועל גני הילדים.

ישראל אייכלר: אחרי שהחוק של אדוני יעבור, אז הם יהיו חלק מהסטטוטוריים, נכון?

אלכס מילר: מה?

ישראל אייכלר: אחרי שהחוק שלך יעבור, שתהיה מועצה לחינוך טכנולוגי, הם יהיו חלק מהסטטוטוריים.

יהודית גידלי: בדרך כלל הם מוזמנים, אבל אני מודה, אני לא הזמנתי אותם.

אלכס מילר: רבותי, אני רוצה לסכם.

אלכס מילר: רק תזכיר לי מה אמרת לי בקשר לתאריכים בעניין של 7 עד 15.

בני שיק: אני מקווה שתחילת העבודה הפיזית תתחיל בסביבות מרס.

אלכס מילר: בסביבות מרס.

אלכס מילר: וכמה זמן בערך לוקח לבצע את התכנית מבחינת התכנון שאתם עשיתם?

בני שיק: עד אני מעריך תחילת שנת הלימודים של 2013, זאת אומרת ספטמבר 2013.

אלכס מילר: זאת אומרת שנה וחצי מהיום.

בני שיק: שנה וחצי ל-200 מוסדות חינוך, כן.

בני שיק: כמובן שיש כאלה שיסיימו הרבה לפני.

בני שיק: אני מדבר על סוף התכנית.

אלכס מילר: הבנתי אותך.

אלכס מילר: שנה וחצי זה הרבה זמן.

אלכס מילר: טוב.

אלכס מילר: אז אנחנו רשמנו לעצמנו את הודעת משרד הביטחון על כך שהתכנון של המיגון והמיגון החלקי בטווח של 7 עד בשלבי סיום, והתכנית תצא לפועל באזור חודש מרס 2012, ואמור להסתיים בתחילת שנת הלימודים של שנת 2013.

אלכס מילר: ועדת החינוך פונה לראש הממשלה ולממשלת ישראל לקיים דיון ולקבוע בעצם מהלך אסטרטגי במיגון וכמובן תקצוב של הטווח של 15 עד .

אלכס מילר: לאור המצב ולאור מה שראינו בימים האחרונים וגם בקיץ האחרון, על כך שהטילים מגיעים גם לטווחים האלה וגם היו פגיעות במוסדות חינוך, ובכך אין פה בכלל מצב של לקחת איזה שהוא סיכון בכך שהעניין לא יקרה בעתיד.

אלכס מילר: אז מבחינתנו אנחנו רואים חשיבות רבה בכך שהתכנית תורחב עד .

אלכס מילר: אנחנו קוראים לכל המשרדים אשר לוקחים על עצמם אחריות על מוסדות החינוך בערים, לא לאשר שום גן או שום כיתה שקמה ללא ביצוע של הנחיות משרד הביטחון בהיבט המיגון, וכל אותם המקומות שקמו עד היום וקיבלו אישור של משרד כזה או אחר וכנגד ההנחיות של משרד הביטחון – אנחנו קוראים להם ולכל המשרדים הרלבנטיים להטיל סנקציות על כל אותם הגופים שפועלים כנגד החוק.

ישראל אייכלר: אולי במקום סנקציות שהמשרדים יתחילו לבנות כיתות רגילות.

ישראל אייכלר: הבעיה היא לא סנקציה על האזרח, סנקציה על המשרד.

אלכס מילר: תשמע, אני כבר מתחיל להבין פה מה קורה וזה קורה לא רק בדרום, כי בדרום אנחנו תחת מתקפה ויש פה פרמטר של משרד הביטחון.

אלכס מילר: כאשר זה קורה גם ביישובים אחרים יש תקציב, עכשיו יש דברים שמנסים ככה, אתה יודע ---

ישראל אייכלר: כן.

אלכס מילר: לשים אותם הצידה, מה שלא חשוב אז לקנות חומרים יותר זולים, אז לא להתעסק ולא לבנות לפי ההנחיות בדיוק.

אלכס מילר: לחסוך בזה, לחסוך בזה.

אלכס מילר: אנחנו מכירים את זה.

אלכס מילר: עכשיו, אני כרגע לא נכנס למה שקורה ביישובים שהם לא תחת איום הטילים, אלא מה שקורה היום בדרום.

אלכס מילר: בכלל אף אחד פה לא מתכוון אפילו לרגע לוותר.

אלכס מילר: אז מבחינתי כל מוסד שקיבל אישור לאחר שיש הנחיות והנחיות ברורות מבחינת כל מבנה חדש שקם, שקיבל אישור לפעילות חינוכית במבנה הזה ומשרד הביטחון לא מאשר את המבנה מבחינת היבט של מבנה חדש – פשוט לא לקיים שם את הלימודים.

ישראל אייכלר: איפה הם ילמדו?

אלכס מילר: אז יש מבנים אחרים.

ישראל אייכלר: אז זהו, צריך לבקש העדפה במשרד החינוך לאזור הדרום עכשיו, כמו שהם עשו אז בקריית שמונה.

אלכס מילר: תראה, צריך פה לקחת, אתה יודע, בסופו של דבר זה יכול להיות מצב שאנחנו מתפשרים בזה ומחר אנחנו נתפשר גם בדברים אחרים וחס וחלילה ייפול טיל, ואחר כך כולם יגידו - טוב, אז ---

ישראל אייכלר: לא, לא, פשרות.

ישראל אייכלר: ההיפך, שיעדיפו בתקצוב הכיתות בשנה הקרובה לאזור הדרום בגלל המצב הקיים.

אלכס מילר: אין בעיה, ברור.

ישראל אייכלר: זו הבקשה.

קריאה: הסכמנו על זה.

ישראל אייכלר: רציתי שזה יהיה בהחלטת הוועדה, היושב ראש מכיר את הפרטים.

אלכס מילר: תראו, אנחנו מבחינתנו קוראים לכל מי שרלבנטי לעניין זה, לפעול במהרה כדי לתת את המיגון המינימאלי ממה שאנחנו צריכים היום בעניין של המיגון.

אלכס מילר: עכשיו, אין לי שום ספק שאם יש נגיד מקומות שהמצב גם במידה ויש אזעקה לא מאפשר אפילו מקום בקרבה של מקום הלימודים להסתתר שם, אז זה צריך להיות כמובן בסדרי עדיפויות מבחינת הפעילות.

אלכס מילר: זאת אומרת אם יש לך היום מבנים יבילים שאתה יודע שאמור להיות מתי שהוא שם בנייה של בית ספר או כיתות חדשות ועדיין אין שם בכלל שום מקום ומיגון, אז צריך לתת שם פתרון.

ישראל אייכלר: זה המיגוניות, אגב.

אלכס מילר: יפה.

אלכס מילר: אז זה בסופו של דבר משרד הביטחון יודע איך לתת פתרון אם זה מיגוניות, אם זה בנייה נגיד דחופה של מקלט או כיתה כזו או אחרת.

אלכס מילר: אבל לא יכול להיות מצב שבעצם גם אם יש פתרון כללי, יש פה מקומות שהם פרוצים לחלוטין.

ישראל אייכלר: ברור.

אלכס מילר: אז זה צריך להיות חלק מקבלת החלטות ומתכנון אסטרטגי עתידי.

אלכס מילר: אולי גם לראשי ערים, שבמידה ויש לכם טענות כאלה ואחרות, אז תעבירו לוועדת החינוך, כי אנחנו מבחינתנו חשוב לנו שקודם כל השגרה תימשך להיות מבחינת הלימודים השוטפים, ושאנחנו לא נמצא את עצמנו בכאוס טוטאלי לפני סוף שנת הלימודים, כאשר יש אין סוף חומר שצריך להשלים לתלמידים, ויש פה פגיעה משמעותית בהשכלתם של ילדי הדרום; ומצד שני גם, אני אשמח שמשרד החינוך יעשה תכנון אסטרטגי לאור המצב שקורה לאחרונה בשנה שנתיים האחרונות בדרום הארץ, מבחינת השלמת החומר ובמידה ויהיה צורך לתקצוב כזה או אחר של המורים בהיבט של ההשלמה, וגם אם זה בעניין של הלימודים מרחוק, שהדבר יתבצע.

אלכס מילר: ואין לי שום ספק גם שאם יהיה צורך בפנייה לאוצר לתוספת לעניין זה, אז אנחנו גם נהיה שותפים לעניין.

אלכס מילר: כי יש פה דבר שהוא דבר לא רגיל, וכמובן שגם בעניין זה צריך להיות תכנון ותכנון מסודר, וגם צריך להיות תקציב.

אלכס מילר: אף אחד לא מבקש שמשרד החינוך, מהתקציב הקיים, יתחיל לעשות שמיניות באוויר בשביל לתת פתרונות למצב שהוא לא תלוי בו.

אלכס מילר: אז אני כן חושב שצריך להיות פה תקציב מיוחד לעניין של מצב חירום, במידה ותהיה השבתת לימודים לתקופה שהיא תקופה ארוכה יותר, וגם יהיה בעצם מענה לאותם התלמידים שיפסידו חומר, שהם יוכלו לקבל אותו במלואו, ולא על חשבון השעות שהמורים והמשכורות שהמורים מקבלים בשוטף, אלא צריך להיות תקציב מיוחד שייתן מענה לכל התוספות האלה.

אלכס מילר: זה מבחינתנו.

אלכס מילר: עכשיו, מה שחשוב גם שאין פה יותר מדי זמן למשחקים, ואם יש אפשרות לזרז את הבנייה, אז אנחנו רואים בה כסדרי עדיפויות מבחינת כל הנושא של בינוי ושל תקצוב כדרגה ראשונה, כי לא יכולים להרשות לעצמנו מצב של שנה וחצי שנתיים מחכים ובינתיים יש פה עוד חצי מהמדינה שנמצא באיזה שהוא מצב של אי ודאות.

אלכס מילר: כן, נטע, בבקשה.

נטע זלינגר: צריך לשים לב שהמורים יוכשרו ללמידה מרחוק.

נטע זלינגר: זאת אומרת לא כל המורים יודעים להשתמש בלמידה מרחוק מבחינת מחשבים.

נטע זלינגר: זה לא אוטומטי וצריך לראות שאכן בדרום עוברים המורים השתלמות בכל הנושא הזה.

דוד מנצור: למורים יש זמן גם לעסוק בזה, כי הם אז עסוקים גם בבית, עם הילדים שלהם.

נטע זלינגר: כן, כשמדברים על תקופה ---

דוד מנצור: כן, זה טוב בשביל ה ---

נטע זלינגר: אז הם עוברים הכשרה.

דוד מנוצר: שוב אני אומר, זה טוב בשביל האמירה.