ועדת החקירה הפרלמנטרית בנושא העסקת עובדים ערבים בשירות הציבורי, כנסת 18, פרוטוקול מספר 19, 2011-06-21 10:00

אחמד טיבי: בוקר טוב לכולם.

אחמד טיבי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החקירה הפרלמנטרית בנושא קליטת העובדים הערבים בשירות הציבורי.

אחמד טיבי: נושא הדיון; קדימות מכרזים פנימיים כחסם לקליטת ערבים בשירות הממשלתי.

אחמד טיבי: אורחים; נציב שירות המדינה, מר דיין, אני מברך אותך על עצם הבחירה, תחילת עבודתך, ומקווים לשיתוף פעולה פורה וחיובי עם הוועדה.

אחמד טיבי: מנכ"ל משרד המשפטים, מר גיא רוטקופף, הסתדרות העובדים אמורים והם יגיעו.

אחמד טיבי: הגדרת הבעיה: גיוס עובדי מדינה מתבצע על פי מכרז.

אחמד טיבי: תחילה מוצא מכרז פנימי, הקודם למכרז החיצוני.

אחמד טיבי: שיעור עובדי המדינה הערבים הנמוך המשתתף במכרזים פנימיים מצמצם מלכתחילה סיכוי להעלות את כמות העובדים הערבים בשירות המדינה.

אחמד טיבי: לטענת יושב ראש ועדת החסמים, כל עוד המכרזים הפנימיים לא ייפתחו לאוכלוסייה הערבית באופן שמועמדים יוכלו להשתתף במכרזים פנימיים, הממשלה לא תעמוד ביעד קליטת העובדים הערבים בשירות המדינה.

אחמד טיבי: יושב ראש ועדת החסמים מציע לשקול את האמור לעיל ככלי לפתרון החסמים.

אחמד טיבי: יש לנו גם נתונים שסיפק לנו מר נאדר אלקאסם, מרכז בכיר לייצוג הולם, בקרה וביקורת בנציבות שירות המדינה, לגבי התפלגות מועמדים בני האוכלוסייה הערבית, הדרוזית והצ'רקסית למכרזים בשירות המדינה, כאשר ב-2010 מכרזים פומביים, 1,976 ערבים, כללי 29,208, 6.67%.

אחמד טיבי: במכרזים פנימיים 2.4%.

אחמד טיבי: אין נתונים לגבי 2009 ו-2010.

אחמד טיבי: לאור האמור לעיל מצאנו לנכון לקיים את הישיבה הזאת, בנוכחות המנהל הכללי של משרד המשפטים, יושב ראש הוועדה להסרת חסמים, ונציב שירות המדינה.

אחמד טיבי: הבמה שלך, אדוני הנציב.

סעיד נפאע: אולי לפני זה, כדי שבאמת תהיה התייחסות.

סעיד נפאע: אני רוצה לצאת מנקודת המוצא של מה שכתב מר רוטקופף, המנהל הכללי של משרד המשפטים, שלמעשה שם את היד על הבעיה המרכזית בנושא הייצוג ההולם, החסם המרכזי שהוא המרכז הפנימי.

סעיד נפאע: על פי המסמך שהוכן והומצא, תקנו אותי אם אני טועה, השיטה קבועה למעשה בתקשי"ר (תקנות השירות), כך שלפחות אין לנו את החסם הזה של מעשה חקיקה ראשי בנושא.

סעיד נפאע: משמעות הדבר שמדובר בחקיקת משנה.

סעיד נפאע: מקור ההחלטה או מקור התקנות האלה הוא בהחלטת ממשלה, לפי המסמך שבידי, וזה מעין נוהג שהשתרש.

סעיד נפאע: אני מתייחס לסעיף 3, אם אני מבין נכון מה שכתוב בסעיף 3 למעשה זה הנוהג שהשתרש, אין פה חסם כפי שהתחלתי ואמרתי במעשה חקיקה ראשי שיחסום בפנינו.

סעיד נפאע: לכן אם המסקנה שלי נכונה ובסופו של דבר מדובר בשרשרת של החלטות ממשלתיות שהפכו להיות למעין נוהג כזה שהשתקף בתקנות שהוכנו, אני חושב שיש לנו פתח, ופתח די רציני, אלא אם לא הסקתי נכון את מה שקראתי במסמך הזה.

אחמד טיבי: כלומר לא מדובר בחוק אלא בנוהל.

סעיד נפאע: בנוהל בהחלטת ממשלה.

אחמד טיבי: כן, משהו מנהלי.

משה דיין: אדוני היושב ראש, ברשותך דקה או שתיים דברים כלליים, לאור זה שאני זה עתה נכנסתי לתפקיד.

משה דיין: אני יכול לומר שבנושא הזה קיימתי הכי הרבה ישיבות, בנושא הזה כבר יצא לי ארבע ישיבות כאלה ואחרות.

משה דיין: באופן כללי לאחרונה יצא דוח 2010, המספרים מדברים בעד עצמם, אין מה לטייח, אנחנו עומדים על 7.52, כשנכון להיום, הדוח הוא נכון לסוף דצמבר, אנחנו עומדים על 7.66.

משה דיין: אלה נתונים שנמסרו לי היום.

משה דיין: הסוגיה היא חשובה.

משה דיין: היא חשובה לא רק כי יש החלטות ממשלה והחלטות ממשלה צריך לקיים, היא חשובה גם לפי תפיסת עולם, בכלל למבנה השירות הציבורי ולחברה הישראלית באופן כללי ואני, כנציב, כן מתכוון לטפל בסוגיה הזאת.

משה דיין: כמובן יש הרבה היבטים לסוגיה הזו.

משה דיין: מי שמנתח את הנתונים רואה גם שחסרים קצת מועמדים.

משה דיין: ביחס לגודל האוכלוסייה וביחס למכרזים הקיימים, ניגשים קצת פחות, כנראה יש כל מיני חסמים, ייתכן שחלקם אולי אפילו נובעים מאי אמון וזה רע מאוד וצריך לטפל בזה.

משה דיין: מה שאני מתכוון לבדוק זה כל מיני אלמנטים של שיווק, פרסום, נוכחות של הנציבות בכל מיני כנסים או ירידים כאלה ואחרים, שקילת הקלות בתהליכי הבחירה.

משה דיין: הבאתי איתי את גב' גבי אשכנזי.

משה דיין: אני פותח בסוגריים; אני משה דיין, היא גבי אשכנזי, זה נראה פה כמו ישיבת מטה כללי לדורותיה, ויש לנו גם עובדת בשם שרון אריאל.

אחמד טיבי: יש לי רושם שאני תמיד מקלקל את החגיגה.

משה דיין: יש כמובן את הנושא של הקלות בבחינות, או במהלך הליכי המיון.

משה דיין: אם תרצו, זה לא על סדר היום, כמובן נפרט.

משה דיין: למה הקדמתי את המכלול?

משה דיין: אל"ף, גם כדברי פתיחה לתפקיד שלי, וגם כדברי פתיחה לסוגיה שהיום על הפרק.

משה דיין: לצערי אנחנו בודקים כל דרך להקל ואנחנו מקלים בהליכי המיון, בסוגיה של ההליך הפנימי, כלומר המכרז הפנימי מול הפומבי.

משה דיין: לא במקרה נמצא פה חברי, יושב ראש הסתדרות עובדי המדינה, זו לא סוגיה בדיוק שאני חושב שהמדינה או הממשלה יכולה לרוץ לבדה, זה נוגע למעשה לתנאי עבודה וזכויות של עובדים קיימים.

משה דיין: במקום עבודה רגיל, ופה אני כבר מתחיל לרדת למהות הדברים, מי שטוב מצפה תמיד להתקדם, כך דרכו של עולם.

משה דיין: בשוק הפרטי באמת מי שטוב, מרוצים ממנו, מישהו פינה תפקיד, הוא המועמד הטבעי.

משה דיין: בשירות המדינה יש את השיטה המכרזית שאלה לא אותם תנאים, צריך להיות פה מכרז ומתמודדים, אבל מה שנבנה הוא ההליך הפנימי.

משה דיין: כלומר קודם כל נוצרת העדפה מסוימת, מכרז רק מול המתמודדים שכבר פה ושהם האוכלוסייה הטבעית לקידום, גם מבחינת הציפייה שלהם וגם מבחינת אפילו הוגנות מסוימת, במקום עבודה מי שמשקיע ממרצו רואה את האופק שאם הוא יהיה טוב הוא יעמוד למכרז וההצנחות מבחוץ יהיו מתונות ומדודות ובתנאים מסוימים.

משה דיין: הנושא של ערבוב בין המכרז הפנימי למכרז החיצוני, אל"ף פוגם במבנה הזה, במבנה החברתי הפנימי של מקום העבודה, בי"ת, וזה גם שיקול חשוב, זה מערבב---

גאלב מג'אדלה: המרקם החברתי, זה לקוח ממקום קשה, תשתדל פחות להשתמש בו.

משה דיין: אני מדבר על מבנה של מקום עבודה, קבוצת עובדים, מה הציפיות של האנשים ומה התמריצים של האנשים וגם מה הזכויות של האנשים.

משה דיין: במקום עבודה רגיל המועמד הטבעי הוא המועמד הפנימי ובשירות המדינה יש את המכרז, אז הדרך שננקטה היא מכרז.

משה דיין: כלומר זה שאתה היית סגן טוב זה לא אומר שאתה המנהל הבא, אתה תצטרך להוכיח את עצמך מול קבוצה, שלב ראשון מעגל פנימי, והיה ולא נמצא המועמד מהמעגל הפנימי יוצאים למכרז החיצוני שהוא פתוח לכולא עלמא.

משה דיין: סוגיה שנייה היא, ואני אומר את זה על השולחן, ברגע שיש מועמדים פנימיים ובא החיצוני, באופן טבעי הפנימיים, בהנחה שהם טובים.

משה דיין: .. הרי ככה, אם הם לא טובים, נצא לחיצוני, אם הם טובים וזה לא קשור לערבי או יהודי או מוצא, כמעט שום נתון מהסוג הזה, המועמד הפנימי כבר מצוי שם כמה שנים, הוא שוחה בחומרים, באופן טבעי נוצר לו יתרון גדול אמיתי, לא על בסיס דת או מין, אלא על בסיס זה שהוא שם והוא טוב והוא צובר והוא מכיר את תחומי המקצוע במה שנוגע לאותה יחידה או מחלקה, ולכן מבחינה מעשית קשה לי לראות איך זה יקדם אותנו קדימה, איך התוצאות יביאו ל...

משה דיין: נתון שלישי, וזה חשוב לי מאוד לומר כנציב שירות המדינה; בימים אלה אני לומד את המערכת, יש הרבה מה לעשות וגם תחום המכרזים בכלל הולך לעבור שינויים והכוונה היא לייעל ולייעל ולייעל ולקצר הליכים.

משה דיין: יש לנו היום בעיות גם של לוחות זמנים, הם הרבה יותר טובים מלפני שנים אחדות אחורה, אבל עדיין יש לאן לשאוף, אנחנו עובדים על זה ונעבוד על זה וזה יעד מרכזי.

משה דיין: אם אנחנו מאפשרים במכרז פנימי למועמדים חיצוניים באשר הם לגשת, מאוכלוסייה מסוימת, מקבוצה מסוימת, זה הופך את ההליך הפנימי להליך פומבי מבחינה פרוצדורלית, אני צריך לפרסם בעיתונות וכל ההליכים שלוקחים זמן בהליך הפומבי, ואז אנחנו מאבדים יתרון עצום של ההליך הפנימי שהוא יותר מהר.

משה דיין: הרבה יותר מהיר, להערכתי אפילו ב-100% בערך.

משה דיין: אבל הנושא הבא הוא איך מודדים ומשווים בין מועמדים.

משה דיין: למכרז פנימי באים אנשים מתוך המערכת, החומר שעל גביו נבחרים האנשים זה הידע שיש למערכת עליהם הלכה למעשה, בפועל.

משה דיין: כלומר הם עבדו פה כמה שנים, יש הערכות עובד, יש המלצות.

משה דיין: אנחנו יודעים איך העובד הזה במערכת הזו ובדרך כלל גם בתחום העיסוק הממוקד הזה.

משה דיין: המועמד החיצוני לא עבד בתוך המערכת לכן שם יותר רלוונטיים כל הבחינות ומרכזי ההערכה והליכי המיון שאנחנו לא יודעים איך הוא במערכת הזו.

משה דיין: כלומר אלמנט החיזוי הוא גבוה יותר ומשתמשים בבחינות של מרכזי ההערכה, מבחן קוגניטיבי וכולי, שהם לא כלי מושלם, אבל הכלי הכי טוב שיש למי שאין לך ידע איך הוא יתפקד במערכת.

משה דיין: עכשיו יבואו שני סוגי אוכלוסיות למכרז כזה, איך משווים ביניהם?

משה דיין: אני שואל ולי אין תשובה.

משה דיין: איך משווים בין מישהו שבא עם נתוני מכרז פנימי עם מישהו שבא בכלל עם חבילה אחרת.

משה דיין: אין לנו מערך השוואה, אלא אם כן נכפה על המועמדים הפנימיים, שעובדים כבר בשירות המדינה, הליכים פומביים, כלומר יעשו בחינות כמו כולם ונתעלם מהידע שנצבר לגביהם במהלך השנים.

משה דיין: זה מתחבר בדיוק לנתון הקודם שאמרתי, מעשית אני לא רואה איך זה יפתור, ורבותיי, אני אומר את זה חד משמעית, אנחנו צריכים שבדוחות הבאים המספרים יעלו.

משה דיין: לתת תרופות שלא עוזרות, ונגיד ונצא, אז נחכה לדוחות של עוד שנתיים ונראה שזה לא הביא תוצאות---

אחמד טיבי: אתה מעריך שלהשאיר את הנוהל כפי שהוא זה יותר טוב מאשר לשנות, מבחינת השילוב בעתיד, העלאת המספרים?

משה דיין: אני חושב שהעלאת המספרים היא יעד חשוב וצריך להגיע אליו, גם חברתית וגם כי יש החלטות ממשלה.

משה דיין: אם אתה שואל אותי איך מגיעים לזה, זו משימה קשה.

משה דיין: יש לי רעיונות, אם תרצו.

משה דיין: אל"ף, המספרים מראים, מספר המועמדים הערבים במכרזים הוא לא כשיעורם באוכלוסייה.

משה דיין: סדר גודל של מחצית.

משה דיין: כלומר אם יש 20%, אז אני מצפה.

משה דיין: ..

משה דיין: יש פה עוד כמה בעיות, גם גיאוגרפיה, למשל ורואים את זה בעליל.

משה דיין: המועמדים וגם המשרות בצפון ובאזור חיפה, זה שונה לגמרי ממחוז תל אביב ושונה לגמרי אפילו ממחוז ירושלים.

משה דיין: ניסו לפתור את הגיאוגרפיה בשכירויות, בתגמולי שכירות, אבל אני חושב שזה צריך להיות מהלך משולב.

משה דיין: אני מתכוון לשבת על משרדי הממשלה ברמות הכי גבוהות וללחוץ שהם יתנו את חלקם.

משה דיין: חלקם זה אומר לא המשרות המיועדות, במשרות הרגילות לייעד משרות לזה.

משה דיין: השיטה הזו עובדת, כי היא שיטה של 100%.

משה דיין: ברגע שמכרז הוא מיועד, זה 100%.

משה דיין: אני גם אומר, במכרז פנימי אם יבוא מישהו מן החוץ, הסיכויים שלו להיבחר, לא בגלל אפליה, בגלל נתונים אובייקטיביים, על פי הגדרה, הם פחותים, ועכשיו מה אני עושה לאותה מחלקה.

משה דיין: אני אומר לזה שעשר שנים... לא, יש לו יעד חשוב מאוד, אבל אתה תחכה עוד חמש שנים בגלל...

משה דיין: זה כבר משהו מאוד ממוקד.

משה דיין: כשאני מייעד משרות זה לא גורם למרמור עובדים, כי לאף אחד זה לא בא... פה אני דואג למה שנקרא.

משה דיין: ..

חמד עמאר: אם הפתרון בייעוד משרות, למה אין ייעוד משרות?

משה דיין: זו גם שאלה תקציבית.

משה דיין: בגלל שאין פה עניין של השוואה בין סוג א' לסוג ב', זה עניין של השוואה בין סוג א' לסוג א', אני כן חושב שגם מבחינת המסר חשוב מאוד שתקנים יגיעו גם מהמלאי הרגיל.

משה דיין: אני חושב שזו אמירה חשובה וחזקה.

משה דיין: אני פותח סוגריים; שמעתם נתון מאוד מפתיע, שיש מועמדים ערבים שלא מזהים את עצמם ככאלה.

משה דיין: שאלה מעניינת, למה.

משה דיין: לא נעשה מחקר, אבל לא מעט אמרו את השיקול 'אני לא רוצה שיעשו לי טובה'.

משה דיין: אז זו לא טובה, אני לא מצטרף לעמדה שלהם.

משה דיין: חבל, זה שהם לא מזדהים, זה גורם לנו לא לתת את הפקטורים ואולי ככה הם היו נבחרים.

משה דיין: הם אזרחים רגילים מבחינתי, לכן אני כן חושב, אלא אם כן אתם חולקים עליי, שמשרדים צריכים לתת מתקניהם, כי אלה אזרחי המדינה.

משה דיין: אני יכול לבשר פה, אם יורשה לי, מבחינתי אני לוחץ בנציבות להכניס לתקני העבודה עוד ארבעה תקנים, בקרוב ממש.

אחמד טיבי: לאיפה?

משה דיין: לנציבות, בבית החדש שלי.

אחמד טיבי: סוף סוף.

משה דיין: אבל זה לא ייתן, אגב, גם אם כל עובדי הנציבות.

משה דיין: ..

אחמד טיבי: אבל אתם יכולים להשרות אווירה.

משה דיין: מקובל.

משה דיין: אני חושב שצריך לנוע בכמה מהלכים, אחד זה גם, רבותיי, עידוד של האוכלוסייה הערבית להגיש מועמדויות.

משה דיין: יש פה טיפה בעיה.

אחמד טיבי: יש סיבות למה הם לא מגישים.

אחמד טיבי: היעדר אמון, חשש, סטטיסטיקה קודמת, שהם לא מצליחים במכרזים הכלליים.

משה דיין: סטטיסטיקה, השנה, אני תיכף אתן לכם את הנתון.

דני גרא: לגבי הסטטיסטיקה שלכם יש לנו עדיין שאלות, וזה לא יהיה בדיון הזה, זה יהיה דיון בדוח.

משה דיין: מתוך כלל המכרזים של 2010, קליטת עובדים, נקלטו כ-11.1%.

משה דיין: מספר הניגשים באחוזים הוא נמוך.

משה דיין: אני לא אמרתי, זה לא פתר את הבעיה, יש גם עלייה ואני שמח לה, צריכה להיות עלייה יותר גדולה, אני רק אומר שזה צריך להיות מהלך משולב, גם משרדי הממשלה צריכים לתת מעצמם ומשלהם, וגם אני שוקל, יכול להיות שאני טועה, אבל דיברתי על שיווק ופרסום, אם אתה אומר לי שזה חסר טעם, אני אצטער.

דני גרא: לא, אני אומר, אולי רק במאמר מוסגר, אם אין לך מוצר טוב, קשה מאוד לשווק אותו.

דני גרא: את זה כולנו יודעים, כל מי שעסק פעם בשיווק ופלות, או מוצר אחר.

דני גרא: אבל כאן יש לנו בעיה, המערכת הממשלתית איננה משדרת שהיא רוצה למכור משרות לערבים.

דני גרא: בוא נשים את הדברים על השולחן, זה לא שוק היעד שלה, כך המערכת הזו משדרת, ולא משנה אם זה החלק הפוליטי או החלק האקזקוטיבי שהולך אחרי החלק הפוליטי.

דני גרא: זה לא משנה, בעובדה זה מה שקורה.

דני גרא: וכשאתה בא לאותו ציבור ורוצה למכור לו, הוא אומר 'בעצם אתה לא כל כך מעוניין שאני אקנה את זה', וזה מה שקורה.

דני גרא: אתה קראת לזה אי אמון, אתה צודק, בוא נשים את הדברים על השולחן, אלה הם הדברים האמיתיים.

דני גרא: בסופו של דבר זה גם לא עניין של דיור, חבר הכנסת טיבי לא נולד, לא בקרית משה, לא בשייך באדר ולא בנווה שאנן, הוא גר בירושלים, ויש כאן עוד כמה אנשים שגם לא נולדו בירושלים ועובדים כאן.

דני גרא: אני לא יודע לגביך.

קריאה: מהמרכז.

דני גרא: כלומר זה לא שאדם חייב לעבוד בקומה מעל דירת מגוריו.

דני גרא: יש כאן דברים מצטברים, אז בואו לא נשתמש בטיעונים האלה כי אלה לא הטיעונים המרכזיים.

דני גרא: הטיעון המרכזי יכול להיות בעבודה בסניפים שבכל אופן הציבור הערבי למשל נמצא באיזה שהוא דין ודברים יותר עם ממונה מחוז, או מנהל מחוז של משרד זה או אחר במחוז הצפון מאשר במשרד ממשלתי בתל אביב, אבל בתל אביב לא כל כך מעוניינים לקבל אותו, גם לא בירושלים, בהנהלות המשרדים.

דני גרא: אנחנו רואים את זה, זה לא רק בגלל המשרדים.

משה דיין: ודאי שלא.

דני גרא: בוודאי שלא.

דני גרא: זה עניין של האם אתה רוצה, כנציבות, לא אתה אישית כמובן, האם המדינה רוצה למכור להם משרות.

דני גרא: התשובה היא, אני אהיה זהיר, עם סימן שאלה גדול.

אחמד טיבי: אתה רוצה לענות?

משה דיין: רק מלה אחת לסיום, הנושא של המכרז הפנימי, ולא במקרה, הוא גם נושא של יחסי עבודה.

משה דיין: אני לא התייחסתי לזה, אבל צריך לזכור שזה יותר קשה מלשנות חוק, אני חושב.

אחמד טיבי: מר גיא רוטקופף, בבקשה.

גיא רוטקוף: ראשית אני מצטרף לברכות למינוי של משה.

סעיד נפאע: מר רוטקופף, הוא סתר למעשה את ההמלצה שלך.

גיא רוטקוף: וזה קורה.

גיא רוטקוף: משה היה היועץ המשפטי שלי, כל יום הוא היה סותר המלצות שלי וכל פעם שהוא היה עושה את זה הייתי מקבל את הסתירות שלו, כי תמיד כשעשיתי מה שהוא אמר לי, הצלחתי, ומאז שהוא עזב אני מתחיל להיכשל, אבל אני אתייחס, ברשותך.

גיא רוטקוף: ההמלצה שלי היא אחת ההמלצות כי היא הצביעה על חסם אמיתי.

גיא רוטקוף: יכול מאוד להיות שאת החסם הזה אי אפשר לפתור, אבל אנחנו לא יכולים לבוא ולומר שאם את החסם הזה אי אפשר לפתור אז בוא נמשיך להשתדל ונראה מה יהיה.

גיא רוטקוף: אמנם משה נכנס לזה בישורת האחרונה, אני כבר מטפל בזה די הרבה זמן, אבל יש לנו החלטת ממשלה שגם החלטת הממשלה הזו מייצגת פחות מחצי מהייצוג של האוכלוסייה הערבית בציבור הישראלי.

גיא רוטקוף: כלומר כשבאה הממשלה ואומר שעד 2012 יהיו 10%, זה אומר שעד 2012 אנחנו נגיע לפחות מחצי מהייצוג שלהם באוכלוסייה ולכן גם החלטת הממשלה הזו לא ממלאת את הייעוד האמיתי של הייצוג ההולם.

גיא רוטקוף: אפשר לדבר עוד פעם אצל אחמד טיבי וגם אפשר לחזור לממשלה ולהגיד לה 'לא הצלחתי'.

גיא רוטקוף: אבל אני לא רגיל לעשות את זה.

גיא רוטקוף: כשמטילים עליי משימה, בהחלטת ממשלה, אני צריך לקדם אותה.

גיא רוטקוף: אם אי אפשר דרך המכרזים הפנימיים, אז אפשר בדרך אחרת.

גיא רוטקוף: צריך אתמול לשבת, ואני מוכן לתרום מזמני לסייע בעניין הזה לך.

גיא רוטקוף: אני בטוח שמר חיים שני, המנהל הכללי של האוצר, שכבר עושה סימנים בתוך משרד האוצר של שינוי, יהיה מוכן גם כן לבוא לעניין הזה.

גיא רוטקוף: אני בטוח שהשר, מר שלום שמחון, ישמח לקחת גם את העניין הזה לידו, אבל השבוע להכין תכנית עבודה מסודרת.

גיא רוטקוף: חברים, בשביל לעמוד בהחלטת הממשלה, אנחנו צריכים בשנה וחצי להביא 1,500 ערבים לשירות המדינה.

גיא רוטקוף: המשימה הזאת קשה, אבל המשימה הזאת אפשרית.

גיא רוטקוף: אם היא לא אפשרית דרך מכרזים פנימיים, יכול להיות שבמשרד אחד אנחנו נצטרך להחליט שבאופן זמני לשנה אנחנו נכניס אותם למכרזים פנימיים.

גיא רוטקוף: מר אריאל יעקובי יילך איתנו, במכרז אחד או בשניים.

אריאל יעקובי: לא, לא.

גיא רוטקופף: הוא יילך, במשרד אחד הוא יילך.

אריאל יעקובי: אני אעזור לכם להכניס 1,500 איש, אבל אני לא אעשה את זה לרעת האוכלוסייה הערבית שכבר נקלטה בשירות המדינה.

אריאל יעקובי: כי מה אתם באים ואומרים?

אריאל יעקובי: עד שיש לך איזה שהוא כלי להגן על העובדים שכבר עובדים בשירות המדינה, בוא תוותר עליו, יילכו שלושה ערבים למכרז וירצו להיבחר במכרז פנימי, נביא להם מועמדים חיצוניים גם.

גיא רוטקופף: אנחנו נעשה חריג, כל ערבי שיתמודד במכרז פנימי, אנחנו לא נחיל את הכלל.

גיא רוטקופף: תראו, אנחנו נמצא דרך.

גיא רוטקופף: אין לנו בררה אלא למצוא דרך ואנחנו צריכים להגיע לקו הגמר כשיש לנו 10% של ערבים בשירות המדינה ואני מצדיק לגמרי את התפיסה שלא כחוטבי עצים ושואבי מים, צריך להכניס אותם בתפקידי מטה, בתפקידי מטה בכירים, צריך להכניס סמנכ"לים, צריך להכניס ראשי אגף וראשי אגף לכוח אדם.

גיא רוטקופף: השינוי צריך לבוא משם.

גיא רוטקופף: אני מאמין שאפשר לעשות את זה, אנחנו פשוט צריכים לשבת ולקבוע תכנית עם כל אחד מהמשרדים.

גיא רוטקופף: אגב, תכפה גם עליי, אתם יודעים שגם אני לא מושלם, גם אני בשביל להגיע לזה רב עם כל המשרד שלי.

גיא רוטקופף: אנחנו צריכים לשבת עם תכניות מסודרות שמגישים אותן מיידית, ואם יהיו תכניות מסודרות שמביאים אותנו לתוצאות, בלי לשנות את המכרז הפנימי, על הכיפאק.

גיא רוטקופף: לי קשה קצת לראות את זה, נצטרך קצת ללחוץ על האוצר, נצטרך לבחור ... אגב, גם כשאנחנו בוחרים, נגיד שלא נוותר על מכרז פנימי ובחרנו בחור, קידמנו ערבי בתוך שירות המדינה, אז שהחדש שייבחר יהיה גם כן בחור ערבי.

גיא רוטקופף: התכנית צריכה להביא 1,500 עובדים לשירות המדינה תוך שנה וחצי.

גיא רוטקופף: אני חושב שזה אפשרי ואני מוכן לסייע רבות מזמני לצורך ביצוע הפעולה הזאת.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מג'אדלה.

גאלב מג'אדלה: קודם כל אני מצטרף לברכות.

גאלב מג'אדלה: שיהיה לך בהצלחה.

גאלב מג'אדלה: אני שמח שאתה נכנסת, הייתי רוצה שתיכנס שנתיים לפני זה.

גאלב מג'אדלה: דעתי ידועה גם לנציב הקודם, זה לא חדש.

גאלב מג'אדלה: חברים, בואו נשחק משחק גלוי, כן וברור.

גאלב מג'אדלה: שאף אחד מאיתנו לא ינסה לרצות את עצמו.

גאלב מג'אדלה: אני נותן לכם ניסיון, מצד הנתונים, בדוק שחור על גבי לבן.

גאלב מג'אדלה: אני בתור שר המדע, שזה תחום לא מוביל של הערבים, התרבות, שהיא בוודאי בפיגור גדול אצל הערבים ביחס ליהודים, הספורט סביר, קיבלתי משרד ב-2.9%, הבאתי אותו אחרי שנתיים בדיוק 11.8%.

נאדר אלקאסם: יותר, הגעת ל-18%.

גיא רוטקופף: רק אל תגיד את זה בקול רם, כי יש סיכוי שנכנסו על זה לכלא.

אחמד טיבי: הוא ירד מתחת ל-10%.

דני גרא: 8.5%, אבל גם קיצצו לו.

דני גרא: המדע כבר לא שלו.

קריאה: זה מתחלק לשניים, אז אנחנו לא יודעים, כי יש עכשיו שר המדע ושרת התרבות והספורט.

גאלב מג'אדלה: כמה ירד אחרי זה, אתם תבדקו, אני יודע בדיוק כמה ירד וכמה שלחו הביתה יום אחרי שעזבתי, למרות שכולם במכרזים ושום משרת אמון, אני לא מדבר על משרות אמון.

משה דיין: פיטרו אותם?

גאלב מג'אדלה: זה אתה תבדוק, אתה הנציב, אתה צריך לבדוק.

אחמד טיבי: אני מעוניין באחוז, כמה היו בתקופתו וכמה ירדו.

קריאה: הוא לא יכול בגלל הפיצול.

גאלב מג'אדלה: זה נושא לבדיקה.

גאלב מג'אדלה: מה שאני רוצה לומר לכם, חד וברור, זה תלוי ברצון השר.

גאלב מג'אדלה: אני לא פחדתי משום חקירה, אני רוצה להרגיע אותך---

קריאה: אני מכיר אותך.

גאלב מג'אדלה: לא, אתה לא צריך להכיר אותי, זה שאתה מכיר אותי זה מוסיף לך יותר.

גאלב מג'אדלה: אני אמרתי את זה בגלוי בכנסים הכי גדולים, בתקשורת הכי גדולה, אני השר, אני קובע מדיניות, המנגנון מיישם מדיניות של השר.

גאלב מג'אדלה: לא המצאתי שום דבר.

גאלב מג'אדלה: שלא יהיו אשליות, אני לא באתי לשם בשביל לשתות קפה, אני שר, מוניתי, יש לי סמכות, אני קובע מדיניות, תפקידו של המנגנון ליישם את המדיניות שלו ככתבה וכלשונה וכל יום בבוקר התחלתי במדיניות וסיימתי בביצוע שלה, לא עשיתי חשבון לאף אחד, ואף אחד לא עשה לי טובה.

גאלב מג'אדלה: שלא תהיינה אי הבנות.

אריאל יעקובי: ולנו לא היו טענות, של איגוד מקצועי.

גאלב מג'אדלה: אלה הדברים.

גאלב מג'אדלה: אני אגיד לכם בתור יהודים, אתם לא עושים טובה לערבים.

גאלב מג'אדלה: לא רק שאתם עושים את תפקידכם וחובת

גאלב מג'אדלה: כם כלפי אזרחי המדינה, אתם עושים טובה לעצמכם.

גאלב מג'אדלה: כאשר 20,000 ערבים מצטרפים למעגל העבודה, התל"ג (תוצר לאומי גולמי) שלכם עולה, הצמיחה עולה, פחות עניים, אתם מקבלים כבוד גדול וגאווה בבנק העולמי, נפתחות בפניכם דלתות, קרנות, הלוואות, מענקים, ובכל מקום ובכל ועידה שאתם באים בעולם, אומרים לכם ב-OECD, welcome.

גאלב מג'אדלה: לא בעוד שנתיים יגרשו אתכם משם, אם המצב הזה יישאר בעוד שנתיים ישראל תגורש מה-OECD, שלא תהיינה אי הבנות.

גאלב מג'אדלה: אתם עושים טובה עם עצמכם ועם המדינה, לא עם הערבים, כי התל"ג עולה, האשכנזי ברמת אביב ג' נהנה מזה שאתה קולט ערבים בזה שהתל"ג שלו עולה, בזה שיש צמיחה.

גאלב מג'אדלה: אם אתה מעלה.

גאלב מג'אדלה: ..

גאלב מג'אדלה: אני אספר לכם רק כדי שתדע איפה המשימות שלך: משרד החינוך, 9,746 אזרחים ואזרחיות מחזיקים B.Ed ביד, יושבים בבית כי אין שעות לקלוט אותם במשרד החינוך, בין שנה לשבע-תשע שנים.

גאלב מג'אדלה: אני אומר את הניסיון שלי ברמה הלאומית, לא ברמת נציבות שירות המדינה, אבל כדי שיידע איפה נקודת התורפה.

גאלב מג'אדלה: אחר כך יש כמעט 20,000 אקדמאים עם תואר שני ותואר ראשון, עובדים בחלטורה.

גאלב מג'אדלה: אתה יודע מה המשמעות מבחינה לאומית-חברתית כשהוא מצטרף למעגל העבודה בתחום שלו?

גאלב מג'אדלה: מה התרומה שלו ואיזה השתייכות הוא מקבל בחברה הזו?

גאלב מג'אדלה: עכשיו אני אומר לכם את זה ברמה הלאומית.

גאלב מג'אדלה: אלה הגזענים שמבקשים נאמנות, קודם כל שהם יהיו נאמנים למדינה.

גאלב מג'אדלה: הם שקודם כל יהיו נאמנים.

גאלב מג'אדלה: הגזענים האלה, הם הכי פחות נאמנים למדינה, שמבקשים מהערבים נאמנות.

גאלב מג'אדלה: כי ברגע שהערבי לא נקלט במקומו ולא משתלב בחיי המדינה הוא הופך להיות ברמה הלאומית רע למדינה.

גאלב מג'אדלה: במקום שיקלטו, הם רוצים ממנו נאמנות.

גאלב מג'אדלה: לכן אני אומר לכם, בואו לא נשחק משחקים, הדברים יותר מדי ברורים, זה תלוי ברצון השרים והמנהלים הכלליים, ואם המדינה רוצה להוביל מדיניות נכונה לקליטת קרוב ל-40,000 אזרחים ערבים לא בעבודות שחורות, אלא ברמה המקצועית, ואתה מעלה 40,000 משפחות מתחת לקו העוני, אני לא רוצה להגיד לך מה זה עושה.

גאלב מג'אדלה: לכן חבר הכנסת טיבי עושה עבודה, תאמינו לי, בשירות המדינה יותר מאשר בשירות הערבים.

גאלב מג'אדלה: שלא תהיינה אי הבנות.

גאלב מג'אדלה: קודם כל נפגשו האינטרסים שלנו ביחד, מדינה עם אזרחיה.

גאלב מג'אדלה: אני מדבר עכשיו ברמה מספרית-כלכלית, אני לא מדבר עכשיו ברמה אידיאולוגית.

גאלב מג'אדלה: אידיאולוגיה זה חשוב מאוד אבל יש אינטרסים, האינטרס של מדינת ישראל לקלוט עשרות אלפי אזרחים ואזרחיות ערבים בשירות המדינה ובכלל בכל המערכות, כדי שהצמיחה שלה והתל"ג שלה והאזרחים שלה יתחילו להרגיש שוויון והיא תיהנה מזה.

גאלב מג'אדלה: לכן אני מברך אותך, חבר הכנסת טיבי, בסוף, גם האזרחים צריכים להודות לך, אבל גם המדינה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני מסכים איתך שזה אינטרס של מדינת ישראל שאזרחיה הערבים ישתלבו בסקטור הציבורי בשירות המדינה.

אחמד טיבי: היא צריכה ללמוד מחברת סופר פארם שמוכיחה ששילוב ערבים הוא גם כדאי מבחינה כלכלית, ויש כמה חברות שמוכיחות זאת.

אחמד טיבי: כדאי שהממשלה תלמד מסופר פארם.

אחמד טיבי: מר אריאל יעקובי, יושב ראש הסתדרות עובדי המדינה.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

אריאל יעקובי: אדוני רואה שאנחנו רואים בזה נושא מאוד חשוב, אפילו כבוד השר לשעבר העיר שההסתדרות השתלטה פה על החדר, אז הוא כלול בתוך ההסתדרות בעניין הזה.

אריאל יעקובי: ובהזדמנות הזו---

גאלב מג'אדלה: איזה שאלה, 32 שנה ביליתי שם.

אריאל יעקובי: אני מבקש לקבל את ההזדמנות הזאת ולברך רשמית את חברי משה דיין על היבחרו להיות נציב שירות המדינה.

אריאל יעקובי: אנחנו גאים בו, אנחנו חושבים שבעזרת ה' ביחד איתו גם נקלוט הרבה מאוד עובדים ערבים לתוך שירות המדינה, כמו שלפחות ההחלטה אמרה ואולי עוד יותר.

אריאל יעקובי: אני רוצה בראש ובראשונה להודיע שלמרות שתיכף אני אדבר על יחסי עבודה, אנחנו רואים חשיבות רבה מאוד לשירות ציבורי הטרוגני שנותן ביטוי לכלל האוכלוסייה, מה עוד, ואני אומר לכם את זה ואתם יכולים לקבל את זה כחוות דעת מקצועית שלי, אני גאה בכל עובדי המדינה הערבים, הלא יהודים, כי אני חולק גם על ראלב על זה שהוא אומר כל פעם 'האוכלוסייה הערבית' והיהודים, יש גם כמה יהודים שהם ערבים, מה לעשות, אני אחד מהם.

אריאל יעקובי: נולדתי בעירק, אז אני נשאר ערבי, מה לעשות, וזה לכבוד לי.

קריאה: אנחנו מקבלים אותך בברכה

אחמד טיבי: אז סוף סוף יש ערבי בתפקיד בכיר.

דני גרא: בהסתדרות.

אחמד טיבי: כל הסטטיסטיקה שלנו מוטה.

קריאה: לפי הכלל הזה, גם נציב שירות המדינה.

אריאל יעקובי: על כל פנים אנחנו גאים על הדיון הזה, אבל אנחנו רוצים לסייג.

אריאל יעקובי: קודם כל המכרזים הפנימיים הם חלק מיחסי העבודה.

אריאל יעקובי: עובד מדינה שנקלט לשירות הופך להיות עובד בשירות עם כתב מינוי, זה אומר שהוא נכנס בתפקיד זוטר והוא רואה את השירות כייעוד, והוא אמור לפרוש בגיל הפרישה, בגיל 67 כמו שקבעה הכנסת, כאשר הוא מתפתח בתוך השירות.

אריאל יעקובי: כל ניסיון לשנות את הווריאנט הזה ולהתחיל לעשות שינוי בדבר הזה, יקלקל, ואני אומר לכם, זה גם יקלקל לאוכלוסייה הערבית במידה ונעשה את זה.

אריאל יעקובי: שם לא התרופה, התרופה צריכה לבוא מהמקום, ולצערי אני לא כל כך רואה את אנשי אגף התקציבים פה, שתיכף אני אדבר על זה.

אריאל יעקובי: היתה במקביל להחלטה הזאת של להפוך את השירות לשירות הטרוגני, גם החלטת ממשלה, לצמצם סו קולד לשירות הציבורי, אז מה עשו?

אריאל יעקובי: לקחו את מרבית העבודה ונתנו אותה לקבלני משנה והקבלנים האלה עושים את העבודה וכאילו מצמצמים את השירות הציבורי וזה המקום הלא נכון.

אריאל יעקובי: אני טוען ואדוני, יושב ראש הוועדה, יבחן את הדברים; חסרים לנו למעלה מ-5,000 עובדים בשירות המדינה, שאגף התקציבים משיקולים שלו, כופה בעצם התנהלות על נציבות שירות המדינה שהיא תמשיך לנהל את השירות מבלי לקלוט את העובדים האלה.

אריאל יעקובי: אני אתן לכם דוגמה, למשל תראו את נושא הבדיקה של תיקי מס ההכנסה על ידי מפקחי מס הכנסה.

אריאל יעקובי: זה לא דברים שלי, אמר אותם בוועדת הכספים מנהל רשות המסים, צריך לקלוט בין 500 עד 1,500 מפקחי מס הכנסה וזה יעלה את גביית המסים במדינת ישראל.

אריאל יעקובי: זה יעשה את החברה שלנו לחברה הרבה יותר טובה, הרבה יותר מסודרת.

אריאל יעקובי: אם יתנו היום 1,500 תקנים כאלה למס הכנסה ויגידו 'אנחנו רוצים שתיתן העדפה לקליטת רואי חשבון ערבים, לקליטת אקדמאים שעברו הסבה מהאוכלוסייה הערבית', הנה, יש לך פתרון, גיא.

אריאל יעקובי: אלא מה?

אריאל יעקובי: במקום ללכת ולחפש את הפתרון במקום הראוי, תמיד מעדיפים לחפש את הפתרון איפה שיש אור וזה לא נכון.

אריאל יעקובי: הנכון הוא לבוא למדינה ולהגיד, יש החלטת ממשלה, צריך ליישם אותה, צריך לקבוע שכל הגורמים שיכולים לתת את התקינה שיבואו ויעשו מבחן אמיתי, האם השירות עובד בחסר או לא.

אריאל יעקובי: כי מה יקרה אם אנחנו לא נעשה את זה?

אריאל יעקובי: השר לשעבר מצא פתרון במשרד התרבות והספורט והמדע, איך?

אריאל יעקובי: כאשר הוא היה צריך לעשות העדפה הוא עשה את ההעדפה, אבל הוא לא פיטר אף עובד.

גאלב מג'אדלה: אגב, גם חרדים, מאפס עלו לשלושה עובדים, פעם ראשונה גם תקנה לתרבות חרדית.

אריאל יעקובי: והוא לא רב איתנו, הוא לא בא ואמר 'אריאל, אני אפטר', או 'אני אעשה העדפה במכרזים פנימיים'.

אריאל יעקובי: אז שם אפשר היה לעשות, במשרדים אחרים זה קשה לעשות מפני שגיל העובדים יותר צעיר ואנחנו לא נבוא ונפטר עובדים על מנת לקלוט עובדים אחרים.

אריאל יעקובי: אני לא אומר, ואני פה מצהיר, אם תוחלט החלטה נציבותית לעשות העדפה מתקנת על תקנים שמשתחררים בגלל פרישה מחמת גיל, לקלוט אוכלוסייה ערבית, אני מאוד אשמח, אין לי בעיה עם זה.

אריאל יעקובי: אני בכלל רוצה שתדעו שההסתדרות כולה, ההסתדרות החדשה, חרתה על דגלה לא לעשות אפליה משום צבע, משום גזע, משום דת.

אריאל יעקובי: יותר מזה, אנחנו אפילו קולטים עובדים זרים להיות חברים בהסתדרות, מה שאין במדינה.

אריאל יעקובי: דרך אגב, כל אדם יכול להיבחר להיות יושב ראש ההסתדרות, ובלבד שהוא יהיה חבר הסתדרות, זה לא משנה אם הוא גר במדינה, לא גר במדינה, זה לא מעניין אותנו.

אחמד טיבי: מה דעתך, אדוני, על הצעתו על העדפה מתקנת לכל הפורשים מחמת גיל, לערבים?

דני גרא: אגב, זה ישנו במידה מסוימת ב---

אריאל יעקובי: פרש עובד ואתה רוצה לקלוט עובד חדש, תעשה החרגה.

דני גרא: אדוני היושב ראש, זה נמצא בהחלטת הממשלה במידה מסוימת.

דני גרא: אם לוקחים את החלטת הממשלה---

אחמד טיבי: אם זה נמצא, אז זה לא מיושם.

דני גרא: בהחלטת הממשלה האחרונה, גם בקודמות במידה מסוימת, מה נאמר?

דני גרא: הממשלה גם אמרה, אני צריכה לקלוט ערבים, מאיפה היא תקלוט?

דני גרא: היא לא דיברה על מכרזים פנימיים, היא אמרה שתבוא הנציבות, תגיד מי הולך לפרוש, נסתכל ואז נכניס ערבים פנימה.

דני גרא: את זה הנציבות לא עשתה.

דני גרא: יותר מזה---

אריאל יעקובי: אבל היא לא יכולה לעשות.

אריאל יעקובי: סליחה שאני מגונן עכשיו על המעסיק, לפעמים היא יכולה לעשות, אני מסכים איתך, אבל לא בכל מצב.

אריאל יעקובי: אני חושב שזה צריך להיות שילוב של הנושא הזה, חייבים לעשות את זה, אבל חייבים גם להוסיף תקנים.

אריאל יעקובי: למשה מחכה פייט מאוד קשה מול משרד האוצר בעניין הזה, אני מאחל למשה שיקבל את התקנים שהוא צריך על מנת לבצע את המשימה.

חמד עמאר: בנקודה הזו יש משהו אבסורדי, למעשה.

חמד עמאר: אתה אומר שאם ייקלטו 500 עובדים, הדבר הזה אמור להיות מודע גם לאוצר וגם לנציבות שירות המדינה, אז למעשה אחוז גביית המס יעלה.

חמד עמאר: אם הם מרוויחים בסופו של דבר, למה בכל זאת לא עושים את זה?

דני גרא: כמו שלא מעסיקים ערבים ולמרות זאת זה יעלה.

דני גרא: צמיחה כלכלית במדינת ישראל תלויה בתעסוקה של שני ציבורים עיקריים, אחד זה ערבים והשני זה גברים חרדים, לא נשים חרדיות.

דני גרא: הגברים החרדים, מיעוטם או רובם, לא רוצה לבוא, לגבי ערבים זה מצב אחר.

דני גרא: זה כדאי למדינה, ובכל אופן היא לא עושה את זה.

דני גרא: לפעמים אם משרד ממשלתי יעסיק ערבי הוא יקבל עוד תקן, נכון?

דני גרא: כדאי למשרד עצמו, ובכל אופן הוא לא עושה את זה.

דני גרא: כלומר יש מחיר שהוא---

גאלב מג'אדלה: יש אטימות.

דני גרא: יש מחיר ששווה לשלם כנראה כדי לא להעסיק ערבים.

גאלב מג'אדלה: יש אטימות.

אריאל יעקובי: אם אני אתן לך את כל מה שאני חושב על השירות, אתה תצטרף ללניאדו.

אריאל יעקובי: לניאדו אצלנו אומר, 'אצלנו בכפר כל מי שמדבר בהיגיון, אומרים עליו משוגע'.

אריאל יעקובי: זו התשובה היחידה שאני יכול לתת לשאלה הזאת.

אריאל יעקובי: יש כל כך הרבה דברים שאפשר לעשות אבל זה לא מקשה אחת, וצריך לשכנע את אגף התקציבים וצריך לנהל את הדברים בצורה--- היו"ר – חבר הכנסת סעיד נפאע

אריאל יעקובי: אני רוצה לסיים את דבריי, אם אפשר.

אריאל יעקובי: אני הייתי מבקש להציע לוועדה עוד הצעה אחת.

סעיד נפאע: אז אולי תגיד לי, אני למעשה לא השתכנעתי מהתשובה של מר גרא למה שהעלית.

סעיד נפאע: למה אתה חושב שבכל זאת, אפילו שזה רווחי, במאזן הרווח וההפסד, ובכל זאת הם לא מוסיפים את התקנים?

אריאל יעקובי: יש לזה שתי תשובות.

אריאל יעקובי: אחת, שהחלטת הממשלה להקטין את כמות המשרות בשירות המדינה מושכת את השמיכה מצד אחד, מצד שני הצרכים של המערכת מצד שני ואגף התקציבים מעדיף, במקום שצריך לקבל החלטה ראויה, להישאר קפוא על שמריו.

אריאל יעקובי: זה יותר קל, פשוט.

אריאל יעקובי: מבחינה מנהלית יותר קל לא לאשר---

דני גרא: גם מבחינה כלכלית.

דני גרא: אגף התקציבים בכל העולם אומר כך; יכול להיות אני ארוויח בעוד 20 שנה, בקדנציה שלי, 5-7 שנים, אינני רוצה ללכת ולהוציא.

דני גרא: לכן אגפי תקציבים לא אוהבים כל מיני תכניות, למשל, שמשעבדים הון קדימה ומצרים את המרווח למשחק.

דני גרא: הם רוצים את הכוח בידיים.

אריאל יעקובי: משפט לסיכום, אני רוצה להוסיף עוד הצעה לוועדה, כי אני רואה פה את חברי משה לביאן, ממשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה; אני ער לעובדה שבמבחן חיצוני פומבי האוכלוסייה הערבית והחרדית פחות ניגשת.

אריאל יעקובי: זה דיון ארוך למה היא פחות ניגשת, אבל מה שחשוב הוא שהיא פחות ניגשת.

אריאל יעקובי: מה שאפשר לעשות פה זה שיתוף פעולה של משרד התעשייה, יחד עם נציבות שירות המדינה, של ללכת למה שנקרא הכשרות ייעודיות ואז אנשים ירגישו הרבה יותר בטוחים לבוא ולהציג את עצמם כמועמדים.

אריאל יעקובי: אם יזדמן לנו בהזדמנות אחרת, אני אציג גם את התזה הזאת.

אריאל יעקובי: לסיכום, אני מאוד אשמח, אני חושב שצריך להביא עוד 5,000 עובדי מדינה לשירות, אם תזמנו אותי, אני אציג לכם מעבר לרשות המסים, בעוד הרבה מקומות, למה אנחנו צריכים אותם.

דני גרא: אדוני היושב ראש, אני חושב שישנה עוד שאלה אחת לאדוני.

דני גרא: ברורה למעשה ההסתייגות האיגודית שלך---

אריאל יעקובי: לא, היא גם מקצועית.

דני גרא: זה בסדר, אתה עושה את מלאכתך יפה מאוד.

אריאל יעקובי: היא מקצועית.

דני גרא: כן, דיון מקצועי, נכון.

דני גרא: אבל אשאל אותך שאלה אחרת, בוא נניח לרגע אחד, למעשה אומר הנציב, ואנחנו כבר באים ואומרים את זה לפני שנכנסת ואני מברך אותך, כל הבעיה היא בעיית אמון.

דני גרא: בעיה אמיתית.

דני גרא: כשאתה מקלף את הכל, את הבצל עד סופו, כשאתה מקלף אותו אתה מתחיל לדמוע.

דני גרא: כשהערבי רוצה לגשת למשרה ממשלתית, בסופו של דבר יורדות לו דמעות, משרה הוא לא מקבל.

דני גרא: ואם---

אריאל יעקובי: זה לא מדויק.

אריאל יעקובי: אני חייב לגונן פה על נציבות שירות המדינה.

אריאל יעקובי: אני עובד עם המחלקה של גב' הניה מרקוביץ, היא כופה על משרדי ממשלה, ולשמחתי הם גם קולטים עובדי מדינה ערבים, כי אנחנו אחר כך נזכרים.

אריאל יעקובי: ..

אריאל יעקובי: אני לא ארחיב בפן האישי, מה שאני כן חושב שהטענה שלך צריכה להיות זה 'נא לתת העדפה בקליטה'.

דני גרא: אבל כדי ליצור את זה וצודק הנציב, ואני חושב שהגעת מהר מאוד למסקנה הזאת, אין אמון, ומצד שני אומר גיא, וגם בצדק, ואנחנו כבר יומיים מחליפים כמה דעות יחד, ישנה כאן בעיה שכשאתה מסתכל על הדרגות הבכירות, ערבים אין, בגדול.

דני גרא: כמובן ישנם שניים-שלושה יוצאים מן הכלל, שהוא הרבה יותר קטן אגב מאשר בנתונים שלכם.

דני גרא: האם אתה תתנגד שלמשרות של סמנכ"לים או ראשי אגפים, דרג 3-2, 4-3, יהיה איזה ניסיון כאן להעדפה מתקנת?

דני גרא: אני אגיד לך למה, כי אם בעוד שלוש שנים המצב הוא שבכל משרד ממשלתי ישנו סוכן של האוכלוסייה הערבית, אתה יודע מה?

דני גרא: משת"פ, אני נותן לך את זה.

אריאל יעקובי: אני לא ביקשתי את זה, אבל טוב.

דני גרא: שאז יהיה קל לגייס עובדים ערבים, שלא יגידו אי אפשר, לא מוצאים אותם, לא יודעים איפה הם.

דני גרא: ומצד שני זה גם יקרין אמון לאוכלוסייה הערבית, שהמשרד הזה הוא לא טאבו ולא יעסיקו אותו רק במחלקה כאיזה פקח במחוז צפון או בנפת יזרעאל.

דני גרא: בכל משרד ממשלתי תוך שנתיים למנות לפחות אדם או שניים באותן דרגות.

דני גרא: האנשים האלה פורשים, כי האנשים האלה בדרגות הבכירות הם גם פחות צעירים---

אריאל יעקובי: דני, אתה מסכים איתי שצריך להעביר אותם מבחוץ?

דני גרא: כן.

אריאל יעקובי: אין לך בררה.

אריאל יעקובי: הרי קיבלת בתחילת דבריי ואני אמרתי, במידה ותבוא הנציבות ותגיד 'על משרות שמתפנות אנחנו רוצים לעשות העדפה מתקנת', הנה, יש לך חצי פתרון.

דני גרא: נכון, שלא יושם.

סעיד נפאע: אתה בעצם מציע פתרון משולב.

אריאל יעקובי: נכון, הוא חייב להיות משולב.

דני גרא: הוא חייב להיות משולב, זה מוסכם על כולנו.

חמד עמאר: אדוני היושב ראש, קודם כל אני רוצה לברך את משה על התפקיד החדש, אני מכיר את האיש מתפקידים קודמים שהוא ביצע, איש מאוד מוכשר, איש שיכול לקדם ואני מאמין בו שהוא יכול לקדם את הנושא שאנחנו מדברים עליו ודשים בו עכשיו הרבה זמן בוועדה הזאת.

חמד עמאר: אבל הנושא החשוב, אדוני הנציב, ואתה גם אמרת את זה כשאני ישבתי כאן, שאין מספיק מיעוטים שניגשים למכרזים פנימיים.

חמד עמאר: הנקודה הזאת היא הנקודה שפותרת את הבעיה.

חמד עמאר: יכול להיות המרחק מהצפון לירושלים, יכול להיות המרחק לתל אביב, יכולות להיות כל מיני סיבות, יכול להיות שהוסיפו את העניין של הדיור, לפתור את הבעיה וזה לא הצליח לפתור את הבעיה.

חמד עמאר: אנחנו צריכים לבוא ולפתור את הנקודה הזאת.

חמד עמאר: אם אנחנו נצליח לפתור את הנקודה הזאת, פתרנו את כל הבעיה, כי, לא רק אתה אמרת, כל המשרדים שישבו כאן אמרו אותו משפט, למכרזים כלליים בני מיעוטים לא ניגשים.

חמד עמאר: כאן אנחנו צריכים לפתור את הבעיה.

חמד עמאר: או לבוא ולהגדיל את מספר המכרזים הצבועים לבני מיעוטים ואז יכול להיות שככה אנחנו יכולים להיות בטוחים שבני מיעוטים ייגשו למכרזים האלה.

חמד עמאר: מתוך הנתון שראיתי כאן 29,000 מועמדים, מתוכם רק 1,976 ערבים.

חמד עמאר: אם אנחנו נלך על ייעודי שבתוך המכרזים הכלליים נגדיל את הנפח של המכרזים המיועדים לבני מיעוטים ואולי נצליח לפתור את הבעיה.

חמד עמאר: אני אגיד לך, גם מה שלא נעשה כאן בוועדה, וגם כל תוצאה של הוועדה שתהיה, בסופו של דבר נישאר עם אותם נתונים, כי אנחנו הרבה שנים מופיעים עם אותם נתונים.

חמד עמאר: בני מיעוטים לא ייגשו למכרזים הכלליים בכמות שלהם באוכלוסייה, לא ייגשו בכמות של 20% למכרזים.

חמד עמאר: הנה, עובדה, זה כבר כמה וכמה שנים וזה לא רץ, אנחנו נמשיך לרוץ ככה.

חמד עמאר: מה שאני מבקש, לבוא ולהגדיל את המכרזים הצבועים לבני מיעוטים, אולי בשיטה הזאת נצליח לפתור את הבעיה.

חמד עמאר: הנקודה השנייה שדיברת עליה היתה נקודה של מכרזים פנימיים.

חמד עמאר: אנחנו יודעים שיש מחלקה ויש ראש אגף ובטוח מנהלי מחלקות רוצים להיות ראשי אגפים, וזה עדיף, כי מי שנמצא בתוך המערכת, הוא מכיר יותר את המערכת, 12-10 שנים, ואז הוא ניגש למכרז, הוא מחכה להתקדם, לא רוצה להיתקע באותו מקום, אז הוא ניגש למכרז פנימי.

חמד עמאר: אבל באותם מכרזים פנימיים שאנחנו רואים ומתקדמים ועולים בדרגות, ואלה הדרגות הבכירות, שם כמעט ונעלמים בני מיעוטים.

חמד עמאר: גם מספרם בעובדים, בתוך המחלקות, הוא נמוך וגם המכרזים הפנימיים הם פנימיים בתוך המערכת ואז אנחנו לא רואים את הקידום של אותם בני מיעוטים מהדרגות הנמוכות לדרגות הגבוהות ולדרגות של ניהול.

חמד עמאר: אם לא נגיע לדרגות ניהול של ראשי אגפים ושל סמנכ"לים ושל מנכ"לים, אנחנו לא נתקדם ואנחנו רק נדבר.

חמד עמאר: חייבים לעשות גם בתוך המכרזים הפנימיים לתפקידים הבכירים אותם בני מיעוטים שנמצאים בתוך המחלקות.

חמד עמאר: אם לא מצליחים מתוך המחלקות שנמצאים שם בני מיעוטים, להביא מבחוץ.

חמד עמאר: ולאותם תפקידים בכירים, לפתוח בפני בני מיעוטים.

חמד עמאר: כי אם לא נתקדם לראשי אגפים ולסמנכ"לים, אין מה לעשות.

חמד עמאר: אני ראיתי את זה במשרד התיירות.

חמד עמאר: היה לא מזמן מכרז של ראש אגף וזכה שם בן מיעוטים.

קריאה: מכרז פנימי.

חמד עמאר: מכרז פנימי.

חמד עמאר: הקיצוניים, שמדברים עליהם, שלא רק מדברים.

חמד עמאר: מי זכה?

חמד עמאר: בן מיעוטים זכה לראש אגף.

אריאל יעקובי: מה בן מיעוטים?

חמד עמאר: בן מיעוטים.

דני גרא: אתה מתכוון לוואיל.

דני גרא: היו"ר – חבר הכנסת אחמד טיבי

אחמד טיבי: בוועדה הזאת יש יהודים ויש ערבים.

אחמד טיבי: הערבים כולל את כל תת הקבוצות, ערבי מטייבה, מעוספייה, מג'לג'וליה, הכל.

חמד עמאר: אני אמרתי בני מיעוטים, לא אמרתי, לא ערבים, לא---

אחמד טיבי: יש רק מיעוט אחד במדינת ישראל, לא מיעוטים.

אריאל יעקובי: מי זה?

אחמד טיבי: המיעוט הערבי.

אריאל יעקובי: אז אני שואל מה המיעוטים?

אריאל יעקובי: אני רק רציתי לדעת.

חמד עמאר: המיעוטים זכו שם.

חמד עמאר: אנחנו רואים שהוא גם מוכשר, וגם בתפקיד שלו הוא לקח את הנושא שלו וקידם אותו גם במגזר הלא יהודי, במגזר המיעוטי הוא קידם את הנושא.

חמד עמאר: לכן אנחנו חייבים גם בתוך המכרזים הפנימיים לדרגות ניהול לפתוח את זה בפני בני המיעוטים ולעשות גם שם תפקידים צבועים לבני מיעוטים.

חמד עמאר: אני אומר, ואני מצדיק את חברי מג'אדלה, בתור שר.

חמד עמאר: לשר יש את ההשפעה, אם הוא מחליט על מדיניות הוא יכול לקדם.

חמד עמאר: אתה ראית את זה גם במשרד החוץ, כשפתחו קורס צוערים בפני בני מיעוטים, שישה בני מיעוטים עכשיו סיימו קורס צוערים, נכון או לא?

חמד עמאר: הקיצוניים האלה פתחו את זה, שישה בני מיעוטים סיימו קורס צוערים עכשיו.

חמד עמאר: אנחנו רואים שיש אפשרות לפתוח את זה ובני מיעוטים מוכשרים יכולים להגיע לכל תפקיד ותפקיד ויכולים להתקדם ויכולים לנהל ולקדם את המדינה קדימה.

חמד עמאר: לכן אני אומר, יש שתי נקודות; אחת, להגדיל יותר את המכרזים המיועדים לבני מיעוטים, כי אנחנו רוצים לפתוח יותר את בני המיעוטים שייקלטו.

חמד עמאר: שתיים, בתוך המכרזים הפנימיים צריך למצוא את הפתרון איך להעלות את בני המיעוטים לדרגות ניהול.

חמד עמאר: ככה יכולים להשפיע ולקדם את הנושא.

חמד עמאר: תודה רבה ועוד פעם בהצלחה.

חמד עמאר: אני מאמין בך.

משה דיין: לא רציתי לומר אבל אני אדגים איך אני רואה את ההתנהלות הטובה.

משה דיין: בגלל שזה קרה אצלי, אני מרגיש חופשי שבאמת זה דברי אמת.

משה דיין: התקן האחרון שאני קלטתי במשרד המשפטים היה כזה.

משה דיין: היה מכרז פנימי ונבחר בו בחור ערבי, התקן לא מיועד, תקן כללי, בא בחור מדהים מסכנין, עבודה בדרום, כל הכבוד לו, זה היה מכרז פנימי, הוא עבד בפרקליטות על תקן מיועד ערבי.

משה דיין: הוא זכה במכרז רגיל, בזכות עצמו, שמחתי בכניסתו, והוא פינה תקן מיועד ובמקומו אם אני לא טועה נכנסה בחורה בדואית.

משה דיין: אני אומר את זה, זה היה עוד לפני שידעתי בכלל שאני מועמד להיות נציב, אבל זה היה בשנה האחרונה, בסוף 2010.

משה דיין: וכך אני רואה את ההתנהלות שצריך לשאוף לה, בעולם נורמלי.

משה דיין: רק מלה אחת לגבי בחירות.

משה דיין: יצא לי לעבוד, אם אתם יודעים או לא, תחת כמה שרי משפטים כיועץ בכיר, לרבות ביילין שהנושא הזה די חם.

משה דיין: הסוגיה עלתה גם מעולם השיפוט שבו עסקתי, בחירת השופטים, ופה הנוסחה היא מאוד פשוטה; כדי שיהיה ייצוג הולם בבית המשפט העליון, אני אומר את זה כמשל, זה צריך להתחיל ממתן הזדמנות שווה בגן הילדים.

משה דיין: אם הגן לא גן ובית הספר הוא לא בית ספר...

משה דיין: לא שאני זורק את זה על כל כלל צרותינו, צריך לשאוף לזה, אבל גם צריך להבין---

דני גרא: זה עולם נורמלי.

משה דיין: כן, לכן אנחנו צריכים איפה שהוא לתת דחיפה אבל לא דחיפה שגורמת ומעוותת את המערכות לגמרי.

משה דיין: ברוך ה' אני מרגיש שאנחנו כן מגיעים לשלב שהאוכלוסייה הערבית נותנת פייט טוב מאוד בכל משרד, אבל עוד פעם אתה חוזר איתי לסוגיה של הייעוד של הפנימיים שהיא יוצרת קשיים משלה.

משה דיין: אני כן לוקח לבדוק את האפשרות לייעד תפקידים יותר בכירים.

משה דיין: נבדוק את זה, אני לא יודע בדיוק מה---

דני גרא: זה קשה.

דני גרא: אני אתן לך דוגמה, קח את משרד החינוך, מטפל בתלמידים.

דני גרא: 27% מהתלמידים במדינת ישראל הם ערבים, 7.5%-8% מהעובדים ערבים, אז אם כך גם אין מספיק עובדים ערבים כדי לספק את הצורך הערבי.

דני גרא: למה?

דני גרא: אם 27% מהמערכת לומד בחינוך ערבי, וזו מערכת נפרדת, החינוך הערבי הוא מערכת נפרדת---

גאלב מג'אדלה: ממלכתי.

דני גרא: יש יותר מ-4 סמנכ"לים במשרד החינוך, תגיד לי, לא יכול להיות סמנכ"ל ערבי אחד?

דני גרא: לא משנה אם הוא חייב להיות מהחינוך הערבי או כוח אדם, או לוגיסטיקה, לא משנה מה תפקידו.

גאלב מג'אדלה: יש 11 סמנכ"לים במשרד החינוך.

דני גרא: אמרתי יותר מ-4.

דני גרא: אני נזהר.

דני גרא: אני אתן לך דוגמה, אני לא יודע כמה משרדי ממשלה יש, לא חסר, אבל יש יותר אנשים בדרגת מנכ"ל במשרדי הממשלה.

דני גרא: לא יכול להיות אחד?

דני גרא: עזבו אותי מהסיפור הזה של חיפה, תל אביב וסכנין.

דני גרא: תגיד לי, אדם, קבלן, או עובד בניין, יכול לגור בסכנין ולעבוד בראשון ולנסוע כל יום?

דני גרא: יכול.

דני גרא: כדאי לו.

דני גרא: שלא המדינה תגיד לי, 'אני לא יכול למנות אותו כי זה רחוק'.

משה דיין: לא, זה גורם שמשפיע ורואים את זה.

משה דיין: יש פחות מועמדים בירושלים מאשר בנצרת.

דני גרא: זה משפיע משום שאתה לא יכול...

דני גרא: משום שהוא לא מוצא דירה פה, משום שהוא לא יודע אם אתה רוצה, לא אתה אישית כמובן, אם המשרד הזה רוצה אותו.

דני גרא: כל האווירה היא מאוד קשה.

דני גרא: אני אומר לך, אם אתה תוכל לגרום שב-10 משרדי ממשלה, 12 משרדי הממשלה העיקריים, האזרחיים והחברתיים שבהם במיוחד, ולא במשרד החוץ, כי במשרד החוץ ישנה בעיה בגדול לציבור הערבי במדינת ישראל---

אחמד טיבי: משרד הפנים והביטחון.

גאלב מג'אדלה: יש בעיה לא עם משרד החוץ, עם שר החוץ.

חמד עמאר: לא, להיפך, שישה סיימו עכשיו קורס צוערי אצלו.

חמד עמאר: הוא היחידי שקלט שישה בקורס צוערים.

אחמד טיבי: נאמנים.

גאלב מג'אדלה: מי זה השישה?

גאלב מג'אדלה: קציני צבא.

חמד עמאר: מתי שאתם רוצים, אתם רצים להציג את זה כבני מיעוטים, מתי שלא רוצים, לא---

אחמד טיבי: לא, אני לא רוצה ערבים במשרד החוץ.

אחמד טיבי: הנה, הוועדה הזאת לא מבקשת שילוב ערבים במשרד החוץ.

חמד עמאר: אל תיקח.

חמד עמאר: מתי שאתה רוצה אתה תגיד אני רוצה את הדרוזים אתי, ומתי שאני לא רוצה---

גאלב מג'אדלה: לא, מתי שהם רוצים הם דרוזים, מתי שהם לא רוצים הם ערבים.

חמד עמאר: אתה לא תחליט מתי אתה רוצה.

גאלב מג'אדלה: לא, דרוזי זה דרוזי וערבי זה ערבי.

חמד עמאר: אוהה, כל הכבוד.

חמד עמאר: סוף סוף מדבר אמת.

אחמד טיבי: לא, הוא אומר את מה שאתה אומר.

חמד עמאר: לא, הוא אומר את מה שהוא אומר, אני לא אמרתי.

חמד עמאר: הוא אמר.

גאלב מג'אדלה: אני אומר כל השנים, מ-1974, הדרוזים זה דרוזים וערבים זה ערבים, כי הדרוזים החליטו שהם דרוזים.

חמד עמאר: אז בוא נוציא אותם בכלל מהוועדה, אם כך.

גאלב מג'אדלה: לא, אל תוציא אותם.

אחמד טיבי: זו דעת חבר הוועדה, לא דעת הוועדה.

גאלב מג'אדלה: אל תוציא אותם.

גאלב מג'אדלה: אני אמרתי להם מ-1974, החלטתם 'דרוזים', אנחנו מכבדים את ההחלטה שלכם, אבל אל תהיו לערבים מתי שאתם רוצים.

גאלב מג'אדלה: בכיכר אתם ערבים, בקבלת המשרה אתם דרוזים, משוחררי צבא.

גאלב מג'אדלה: זה לא הולך.

גאלב מג'אדלה: שלי שלך, שלך שלי.

גאלב מג'אדלה: לא הולך.

חמד עמאר: אני חושב שאין לך---

גאלב מג'אדלה: אני עד היום אמרתי להם, למנהיגות הרוחנית שלהם.

חמד עמאר: ראינו את זה גם במשרד שלו, כשהוא מינה את כל המינויים שהוא אמר.

חמד עמאר: כמה דרוזים מינית שם?

גאלב מג'אדלה: שלושה, וקיבלו 22% תוספת תקציב.

חמד עמאר: מתוך כמה?

גאלב מג'אדלה: מה זה מתוך כמה?

גאלב מג'אדלה: מה שמגיע לכם באחוז באוכלוסייה.

גאלב מג'אדלה: אתם באוכלוסייה... כשהדרוזי הציוני הזה נאסר א-דין עשה גלים בתקשורת עם עטאר שלו, הזוג הזה, הבאתי אותם לוועדת משמעת.

גאלב מג'אדלה: הראיתי להם 6.3% דרוזים מקבלים תקציב של 9.7%.

גאלב מג'אדלה: גם בתקציב וגם באחוז, יותר מאשר האחוז שלכם באוכלוסייה.

חמד עמאר: זה רע לך?

גאלב מג'אדלה: לא, זה לא רע לי.

גאלב מג'אדלה: אני עשיתי את זה, למה רע לי?

גאלב מג'אדלה: אני רק אומר דבר אחד, דרוזים זה דרוזים וערבים זה ערבים.

חמד עמאר: כל הכבוד, אני איתך.

חמד עמאר: אני לא חולק עליך.

גאלב מג'אדלה: אגב נוצרים, 8.3%, קיבלו 11%.

חמד עמאר: אני לא חולק עליך.

גאלב מג'אדלה: לא, זו מדיניות שלי, לא עשיתי את זה בשבילך.

דני גרא: אדוני היושב ראש, רק לסיים את המשפט, כי זה היה---

אחמד טיבי: עמדת הוועדה שונה כמובן מעמדת---

דני גרא: כן, אני רק רוצה לומר משפט אחד.

דני גרא: 10-12 משרדי ממשלה---

אחמד טיבי: לא, אל תגיד עכשיו.

אחמד טיבי: סמנכ"ל משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה מדבר.

משה לביאן: לי היתה הצעה בישיבה הקודמת וחלק גדול מהאנשים שמעו אותה, אבל אני רוצה להתחיל מנקודת מוצא אחרת בישיבה הזאת.

משה לביאן: אף אחד מאיתנו לא מתייחס לעניין של ההסברה, יש הרבה לאקונות בזה, אבל אין הסברה בכלל.

משה לביאן: אפשר להגיד שעוד יש הסברה לקויה ואין הסברה בכלל, עובדה היא שאנשים מוכשרים במגזר הערבי לא מגיעים, זה ידוע לכולם.

משה לביאן: הם לא מגיעים.

משה לביאן: ואם חלקם הזה או אחר היו מגיעים, אין לי ספק שתמונת המצב היתה שונה לחלוטין.

משה לביאן: אני אפילו לא מזכיר, בגל חוסר אמון, בגלל אי ודאות, בגלל נסיבות מכאן עד להודעה חדשה.

משה לביאן: אני בטוח שלהסברה תהיה משמעות גדולה מאוד בעניין הזה.

משה לביאן: דבר שאנחנו לא נותנים עליו את הדעת.

משה לביאן: עובדה נוספת היא שבתוך משרדי הממשלה, אני יכול להעיד על המשרד שלי, אלה שנקלטו בתוך, הם מרוצים.

משה לביאן: הייתי מעמיד את עצמי לפיילוט, לבדוק איך נקלטו האנשים מראשית הדרך, עוד לפני היוולדי, שזה לא יהיה לזכותי, ועד עצם היום הזה.

משה לביאן: אין לנו אחוז גדול.

משה לביאן: אני בא לפה עם הצעות מתוך זה שנכשלתי בגיוס בני מיעוטים.

משה לביאן: אני מאוד רוצה, משני ההיבטים, אל"ף זה חובתי, בי"ת, זו גם עמדתי.

משה לביאן: אם תבדקו את זה במשרדי הממשלה האחרים, תיווכחו כמה אנשים נפלטו מתוך המגזר הערבי, שנקלטו בתוך משרדי הממשלה.

משה לביאן: אצלי אחד, בדווי.

משה לביאן: הוא אילץ אותי בכוח שאני אוציא אותו מתוך המשרד, כמעט נותר לי רק להתרפס, אולי היתה לו אפשרות אחרת, כדי שיישאר אצלנו במשרד.

משה לביאן: התכתבויות על גבי התכתבויות והזדמנויות על גבי הזדמנויות, כשאני יודע שאני מחטיא את המטרה.

משה לביאן: זה אחד, וזה בסדר גמור, ובמונחים גם של פליטה ואי שביעות רצון, אני או הוא זה לא משנה.

משה לביאן: לי היתה הצעה ואני רוצה לחזור אליה, העניין של המשרות הייעודיות.

משה לביאן: יש משרות ייעודיות.

משה לביאן: אני לא הצלחתי, הם לא באים אליי.

משה לביאן: יש שוני בין משרד החינוך, שהוא יוצא למכרז בתוך המגזר הערבי, למה שאני ארצה, כלכלן.

משה לביאן: כלכלן יכול לעבוד גם ברשויות המקומיות, הערביות וגם הישראליות ואחרות, היהודיות.

משה לביאן: אין מצב אצלי במשרד שאני יכול לייעד, מעט מאוד משרות, אולי אפשר, מתוך זיכרון, יש לנו בית ספר בטמרה שבראשו עומד מנהל, 80% מהעובדים והמורים הם בני מיעוטים, ויש כמה יהודים שעשינו אותם בהעברה, הם לא נבחרו במכרז.

משה לביאן: אבל בסך הכל הם לא מגיעים אלינו, למשרות הייעודיות.

משה לביאן: אם אנחנו נותנים העדפה לבני מיעוטים ויש משרות ייעודיות שמיועדות אך ורק לבני מיעוטים, נשמט עיקרון השוויון, אין שוויון.

משה לביאן: אם יש העדפה, אין שוויון.

משה לביאן: אם אין שוויון, בואו נלך להגמשה בפיילוט ונראה מה זה יביא.

משה לביאן: נושא הבחינות, שאני לא שולל אותו.

משה לביאן: איזה שהיא בחינת סף, כדי לקבל תמונת מצב, אפילו ברמה של הכוון ראשוני, אם האיש בכלל כדאי שיגיע לוועדה או לא, ובדרך כלל במקרים כאלה בחינות, למשל באוניברסיטה, לא נועדו בדיוק לבדוק מה יכולותיו של האיש אלא נועדו לעשות איזה שהיא סלקציה.

משה לביאן: גם לא בטוח שזה שלא נקלט לא יעשה את מלאכתו ואת לימודיו בצורה יותר טוב מחוץ לכותלי האוניברסיטה, אבל לא קיבלו אותו לאוניברסיטה.

משה לביאן: גם במקרה הזה ההצעה שלי היתה קונקרטית, לאפשר בפיילוט, כי יכול להיות שבסוף השנה אני אגיע לפה אחרי פיילוט ואני אומר 'רבותיי, נכשלתי, אני לא רוצה', כי אנחנו לא רוצים להתפשר עם קליטה של אנשים -אני לא רוצה להגיד טובים, מתאימים.

משה לביאן: טובים זה מונח לא נכון- מתאימים לתוך המערכת.

משה לביאן: אני רוצה לקלוט את הטובים ביותר בכל מקרה, לא משנה מגזרים, זה בכלל לא משנה.

משה לביאן: בתוך המגזר הערבי, כשיש לי העדפה, כברת הדרך בין הפרסום להגעה, אם כבר הם מגיעים, עד לקליטה שלהם זה פרק זמן ארוך מאוד.

משה לביאן: הכללים מאוד ברורים, יש מבחן, אם יש מכסת אנשים גדולה יותר צריך לעשות ועדת הערכה, אלה כללים מאוד ברורים.

משה לביאן: רציונלית הם נכונים, אבל בסופו של דבר בשורה התחתונה אם פרק הזמן הוא כל כך ארוך, יש בעיה עם הנושא הזה, האיש מוצא לו מקום עבודה טוב ואם הוא בעל יכולת גבוהה מאוד ויש לו העזה, הוא יכול להיקלט במקומות אחרים בצורה קלה, אז הוא לא מגיע לוועדת המכרזים ומ-16 איש או 18, או 12 איש, מגיעים לוועדת המכרזים אחרי פרק זמן של שלושה, ארבעה או חמישה חודשים -אני לא יכול לעשות את זה יותר מהר, דרך אגב, למרות שאני אומר שצריך לעשות את זה יותר קצר- מגיעים מספר קטן של אנשים ולא בהכרח הם מתאימים, ואם פסלו אותם, בעיניי זה בסדר גמור.

משה לביאן: אם הוועדה קבעה שהם לא מתאימים, הם לא מתאימים, הם לא מתאימים בגלל אי התאמה מבחינת כישורים לצרכי העבודה או לצרכי המשרה שהמכרז התפרסם.

משה לביאן: ההצעה שלי אומרת; יש העדפה, אין עיקרון שוויון, תנו לי לגייס באופן אקטיבי, ללכת כמו שעשיתי אחרי הישיבה שהיתה סוערת, לפני שבועיים, בכנס שהיה, עליתי לטמרה, אני מכיר את ראש המועצה באופן אישי, פניתי אליו ואמרתי לו 'תגיד לי, מי הם הכלכלנים אצלך, רואי החשבון אצלך ומשפטנים?

משה לביאן: תן לי רשימה', אני אמור לקבל ממנו רשימה ואני רוצה להביא אותם לוועדה.

משה לביאן: נעשה להם בחינות נציבות שירות המדינה, בשבוע ימים, פרק זמן קצר, או כל בחינה אחרת מקצועית שאנחנו נחליט עליה.

משה לביאן: הוועדה תהיה ועדה מקצועית אד הוק, יעמוד בראשה סמנכ"ל המשרד.

משה לביאן: לצורך העניין בגלל שזה פיילוט אני רוצה גם להיות בתוך העניינים, לראות על מה מדובר, יהיה עוד אדם נוסף שיהיה מנהל היחידה הרלוונטית, לא מטעמו, ויבוא נציג מטעם המגזר הערבי שהוא נמצא בתוך המשרד שלנו, נמצא, יש לנו מספיק אנשים מוכשרים בתוך המשרד שיודעים לייצג את העניין בצורה יפה, ושלושת אלה יקבעו החלטה מי הם האנשים שיכולים להתקבל למשרות הייעודיות האלה.

משה לביאן: עכשיו, קיצרנו את ההליכים.

משה לביאן: אני חושב שאם נלך למכסה, נגייס באופן חוקי, נביא אותם אל השולחן אלינו ונבחן אותם בצורה יותר קפדנית.

משה לביאן: ועדה כזאת תהיה הרבה יותר קפדנית, כי מוטלת עליה אחריות ואם אני אומר שאני לוקח את הפיילוט, אז מוטלת עליי אחריות כפליים.

משה לביאן: אם יהיה אדם אחד בפרק זמן של שבוע והוא עשה בחינה, אני אקים ועדה לכבודו.

משה לביאן: הוא היה טוב, נקלוט אותו.

משה לביאן: אם יבואו עשרה ומתוכם יהיו שישה, יתקבלו שישה.

משה לביאן: ואם נצטרך לבוא לאוצר או לנציבות שירות המדינה.

משה לביאן: ..

משה לביאן: דרך אגב, יש פתיחות גדולה מאוד לפחות בבקשות שלי מצד הנציבות לאשר משרות ייעודיות, הבעיה היא שהם מאשרים לי ואני לא עומד בעניין.

משה לביאן: ולפעמים יש ערוץ אחר נוסף, ואת זה אמרתי לכם בישיבה הקודמת.

משה לביאן: אחרי שהנציבות אישרה את המשרה, לא די בעניין הזה, צריך שיממנו אותה, שיהיה סעיף תקציבי, ואם יהיה סעיף תקציבי, זה לא מספיק לי, אני צריך נלוות, כי ב-5,000 שקל אי אפשר להביא אדם, לא עורך דין ולא כלכלן ולא רואה חשבון ולהגיד לו 'אתה נקלטת', צריך לתת לו את כל הנלוות, אם זה שעות נוספות ואם זה תקן רכב ואנחנו נסדיר את העניינים האחרים של שכר עידוד וכן הלאה, זה תלוי מחלקה כזאת או אחרת.

משה לביאן: ואם זה יהיה רק תקציב ולא יהיה נלוות, אני לא אתחיל עם התהליך.

משה לביאן: אני לא רוצה להתבזות מול אותם אנשים שאני אבוא אליהם בהסברה, בפנייה אישית, דרך ראש המועצה או דרך קשרים כאלה ואחרים.

משה לביאן: זה בכלל לא משנה, העיקר שיבואו ונעשה פיילוט, נבחן אותם, נראה איזה פרישה של אוכלוסייה יש בעניין הזה, נניח על השולחן ניתוחים של האנשים, צורת הקליטה שלהם, אופן קליטתם בעבודה ושביעות רצונם בצורה זו או אחרת, בתום פרק זמן מסוים, שתגדירו, אם מדובר על עשרה אנשים שזה המשרות הייעודיות שיש לי, אני יכול לתת דין וחשבון ונראה אם להמשיך בתהליך הזה או לא.

משה לביאן: עד כאן.

משה לביאן: תודה רבה.

אחמד טיבי: גב' אשכנזי, מנהלת אגף הבחינות בנציבות, בבקשה התייחסות לדברים.

גבריאלה אשכנזי: אני רוצה להתייחס למה שמשה אמר, ואנחנו הרבה בקשר.

גבריאלה אשכנזי: לגבי המכרזים המיועדים, היום 90% מסך הכל המכרזים המיועדים לא עוברים תהליך של מיון כלשהו, או מיון תעסוקתי, כי לצערי, כמו שאתה אמרת, יש לנו מיעוט במועמדים, גם במכרזים המיועדים.

גבריאלה אשכנזי: נדמה לי הממוצע של תשעה מועמדים במכרז כאשר ההתייצבות נמוכה מאוד, בהשוואה לאוכלוסייה האחרת.

גבריאלה אשכנזי: זאת אומרת היום אנחנו מביאים אותם ישירות לוועדה וגם שם הם לא מגיעים.

גבריאלה אשכנזי: אם נרשמו שמונה, מגיעים אולי ארבעה-חמישה, זה היחס של הגעה לוועדות בוחנים.

גבריאלה אשכנזי: מה שכן אני רוצה להגיד לך, משה, שאנחנו כן התחלנו עם הפיילוט הזה, שאתה מדבר עליו.

גבריאלה אשכנזי: אנחנו התחלנו עם משהו שנקרא 'אבחון ללא מיון', ולמה אנחנו מתכוונים?

גבריאלה אשכנזי: כשיש לנו קבוצה של שמונה מועמדים אקדמאים, בעקבות כך שהמבחנים הקוגניטיביים הם מבחנים מערביים ומבחנים מערביים הם מוטים מבחינה תרבותית, הם עוברים פחות טוב ומחקרים אומרים שהמבחנים הקוגניטיביים.

גבריאלה אשכנזי: ..

גבריאלה אשכנזי: אם הייתי יכולה, הייתי מוותרת עליהם בחלק של האוכלוסייה הערבית.

גבריאלה אשכנזי: עם זאת מרכזי הערכה או מבחנים שבודקים התנהגות, נמצא במחקר שאנחנו עשינו שדווקא ערבים עוברים טוב יותר מאשר יתר האוכלוסייה, למה?

גבריאלה אשכנזי: כי הם יודעים לקבל מרות טוב יותר, הסוציומטרי שלהם טוב יותר.

גבריאלה אשכנזי: לכן אנחנו אומרים שאנחנו כן יכולים ללמוד על אותו בן אדם באמצעות מרכז הערכה או ראיון זה או אחר.

גבריאלה אשכנזי: המגמה שלנו זה לעשות אבחון ללא מיון, בעצם להביא אליכם איזה שהוא נתון על אותו מועמד בלי קשר לזה שהוא עובר לוועדה.

גבריאלה אשכנזי: אפשר לתכנן מולנו, ועשינו את זה במכרזים אחרים, ולעשות את זה תוך שבוע כך שיהיו לכם מספיק אנשים, אנחנו מוכנים להמשיך את הפיילוט, לחזק אותו, אני חושבת שזה משהו מאוד מאוד חשוב.

גבריאלה אשכנזי: אני מסכימה שיש פה בעיה של אי אמון.

גבריאלה אשכנזי: לא רק אי אמון בצד של האוכלוסייה הערבית, גם אי אמון בצד של משרדי הממשלה כלפי עובדים ערבים.

גבריאלה אשכנזי: אני רואה את זה, אני חושבת שצריך לעבוד פה ביסוד של הנושא בשינוי נורמות התנהגות, משם זה יבוא, בשילוב עם הסברה.

גבריאלה אשכנזי: אני מאוד מאוד מקווה שזה יעזור.

גבריאלה אשכנזי: ומשפט אחרון שרציתי לומר זה שאנחנו, כאגף שמטפל בגיוס ומיון של כל המועמדים שנכנסים למדינה, הנחלנו נוהל שאולי הוא לא פורסם אבל הוא מתחילת 2009.

גבריאלה אשכנזי: אנחנו מפעילים מנגנון גורף ממוחשב לכל מכרז ומכרז, זאת אומרת יש 100 מועמדים במכרזים רגילים, מועברים למבחנים קוגניטיביים, למרכז ההערכה אנחנו מעבירים 20% יותר ממה שהיינו מעבירים מראש, מהאוכלוסייה הערבית שלא עברה את קו החתך.

גבריאלה אשכנזי: הדבר הזה מראה לנו, אבל זה תהליך אטי, שמגיעים לוועדות בוחנים יותר מועמדים ערבים ממה שהגיעו קודם.

גבריאלה אשכנזי: זאת אומרת העדפה מתקנת מופעלת היום כבר בשלב של המבחנים הקוגניטיביים ולא בשלב של ועדות בוחנים, כמו שזה היה עד עכשיו.

גבריאלה אשכנזי: אני מקווה שלאורך זמן זה יתחיל להראות את אותותיו.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אתה רוצה להתייחס?

דני גרא: כן, אל"ף, זה חדש לי ואני חושב שזה חדש לוועדה וזה מאוד משמח ואמרתי את זה בהערת אגב ליושב ראש הוועדה.

משה דיין: לוועדת בוחנים עולים בדרך כלל שמונה, אם במרכז ההערכה היה ערבי הוא התשיעי.

גבריאלה אשכנזי: ואם יש גם ערבים בתוך השמונה, עולה עוד אחד.

גבריאלה אשכנזי: זאת אומרת זה לא קשור---

דני גרא: אבל אני חושב שחשוב מאוד כאן העניין, באיזה מקום זו תשובה למה שאתה הצעת ואנחנו---

אחמד טיבי: באופן עקבי.

דני גרא: כן, הוא מציע את זה ואנחנו מודים לו על כך ואנחנו, אני חושב, גם סייענו אחד לשני בעניין הזה, וזה העניין של המבחנים שכולם מדברים עליהם, שמהלכים אימים על מועמדים פוטנציאליים ערביים, כי הם יודעים שסיכוייהם לעבור אותם ממילא הם קטנים והנציבות אומרת שייקח לה שלוש-ארבע שנים, עכשיו כבר שנתיים, זה יורד, אבל---

גבריאלה אשכנזי: לא, עוד שנה.

דני גרא: כן, עוד שנה, אלוהים יודע למה זה צריך לקחת כל כך הרבה זמן, אבל זה עניין אחר, בטח לא אליך אני מלין, אבל העובדה שכאן נמצא איזה שהוא פתרון של מערכת הערכה, קבלת החלטות למעשה לגבי מועמדים שהיא אחרת, עד אשר יימצא פתרון, או במקום פתרון, היא מאוד חשובה.

דני גרא: אני חושב שזה למשל דבר שאיתו כן צריך לצאת החוצה.

דני גרא: החזקתם את זה בבטן, בסדר, יש מה להתגאות בזה, תביאו את זה, זה כן צריך לצאת החוצה כי אני חושב שזה דבר שעשוי לעודד או עשוי להוריד מעט מאי האמון.

דני גרא: זה גם תהליך ארוך, אתה לא ישר משיג---

משה דיין: אני אומר לך, אני שואף להקל עוד יותר שבמכרזים מיועדים לאוכלוסייה הערבית, המבחן של שמונה עולים יעלה, לא שמונה, שנים עשר.

משה דיין: ב-50% אני אגדיל את זה, כדי לאפשר דילוג על שלבי מיון אחרים.

משה דיין: אומרים לי, אני לא מבין למה זה יוסיף, שיש איזה סוג של אי אמון כלפי הבחינות, ככה אומרים לי.

משה דיין: נראה לי שזה כן משפיע, זה מרתיע מועמדים מלגשת, כאילו אלה בחינות שלא בנויות לתרבות שלהם.

גבריאלה אשכנזי: וזה נכון.

משה דיין: אז אני מסכים לקבוע מנגנון, לפחות כפיילוט, נראה שנה איך זה עובד, שאם באוכלוסייה רגילה שמונה עולים לקו הגמר, ולכן צריך יותר הליכי מיון כדי להתמקד על השמונה, אצל האוכלוסייה הערבית אני מוכן ללכת על משהו כמו שנים עשר.

דני גרא: אני, אגב, הייתי ממליץ, אם אפשר, שבתהליך ההערכה שלכם, ולא משנה מהו, אתם אנשי המקצוע לתחום הזה, יהיה שותף גם גוף או ייצוג ערבי, לא רק כדי שיהיה חותמת, אלא משום שבסופו של דבר כשמעריכים אדם, ואתה מעריך אותם על סמך מערכת ערכים מסוימת---

גבריאלה אשכנזי: הוא שותף.

גבריאלה אשכנזי: אני לא יכולה עכשיו לפרט את כל מה שאנחנו עושים, אבל כן, במרכזי הערכה למכרז רגיל אנחנו מעמידים תמיד מעריך שיהיה מהאוכלוסייה הערבית.

דני גרא: שהוא איש מקצוע?

גבריאלה אשכנזי: שיש לו זיקה לתפקיד.

גבריאלה אשכנזי: אתה מדבר על פסיכולוג תעסוקתי?

דני גרא: כן, אני מדבר על אנשי מקצוע.

גבריאלה אשכנזי: מישהו שיודע לאבחן?

דני גרא: כן.

גבריאלה אשכנזי: אז לגבי הנושא הזה, זה ברפורמה, שאני מאוד מקווה שבעוד שנה היא תצא.

גבריאלה אשכנזי: אנחנו כבר התחלנו לכתוב את המכרז למכוני המיון.

גבריאלה אשכנזי: אחד מתנאי הסף המשמעותיים שאנחנו דורשים זה שיעסיקו פסיכולוגים ערבים, מבחנים בערבית, במבחנים מותאמים, למרות שבמכוני המיון היום הם עדיין לא כל כך התקדמו בנושא של ההתאמות.

אחמד טיבי: עדיין לא.

גבריאלה אשכנזי: אני יודעת, אני מכירה, אני בקשר עם כל הגופים שמבצעים את המחקרים האלה.

גבריאלה אשכנזי: מה שכן רציתי גם להוסיף, שאנחנו הקמנו מאגר של כ-1,500 נציגים מקרב האוכלוסייה הערבית.

גבריאלה אשכנזי: המאגר נמצא בכל משרד ממשלתי, כאשר יש מועמד ערבי בוועדת בוחנים של מכרזים רגילים, כי כאשר יש לנו מכרז מיועד אז אין לנו שם כל כך בעיה, אז חייבים להציב שם חבר ועדה ערבי, בוועדת הבוחנים.

גבריאלה אשכנזי: יש 1,500 פרושים בכל הארץ בשביל זה.

דני גרא: בזמנו היתה שאלה אם חברים ערבים בוועדות זה סגור.

גבריאלה אשכנזי: כבר יצאו הנחיות.

אחמד טיבי: מר לביאן, בבקשה, סגן המנהל הכללי.

משה לביאן: הוועדה תהיה סגורה, אבל בשיחת מסדרון שהיתה לי ואני מרשה לעצמי לצטט את גבי ואת עצמי, הם לא באים וזה גם חלק מהעניין.

גבריאלה אשכנזי: זו כבר בעיה, הם לא מגיעים כי לא משלמים להם ואנחנו עכשיו מנסים לפתור את הבעיה.

משה לביאן: ולכן אני מבקש להתייחס לעניין של גיוס אקטיבי.

דני גרא: בוודאי.

משה לביאן: גיוס אקטיבי בשלב ראשון בפיילוט יהיה ברמה של יחסי אמון, כדי שלא נעשה איזה שהיא פריסה כזאת או אחרת, שנביא אנשים מהמועצה המקומיות והבחירה תהיה על פי כישוריהם, על פי התרשמות הוועדה ועמידה בבחינות.

משה לביאן: שילוב של שני הדברים האלה, או ועדת הערכה.

משה לביאן: כשנביא אותם אקטיבית, פרק הזמן מתקצר, הוועדות תהיינה אד הוק, הן יכולות להיות לפרק הפיילוט כדי ש---

דני גרא: בחיפוש אקטיבי יש כבר מיון מלכתחילה.

דני גרא: מלכתחילה כשאתה מחפש חיפוש אקטיבי יש כבר מיון.

אחמד טיבי: מעשית כן.

משה לביאן: ---אקטיבי כשאני אוכל לבוא למישהו ולהגיד לו 'תן לי רשימות'.

משה לביאן: להגיד למישהו ש'אני מזמין אותך אליי, כי אתה יכול להיות---

דני גרא: בזה כבר יש מיון.

משה לביאן: למה אני אומר גיוס אקטיבי?

משה לביאן: כשמדובר על העדפה מתקנת, אז אין שוויון ואם אין שוויון, אנחנו---

משה דיין: אני רוצה לומר משהו.

משה דיין: תשמע, לתת העדפה מתקנת בהחלט כן, אבל פה אתה הולך ופוגע ביסודות השיטה, בשוויוניות.

משה דיין: .. בוא נאמר ככה, אני רוצה להגיד את זה באופן בוטה, בהליכים כאלה אנחנו נראה יותר את יח"א, אלה הליכים מאוד מסוכנים---

דני גרא: את יח"א?

משה דיין: כן, כן.

משה דיין: אם אתה עובר מהשיטה המכרזית שהכל שקוף בעיתון, באינטרנט, לכל מיני כאלה זרועות אקטיביות שסומכות על אנשים שאתה לא מכיר אותם, לא כפופים לדין המשמעתי, לא כפופים לאתיקה.

משה דיין: זו שיטה טובה, אבל מסוכנת, והיא מתנגשת עם היסודות של שיטת הגיוס של המדינה.

משה דיין: זה קשה.

משה דיין: צריך להיות הרבה יותר זהירים.

משה לביאן: זה נכון.

משה לביאן: אולי רק הערה אחת, אני אגיד לך איפה תהיה הבלימה של העניין הזה.

משה לביאן: הניתוח הוא נכון, יכולים להיות מצבים כאלה, בשביל זה דיברתי גם על פיילוט ואמרתי שאני נושא אחריות ישירה בכל המובנים, אבל הבלימה של העניין הזה, או האיזון של העניין הזה יכול להיות, לא אמרתי שיהיה, בוועדה שתהיה ועדה מקצועית שתבחן את האנשים על פי היכולות שלהם.

משה לביאן: בסופו של דבר, תראה---

משה דיין: אבל גם אם אתה תיתקל במצב---

קריאה: תשאיר את זה לדיון---

משה דיין: אומרים לי להשאיר לדיון, אני מסכים, אבל שיהיה מצב שיהיה מישהו שהיתה לו זמינות יותר גבוהה לתפקיד הזה, כי הוא מכיר את ההוא ששאלו, וההוא מהקצה השני של הכפר לא זה, ואז יתחילו פה זה.

משה דיין: אני לא שולל את זה, אבל צריכים להיות ערים ל---

דני גרא: יש בעייתיות.

משה דיין: אנחנו צריכים להשיג יד, שלא נאבד בדרך עוד כמה.

משה דיין: ..

דני גרא: וכשהוא אומר מועצות מקומיות, זה עוד יותר מסובך.

אחמד טיבי: אני רוצה לסכם את הדיון הזה ולציין לטובה את רוח הדברים.

אחמד טיבי: אני מרגיש, כיושב ראש ועדה, מהפגישה הזאת, שרוח חדשה מנשבת בנציבות.

אחמד טיבי: אני מקווה שהיא תבוא לידי ביטוי גם בתוצאות, במספרים ובדרך קליטת עובדים ערבים בשירות המדינה, הסרת חסמים וחיפוש אקטיבי.

אחמד טיבי: למרות ההסתייגות האחרונה שלך, מר דיין, אני רוצה לציין לטובה את דבריה של הגב' גבי אשכנזי.

אחמד טיבי: הוועדה רושמת לפניה את הודעתו של הנציב, שהוא מוכן לבדוק אפשרות לייעוד משרות בתפקידים בכירים.

אחמד טיבי: חשוב ביותר, כי הטענה של הוועדה והממצאים הם שלא רק שיש תת ייצוג מבחינה מספרית של הערבים, אלא שיש כמעט היעדר ייצוג בשלושת הדרגים הבכירים.

אחמד טיבי: הוועדה תשוב ותיפגש עם הנציב לדון בדוח בחודש יולי ושם הדיון יהיה רחב יותר.

אחמד טיבי: אני מודה לך ומאחל לך בהצלחה, ומודה גם לך, אדוני המנהל הכללי, מודה גם לך יושב ראש הסתדרות עובדי המדינה ומודה לך, אדוני הסמנכ"ל, ולכל האורחים.

אחמד טיבי: תודה רבה לכם.

דני גרא: ואנחנו עכשיו נרחיב את זה מעבר לשירות המדינה לחברות הממשלתיות.