ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 856, 2011-08-23 11:00

משה גפני: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.

משה גפני: האמת היא, אדוני, יושב ראש הכנסת, אני התחייבתי שאני בשבועיים האלה לא אכנס את ועדת הכספים, והסיכום היה שרק אם יהיה פיקוח נפש אני אכנס את הוועדה.

משה גפני: אתה, אדוני היושב ראש, דיברת איתי גם אתמול בעקבות הארועים הקשים שהיו בדרום וגם הסיור שלך שהיה שם עם הנושא של המיגוניות על תקציבים שהיה צריך להעביר על מנת למגן את מוסדות החינוך גם באשקלון וגם בבאר שבע.

משה גפני: שאלתי אותך האם מדובר בפיקוח נפש, אמרת לי שכן, כינסתי את הוועדה, ואני רוצה לשבח את צוות הועדה שמהיום למחר התארגנו.

משה גפני: אני חושב אנחנו חייבים לדון בעניין הזה.

משה גפני: אני מניח גם שעיקר הדיון יהיה גם באופן פרקטי לגבי מה שצריך לעשות עכשיו, לעת הזאת, ביישובים שעליהם מדובר.

משה גפני: מעבר לעניין הזה, אני חושב שהממשלה צריכה להחליט מה היא עושה עם כל הנושא הזה של המיגון.

משה גפני: היה גם בג"צ בעניין, נתנו לממשלה את האפשרות לקבל החלטות מסודרות, וצריך באמת לקבל החלטות מסודרות, אבל לפני שאנחנו נכנסים לדיון, אני מודה לך אדוני יושב ראש הכנסת שאתה משתתף איתנו ואני מבקש ממך בראשית הדיון להתחיל את הדברים, בבקשה.

ראובן ריבלין: דבורה השופטת, יש האומרים דבורה הנביאה הייתה אומרת: "בפרוע פרעות בישראל" בשירתה, "בפרוע פרעות בישראל בהתנדב עם ברכו השם".

ראובן ריבלין: אכן, פרעות נופלות בישראל מפעם לפעם, בכל פעם שנפרעת פרעה בישראל, כולנו קמים ומנסים למצוא פתרונות על מנת לאפשר את השבת המלחמה שערה.

ראובן ריבלין: אבל ברגע שהפרעות נרגעות וסר האיום, באותה שנייה שסר האיום גם סרה ההתעניינות הציבורית.

ראובן ריבלין: יחד עם חבר הכנסת חרמש בכנסת הקודמת, כאשר הוא שימש בקואליציה ואני באופוזיציה, דאגנו יחד עם חברי הכנסת האחרים הרב ליצמן אז כחבר ועדה, מסז'ניקוב כיושב ראש ועדה, חיים אורון, שלי יחימוביץ, אמנון כהן, יצחק וקנין, סלומינסקי הזכור לטוב, דאגנו לעוטף עזה.

ראובן ריבלין: הואיל ועוטף עזה נמצאת תחת איום מתמיד, אכן לא פסקנו מללחוץ ומצאנו את עצמנו פותרים בעיות אשר קשורות לתושבים החיים בעוטף עזה והבעיות שלהם קשה - אין התרעה אצלם, גם אנחנו לא מדברים על רקטות, אנחנו מדברים על פצמ"רים או אפילו על ירי, הדברים האלה חייבו אותנו במציאת פתרון ואכן הפתרון נמצא.

ראובן ריבלין: בזמן חרום האחרון שבו נפלו רקטות בערי ישראל, ופגיעה בערי ישראל היא כבר אסטרטגית, היא לא רק הטרדה, היא פגיעה אסטרטגית במקום או במטרופולין כמו באר שבע, בערים כמו אשקלון ואשדוד, שהחיים מתנהלים שם לא יכולים אנחנו להעלות על הדעת מה שאנחנו סיגלנו לעצמנו כדבר שצריך לחיות איתו כאשר באזורי העימות יש מלחמה, ובכל הארץ החיים שלווים.

ראובן ריבלין: היום כאשר אנחנו מדברים על ערים שהן מכילות בקרבן מליון אנשים ביום, לא תושבים, אבל בכל הפריפריה כמו באר שבע, לא יכול להיות מצב שבו אנחנו נדבר בזמן חרום על כל הצרכים, ומייד לאחר שהפסקת האש בעזרת ההרתעה של צה"ל ובעזרת כל הנתונים להם צריך בכל פעם ובכל עת של כל משבר ומשבר, אנחנו מוצאים את עצמנו שוכחים לחלוטין את הדרישות ואת ההחלטות שקיבלנו.

ראובן ריבלין: נדמה לי, שתחת שרביטך, אדוני היושב ראש, בשלושה הימים האחרונים היינו בקשר כל הזמן, אני הלכתי עם ועדת החוץ וביטחון גם לבקר באשקלון ולאחר מכן בעצמי בבאר שבע, מייד אתן לכם דוח על זה.

ראובן ריבלין: אתה צריך היום לעמוד על המשמר שאכן משרדי הממשלה ימלאו אחר ההחלטות של הכנסת.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שאתמול הזדעזעתי לשמוע שיש ויכוח בין המשרד, משרד הביטחון, משרד הפנים ומשרד האוצר מי אחראי על כך שהכספים אשר עליהן החליטה הכנסת בדבר מיגוניות במקומות שבהם אי אפשר לקיים אפילו את היכולת שלנו להתכונן לתשובה - - - על כל פנים אני מוכרח לומר, הזדעזעתי לראות, הזדעזעתי לשמוע יותר נכון, שמשרד הביטחון אומר שהוא לא קיבל את הכסף, ומשרד האוצר אומר שהוא תיקצב את הכסף.

ראובן ריבלין: אנחנו יודעים שהדברים שאני אדבר עליהם במפורט בעוד מספר דקות, היה כסף שהועבר למערכת, או על כל פנים נטען שהועבר למערכת, והרשויות לא קיבלו על מנת לפעול, על מנת להכין את עצמן לרגעי חירום.

ראובן ריבלין: דברים כאלה לא ייתכנו.

ראובן ריבלין: אם אומר משרד האוצר, אני בטוח שיש פה את נציגי משרד האוצר, שאכן כסף הועבר, הרי שמשרד הביטחון כנראה לא יודע על כך, ואם משרד הביטחון יודע על כך, יש חומרה רבה בעניין זה, גם משרד הביטחון היום ומשרד העורף הוא פוצל, האם משרד העורף באמת יש לו את כל אותם תקציבים, כי כאשר כל אחד יכול לרחוץ בניקיון כפיו, הכנסת לא ממלאת את תפקידה.

ראובן ריבלין: אני בטוח עם התעניינותך הרבה והמעקב שלך אצל ראשי הערים, וגם באמצעות כל אותם אנשים שהיו בשטח כולל אתה, אנחנו צריכים לבחון מהם הצרכים המיידיים, האם הם מתוקצבים, אם הם לא מתוקצבים, מדוע לא יתוקצבו.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שמדובר בדברים שהם בהישג ידינו, מדובר על מיליונים מעטים, לא מדובר על איזושהי התארגנות מערכתית אדירה.

ראובן ריבלין: היינו יחד עם ועדת חוץ וביטחון באשקלון, ובאשקלון קיימות שתי בעיות מלבד בעיות אחרות.

ראובן ריבלין: בעיה אחת היא מיגון של גני הילדים או הצבת מיגון ליד גני הילדים, בעיקר על יד בתי הספר בכיתות אלף ואם אפשר בכיתות בית.

ראובן ריבלין: המדובר ב-15 מליון שקלים באשקלון, אני מדבר על אשקלון.

ראובן ריבלין: מדובר ב-15 מליון שקלים, ב-15 מליון שקלים האלה כבר היתה החלטה, ההחלטה הזאת לא מומשה.

ראובן ריבלין: הטענה שמשרד הביטחון לא קיבל, והטענה של משרד האוצר שמסר את הכסף.

ראובן ריבלין: מה שידוע הוא, שנושא זה לא מומש עד עצם היום הזה, אנחנו לא צריכים להפסיק ולעבוד אפילו רגע אחד, עד אשר נדע היכן הכסף והאם אכן הולכים לקיים את ההבטחה שהיא לא הבטחה נדיבה לעזרה לעיר לצורך שגשוגה ופיתוחה, אלא מדובר על שאלת חיים.

ראובן ריבלין: מדובר על אשקלון, אני ער לכך שיש גם את אשדוד, ויש גם ערים אחרות שמרוחקות יותר.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לציין, ואין בזה סוד, שבאשקלון זמן ההתראה כאשר מוכרז צבע אדום הוא חצי דקה.

ראובן ריבלין: חצי דקה לא מאפשר לילדים לעשות מסלולים כאלה אשר מבוגרים יכולים במאמץ כזה או אחר להגיע – זאת אומרת, אשקלון היא בעיה וצריכים לפתור אותה.

ראובן ריבלין: יש בעיה נוספת באשקלון, והיא נושא חדר המיון הקדמי עליו אדבר לאחר מכן על מנת להבהיר במה מדובר.

ראובן ריבלין: לאחר מכן נעבור לדבר על באר שבע.

ראובן ריבלין: באר שבע שהיא נפגעה קשות ומצב הרוח באוכלוסייה היה חדור אמונה, אבל יחד עם זאת הביע חששות רבים, משום שהם אמרו אנחנו מוכנים לעשות הכול, אבל איך אנחנו יכולים לעשות דבר כאשר אין לנו מיגוניות.

ראובן ריבלין: קיבלנו אתמול בקשה, אני חשבתי שאם אשקלון 15 מליון, באר שבע בוודאי מדברת על 100 מיליון כי זאת הפרופורציה, ולכן אני מוכרח לציין לשבח את ראש העיר באר שבע אשר ביקשנו ממנו לומר את הדברים המיידיים ביותר, וההכרחיים ביותר, ומדובר על רשימה שאני מעביר לוועדת הכספים, אני לא רוצה לפרט אותה באוזני העיתונות כי גם הצנזורה בוודאי לא תאשר.

ראובן ריבלין: מדובר בתיקצוב של 22 מליון 55 אלף, אני חושב שאנחנו כוועדה – אני כשמדברים על מאות מיליונים אני צריך לומר מאיפה.

ראובן ריבלין: לגבי 22 מליון ו-15 מליון, ואני יודע שיכולות להיות השלכות רוחב, יכול להיות שבאשדוד צריך לבוא ולבדוק, אבל צריך לזכור שזמני ההתראה הם אחרים לחלוטין, בבאר שבע אנחנו מחויבים גם לאפשר ולעזור לראש העיר על מנת שיוכל לעמוד במטלות ובמשימות המחייבות אותו לדאוג לאנשי עירו.

ראובן ריבלין: לא יכולים לבוא לאנשי העיר באר שבע ולומר להם, אתם במלחמה בירושלים ובתל אביב יושבים במסעדות, הדברים לא מתקבלים על הדעת, הדברים האלה הם דברים אסטרטגיים.

ראובן ריבלין: הואיל והדברים הם בכותרות, אחד מהם הוא בית החולים באשקלון, בית החולים "ברזילי".

ראובן ריבלין: אני יודע שמשרד האוצר, משרד הבריאות הסכים להקציב 29 מיליוני שקלים על מנת לשפר ולהקים חדר מיון זמני.

ראובן ריבלין: מנהל בית החולים וראש העיר מתנגדים לכך.

ראובן ריבלין: ה-50 מליון שהיו מיועדים לחדר המיון הקבוע, הועברו סעיפי תקציבים אחרים גם בעניין חדר המיון משום שיש גם נושא אחר בברזילי, גודלו של בית החולים.

ראובן ריבלין: השאלה האם בית החולים "ברזילי" צריך לעמוד מול ההחלטה שהיא הייתה בבחינת חוק של הכנסת להקים בית חולים באשדוד – הדברים האלה מחייבים כניסה למדוכה, ולשאלה המרכזית כיצד בודקים את העניין הזה.

ראובן ריבלין: אני יודע שיש עניין של 500 מליון לשיפוץ ולשיפור כל בית החולים "ברזילי", הדבר הזה כרוך וקשור גם בהחלטת בהקמת בית חולים באשדוד.

ראובן ריבלין: מה שברור לנו כרגע שאין בית חולים לא כאן ולא שם.

ראובן ריבלין: אני לא אומר לכם שאנחנו מקבלים תמיד את התשובות שכל אחד ואחד מאיתנו רוצה לשמוע.

ראובן ריבלין: עיריית אשקלון וגם בית החולים ייתכן מאוד שצריך לקיים דיון מיוחד בעניין זה.

ראובן ריבלין: אבל צריך להפריד את חדר המיון משאלת כל בית החולים.

רחל אדטו: הבהרה ה-22 מליון זה משהו חדש, או שזה עוד כל הסיפור של השנה וחצי האחרונות?

ראובן ריבלין: חדש, אני לא יודע כמה זמן.

ראובן ריבלין: לאחר שהוקצו ה-50 מליון והם לא מומשו בגלל הבעיות הארכיאולוגיות, ניתנה הזדמנות ל-29 מליון על מנת למצוא דרך למגן את חדר המיון.

ראובן ריבלין: נפגשתי בסורוקה עם מנהל בית החולים, הבעיה העיקרית בסורוקה היא נושא הפגיות שהם לא ממוגנות.

מירי רגב: כמה כסף היה צריך להעביר?

ראובן ריבלין: אני ידוע, אני לא רוצה להיכנס.

ראובן ריבלין: אתמול קיבל על עצמו משרד הבריאות בגיבוי משרד האוצר, קיבל את הצורך ונתן את ההבטחה לקיים כל מה שזקוק לו סורוקה.

ראובן ריבלין: אני רוצה להבהיר הבהרה לועדת הכספים ולא לוועדת חוץ וביטחון או לכנסת לוועדת הכספים בשבתה כוועדת כספים.

ראובן ריבלין: כל נושא הפיתוח, כאשר מדובר בבתי חולים שהם בתי חולים של קופות חולים, ניתן לקופות החולים.

ראובן ריבלין: קופת חולים כללית מקבלת 100 מליון שקל בשנה על מנת לפתח.

ראובן ריבלין: חובתה לדאוג לסורוקה שהוא בית חולים של הקופה.

ראובן ריבלין: יש מספר בתי חולים אזוריים שאני לא בטוח אם המדינה לא צריכה לבוא ולתת את דעתה כיצד היא מטפלת בהם - כמו הדסה שהיא בית חולים פרטי, כמו שערי צדק, אין רפואה בירושלים בלי שני בתי החולים האלה.

ראובן ריבלין: אין רפואה לדרום בלי סורוקה.

ראובן ריבלין: כל אדם מאילת ועד אזור אשקלון שנפגע עובר לסורוקה.

ראובן ריבלין: צריכים לתת את דעתנו כיצד אנחנו גורמים לכך שסורוקה תקבל את החלק המיועד לה לצורך העם כולו שנמצא בדרום.

ראובן ריבלין: מדובר על מטרופולין של מליון וחצי איש וכל האזור הזה שמטופלים על ידי סורוקה, ועדיין אין מענה.

ראובן ריבלין: נושא הפגייה, אני בטוח שהבטחתו של המכונה סגן שר האוצר, שהוא שר בריאות לכל דבר, אכן ימלא אחר הציפיות ואכן סורוקה תקבל את הפתרון לגבי הפגיות, כך נאמר לי גם אתמול על ידי מנהל סורוקה.

ראובן ריבלין: תודה רבה אדוני.

משה גפני: תודה רבה, אני מודה לך אדוני יושב ראש הכנסת.

משה גפני: אני אאפשר לחברי כנסת, אני רק רוצה לומר, אני מקבל את הדברים שלך, יש לנו בעיה קבועה כאן בוועדה בויכוחים בין משרד האוצר לבין משרד הביטחון.

משה גפני: משרד האוצר אומר העברתי כסף, משרד הביטחון אומר לא קיבלתי.

משה גפני: משרד הביטחון מתנהל תקציבית באופן עצמאי ללא החשב הכללי של משרד האוצר וזה יוצר בעיה.

משה גפני: אני לא אומר ששר האוצר אמר שצריך שהחשב הכללי יהיה זה שמפקח על כספי משרד הביטחון, אני לא נכנס לשאלה הזאת, אבל הויכוח הזה שעכשיו הוא ויכוח קרדינאלי ומאוד קשה מבחינת המיגון הוא ויכוח שמתנהל פה כל הזמן.

משה גפני: אנחנו נשמע את האוצר, וגם את המשרד לפיקוד העורף, וגם משרד הביטחון.

משה גפני: אני חייב לומר, אנחנו באמת ניכנס לעניין, צריך לדעת מי אחראי על המיגון בממשלת ישראל.

משה גפני: צריך שיהיה גוף אחד שיגיד לתושבים אנחנו הולכים למגן אתכם בשנתיים הקרובות, כיפת ברזל עונה על הצרכים של המיגון, שיגידו את הדברים מול התושבים.

משה גפני: מה שקורה זה דבר מאוד חמור מנקודת ראותה של המדינה.

משה גפני: מגיע השר לפיקוד העורף, הוא מגיע לאופקים, והוא אומר אני מעביר לשם מיגוניות וזה בסדר גמור, ואני מאוד משבח אותו על כך.

משה גפני: אחרי זה מגיע שר הביטחון והוא אומר במקום אחר, ואחרי זה שר האוצר, כנראה גם יאמר דבר אחר, וזה דבר שהוא בלתי מתקבל על הדעת בעליל, הרי דמם של תושבי אשקלון או אשדוד איננו שונה מאשר דמם של תושבי אופקים ונתיבות, או באר שבע, צריך לקבל החלטות בדבר הזה ואין החלטות.

משה גפני: יש אילתורים כפי שהצגת את זה נכון.

משה גפני: אני רוצה לומר משפט אחד לגבי ברזילי, לגבי בית החולים סורוקה אין ויכוח מכיוון שהילדים שלי נולדו בבית החולים סורוקה, כמובן יש לי סנטימנטים לשם.

ראובן ריבלין: זה סגולה נגד הטילים...

הפעם היחידה בחיים שלי שנסעתי בשבת זה היה כשנולד הילד האחרון שלי...

ראובן ריבלין: אדוני היושב ראש, לא ידעו מי אחראי לשרפות, יצא דוח של מבקר המדינה.

משה גפני: לגבי בית החולים ברזילי, מדיניותו של משרד האוצר היתה מאז ומתמיד לא לבנות את בית החולים.

משה גפני: אני לא מדבר על אשדוד, אשדוד ודאי.

משה גפני: אני מדבר על ברזילי, הגיע לכאן כסף לפני כמה שנים.

שי חרמש: היה 10 מליון דולר שחיכה למצ'ינג.

משה גפני: לא היה, משרד האוצר אמר אין צורך.

אופיר אקוניס: גם באשקלון היתה התנגדות, לא הבנתי.

אופיר אקוניס: אשדוד זה התנגדות תמידית.

מירי רגב: כבוד יושב ראש הכנסת, בכנסת לא תמיד מתייחסים - - -

משה גפני: חברת הכנסת רגב, מדיניותו של משרד האוצר הייתה, לפי דעתי גם היום, שצריך מרכזים רפואיים גדולים, הוא רצה להשקיע בסורוקה, הוא רצה להשקיע בקפלן, הוא לא רצה ולא רוצה את בית החולים באשדוד, הוא לא רצה, ולפי דעתי גם לא רוצה את בית החולים ברזילי, הוא רוצה שיהיה שם חדר מיון קדמי, אבל בית החולים צריך שיהיה בסורוקה.

רחל אדטו: זה הצרה שלנו שמשרד האוצר מנהלת את מדיניות הכספים.

משה גפני: לא חשוב, צרה או לא צרה, עם כל הכבוד לצרה, אנחנו בוועדתה כספים צריכים להיות עם עיניים פקוחות.

משה גפני: צריכים לדעת את אשר לפנינו, זה תמונת המצב.

משה גפני: היה אפשר למגן את בית החולים לפני הרבה שנים, היה אפשר לבנות את חדר המיון לפני הרבה שנים - היה גם תורם באותה עת.

פניה קירשנבאום: היה גם כסף קואליציוני שהעברנו.

משה גפני: כסף קואליציוני זה כבר שנים אחרי זה.

משה גפני: ולכן אנחנו צריכים לעשות סדר בנושא הזה.

משה גפני: לאחר חברי הכנסת, אני אבקש ממשרדי הממשלה לגבי העניין הזה.

שי חרמש: אני רוצה לומר דבר כללי, אני לא יודע אם אנחנו פותחים פה היום דיון בבוכלטריה, יסלח לי יושב ראש הכנסת, או שאנחנו שואלים האם הצעד הבא זה למגן את אקירוב.

שי חרמש: נמצאים כרגע 18 קילומטר קו אוויר מגן יבנה למרכז תל אביב, לא להתבלבל.

שי חרמש: עוד פחית אחת לסדר שם בחיבור של הגראד, יש פה תת אלוף, היא תסביר לכם.

שי חרמש: עוד פחית אחת זה נוסע עוד 18 קילומטר.

שי חרמש: השאלה היא לאן מגיעים.

שי חרמש: אני מוכרח לומר דבר אחד קודם כל ברמת הגדרה מדינית.

שי חרמש: אם היינו מדברים לפני שלוש שנים אתה היית אומר את זה.

שי חרמש: אני לא מבין מה קרה לפני 72 שעות.

שי חרמש: ישבנו בקו הקדמי, קיבלנו קסאמים, קיבלנו פצמ"רים, אף אחד לא פצה פה.

שי חרמש: היה ברור לגמרי שעל פרובוקציה צריך להגיב.

שי חרמש: אז לא הגיבו על הפרובוקציה, בפורים ה-50 פצמ"רים היו שבים, לא הגיבו על פרובוקציה על אוטובוס של בית ספר, אמרנו, מדיניות הביטחון במדינת ישראל עוברת למה שנקרא בדור הקודם לכולנו מדיניות ההבלגה, אתם לא הייתם, אנחנו היינו שם.

שי חרמש: נוקטים היום מדיניות הבלגה.

שי חרמש: מדיניות הבלגה זה אומר, שאם החמאס רוצה בתשע בערב הפסקת אש, עושים הפסקת אש.

שי חרמש: בנתיב העשרה אתמול הקפיצו אותם חמש פעמים.

פניה קירשנבאום: שי, אל תדאג, אם זה ייפול באקירוב זה ייפסק...

שי חרמש: לא, צריך עוד 18 קילומטר, וזה מירי תעזור לנו כי זה המקצוע שלה.

שי חרמש: רובי, השאלה איננה 18 מיליון, 29 מיליון.

שי חרמש: השאלה היא איפה נגמר גבולות המיגון.

שי חרמש: כשאנחנו הלכנו על עוטף עזה, ואני מוכרח לומר דבר אחד, העזרה שקיבלתי ממך ומג'ומס ומחברים בקרב שפוצץ ישיבת מליאה היסטורית על תקציב, הביא למצב שהשקיעו מליארד שקל, שמו 10 אלפים חדרי ביטחון בקו הקדמי.

שי חרמש: אם היה קו אחד שלא זז ב-3 ימים האלה לשום מקום, ישב – אני לא אגיד איש תחת גפנו ותאנתו כי נפלו קסאמים, אבל תחת מעמדו, ולא הייתה שום בעיה היה הקו הקדמי.

שי חרמש: בעבר, חצי קילומטר, גפני, ישבתי שם, איש לא חשב שיש בעיה.

שי חרמש: התעוררה בעיה בטווחים שהולכים וגדלים כרגע.

שי חרמש: השאלה היא האם אנחנו נחלק פה עוד 10 מליון ועוד 10 מליון כדי לסגור עוד חוליה אחת פה ועוד חוליה אחת שם, או האם צריכה לצאת מפה קריאה.

שי חרמש: אני אומר שוב, כאיש אופוזיציה שלא בא מן הימין הקיצוני, לומר, רבותיי, אין מקום למדיניות הבלגה שמדובר על טרור שבא מכיוון רצועת עזה.

שי חרמש: כי אחרת, הצעד הבא, אני יכול להגיד כל דבר אחר.

ראובן ריבלין: אנחנו נמצאים בועדת כספים, בחוץ וביטחון מה שאתה אומר, וגם במליאה בוודאי, שאלה של מדיניות הבלגה.

ראובן ריבלין: כרגע ילדים, יש הבלגה, אין הבלגה - - -למיגונם.

משה גפני: חבר הכנסת חרמש, אנחנו ועדת כספים, אתה יכול להגיד את המשפט הזה, זה בסדר, אתה חבר כנסת.

משה גפני: אני מבקש למקד את הדיון בנושא של הכסף עבור מיגון באשקלון, בבאר שבע, אני מדבר על בתי ספר, על מוסדות חינוך.

שי חרמש: הדיון נגמר כרגע בגן יבנה, ובפרובוקציה הבאה – בשכונת התקווה.

שי חרמש: לכן חייבים לומר את הדברים האלה פה, כי הרשימה של רובי, והרשימה של בני וקנין זה רק ההתחלה.

שי חרמש: כיון שהיום אומרים 30 שניות זה לא מספיק, אני חי ב-12 שניות וזה בסדר.

שי חרמש: 30 שניות זה לא מספיק, באר שבע זה כבר דקה, גן יבנה דקה וחצי - הטווחים מתקצרים.

משה גפני: אל תשתמש באופן סוחף.

שי חרמש: הדיון הזה בארוע הבא בעוד חודשיים, יחזור על מקומות יותר צפוניים, כי זה התהליך והטווחים לא מתקצרים.

שי חרמש: יהיה דבר אחד שצריך להוציא אותו מכל הדיון הזה פה, זה פרשת ברזילי, כי פרשת ברזילי, רובי אתה יודע, איננה פרשה ביטחונית אלא פרשה עקרונית פרינציפיונית, שמישהו לא רוצה שיהיה שם בית חולים איכותי בקו קדמי, אז בואו נפריד בין שני הדברים.

שי חרמש: לגבי מיגון בתי ספר או מוסדות חינוך, במעגל שנמצא כרגע בתוך המעגל הקרוב, שהטווח שלה דקה, צריך למצוא כספים.

שי חרמש: אני רואה את הדיון הבא בעוד חודשיים.

שי חרמש: אם אנחנו לא נקבע גם קווי מדיניות, רק נעסוק בבוכהלטריה אין בעיה.

שי חרמש: כמה זה 40 מליון רובי?

משה גפני: 90 מליון מיגון כל מוסדות החינוך בדרום, הכול.

מירי רגב: רק מוסדות חינוך?

משה גפני: רק מוסדות חינוך – מעונות, גני ילדים ובתי ספר.

ראובן ריבלין: הייתי אתמול בבית ספר בבאר שבע, שבו הסבירה לי המורה מה עושים כאשר יש צבע אדום.

ראובן ריבלין: כל הילדים ללכת לשכב תחת השולחן, אני לנכדים שלי לא אתן ללכת לבית הספר אם צריכים לשכב תחת השולחן.

ראובן ריבלין: אומר להם ללכת להילחם, יכול להיות, בנושא הביטחוני, בנושא המדיני יש בעיות רבות היום למדינת ישראל וכל המערכת של המזרח התיכון לא רוצה להיכנס לעניין זה.

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר לכם בצורה הברורה ביותר, שהממשלה שוקלת בדיוק את הדברים שאתם שוקלים כי שר הביטחון היה שר ביטחון אז, והוא שר ביטחון עכשיו.

שי חרמש: גם אז מתחנו ביקורת.

שי חרמש: הוא לא חסין, שיוריד את הסרבל הלבן – אנחנו לא בסבנה.

שי חרמש: ששניהם יורידו את הסרבלים הלבנים, אנחנו לא בסבנה, זה הכול.

מירי רגב: לא זה הדיון כרגע.

שי חרמש: לא נעים לשמוע, אני יודע לא נעים לשמוע.

ראובן ריבלין: היום כולם יכולים לעמוד כי באמת כולם מוגנים בגללנו.

ראובן ריבלין: עכשיו אתה אומר קו העימות ממוגן אחרים לא צריכים?

שי חרמש: לא חלילה, מדיניות ההבלגה תביא את זה לתוך תל אביב.

רחל אדטו: - - -

משה גפני: חבר הכנסת חרמש, אני מבקש להגיע להחלטה, אתה יכול להתנגד להחלטה הזו.

שי חרמש: אני אתמוך בכל החלטה, בכל מה שתציע אקבל בעיקרון.

משה גפני: חבר הכנסת חרמש, מה שאני מבקש להגיע בסוף הדיון עם החברים זה יהיה הכיוון.

משה גפני: אנחנו רוצים לעקוב אחרי מה שהממשלה עושה, בנושא התקצוב של המיגון של מוסדות החינוך, של כל מה שנלווה לעניין הזה, ולדעת מאיפה מגיע הכסף, ומי אחראי ושיהיה אחראי אחד, לזה אני רוצה להגיע.

משה גפני: אומר יושב ראש הכנסת, בצדק, עוטף עזה, אני דיברתי גם עם האנשים שם.

משה גפני: עוטף עזה פחות או יותר ממוגן.

משה גפני: יש לנו עכשיו בעיה, אתה יכול לדבר על אקירוב, אתה יכול לדבר על שכונת התקווה, הכול בסדר, לא בסדר.

משה גפני: צריך את העניין הזה לגמור מפני שעל זה דובר שיעשו את זה.

משה גפני: חברת הכנסת מירי רגב.

משה גפני: בבקשה.

מירי רגב: תודה רבה לך כבוד היושב ראש, כבוד יושב ראש הכנסת, ברור לכולנו ששם המשחק כאן הוא הגנה.

מירי רגב: אנחנו לא נדבר כרגע על הכרעות ועל הרתעה של מדינת ישראל ועל מדיניות מאז ההתנתקות של ממשלות אחרות, לא נדבר על העניין הזה.

מירי רגב: אבל יש כאן עניין, אני חושבת שזה הדיון שעליו אנחנו התכנסנו היום, לא באנו לדבר על שינוי האיומים בפיקוד הדרום ועל מרחב האיומים בפיקוד הדרום, שעל זה צריך לעשות דיון בנפרד בוועדת חוץ והביטחון.

מירי רגב: שם המשחק היום הוא הגנה.

מירי רגב: איך אנחנו כמדינת ישראל נותנים הגנה למליון תושבים שיושבים היום חלקם במקלטים, חלקם חרדים ולא יודעים מה הולך להיות איתם.

מירי רגב: כשאנחנו מדברים על מיגון, אני רק רוצה להבהיר הבהרה, כבוד היושב ראש, נמצא פה רמ"ח מיגון, הוא יסביר את זה טוב ממני.

מירי רגב: מיגון מדברת על חבילה משולבת של מיגון.

מירי רגב: זה לא רק המיגוניות.

מירי רגב: זה ערכות המגן, זה כיפת ברזל, זה מיגונים בבתי הספר, זה מיגון במרחבים.

מירי רגב: יש חבילה משולבת של מיגון.

מירי רגב: אנחנו בוודאי לא נלך ונפתור את כל בעיית המיגון שעליה צריך לדבר בוועדה משולבת, כבוד היושב ראש הכנסת, התקציב של ועדת הביטחון וועדת הכספים.

מירי רגב: כי באמת, כפי שאמרת, אדוני היושב ראש, אנחנו מגיעים לישיבות דחופות, וכינוסים דחופים בעקבות הארועים המרים שקרו לנו, לצערי, כך אנחנו פועלים לא תמיד, בסך הכול בנינו מדינה לתפארת, אבל יש דברים שצריך לתקן ולטפל בהם.

מירי רגב: אבל אני אומרת שוב, כל נושא המיגון ליישובי הדרום ולהרתעה מול החמאס כפי שהצלחנו להגיע להרתעה מול החיזבאללה, נצטרך לעשות רק בישיבה מסודרת, בשיתוף פעולה עם ועדת חוץ והביטחון, צה"ל, משרד הביטחון, איך אנחנו יושבים ומחלקים את הכסף נכון על כל מערך המיגון.

מירי רגב: בעניין של המיגון שאתה בעצם הובלת היום, שמעתי רק הבוקר שאגודת הידידות תרמה 9 מליון שקלים על מיגוניות באשקלון.

מירי רגב: בעיניי, עם כל הכבוד, לא אנשי עסקים ולא אגודת ידידות צריכים לתרום ולדאוג לביטחון אזרחי המדינה, זה התפקיד הבסיסי של המדינה שלנו.

מירי רגב: לכן אם אנחנו מדברים על 90 מליון שקלים, ועל כסף שכבר הוועדה הזו - - -

משה גפני: כבר עכשיו.

ראובן ריבלין: אם לא יצטרכו לתת לבעלי ההון מתנה על המתנות שהם נתנו, נוכל למגן את כל המזרח התיכון.

ראובן ריבלין: ..

מירי רגב: יפה מאוד.

מירי רגב: ולכן אני אומרת, מדובר על בערך 100 מליון שקלים בגדול, על מיגונים שהם כרגע בסדרי עדיפויות שאני מבינה שצה"ל קבע אותם יחד עם ראשי ערים של אותם בתי חולים, בתי ילדים ובתי ספר.

מירי רגב: הם הדברים הראשונים שעליו מדברים לפי סדרי העדיפויות, ואני שמה בצד את ערכות המגן.

מירי רגב: לכן, כבוד היושב ראש, לא יכול להיות שהכנסת מקבלת החלטות ואין מי שיפקח עליהם.

מירי רגב: מצד אחד אנחנו אומרים אנחנו לא רוצים את בג"צ, אנחנו רוצים את בג"צ אבל לא שיפקח על מדיניות והחלטות הכנסת.

מירי רגב: אנחנו לא רוצים שמבקר המדינה יפקח על פעילות הכנסת, אנחנו רוצים שהכנסת גם תחוקק וגם תפקח על פעילות הממשלה, ועל יישום החוקים של הכנסת, והחלטות שהכנסת מילאה.

מירי רגב: אנחנו רואים, וזה לא הפעם הראשונה, ואמר נכון כאן, כבוד היושב ראש, שהוויכוחים בין משרד האוצר למשרד הביטחון בעצם לא מביאים אותנו למצב שבהם החלטות שמתקבלות כאן אכן מתבצעות או על ידי הפקידים או על ידי ראשי המשרדים לא משנה כרגע איך שננהל אותם.

מירי רגב: הדיון הזה אם לא תהיה לו תכלית, קרי, החלטה ש-90 מליון שקלים עוברים היום עד השעה שנחליט.

משה גפני: מדובר על 15 ו-22.

מירי רגב: יפה, למשרד הביטחון, בעצם הדיון נחמד.

מירי רגב: במהלך הפגרה יצאנו והשארנו את הילדים בבית.

מירי רגב: באנו, התכנסנו, דיברנו, נפגשנו, ובזה נגמר העניין.

מירי רגב: הדיון הזה חייב להיות דיון שיש לו החלטה עניינית, מיידית בהעברת הכספים ובפיקוח של אדם מסויים, כאן כנראה, מול משרד האוצר שהכסף הזה עבר.

מירי רגב: בלי שום קשר לזה, אני מבקשת מכבוד היושב ראש, לקבוע דיון מסודר על כל נושא חבילת המיגון המשולב בדיון המצומצם של ועדת כספים, ועדת החוץ והביטחון.

אופיר אקוניס: חסוי, לא פומבי.

מירי רגב: בוודאי שזה דיון חסוי משום שכפי שאנחנו מבינים, ההפוגה הזאת היא ריגעית, אנחנו הולכים לעבור עוד כמה שלבים ממה שקורה עם החמאס עם הטרור בחצי האי סיני, ועם הקצנה שהולכת להיות במצרים, צריכים להבין שאנחנו צריכים לתעדף אחרת את התקציב, ולזכור שחוסן ביטחוני הוא גם חוסן חברתי ולא אוסיף מעבר לזה.

מירי רגב: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת אלכס מילר.

אלכס מילר: תודה אדוני היושב ראש, ראשית, אין ספק שהארועים בסוף שבוע אחרון החזירו אותנו למציאות הלא פשוטה שאולי חלק שכחו איפה שאנחנו נמצאים לאור אותם הנושאים שעלו בחודש האחרון, הנושאים החברתיים.

אלכס מילר: פתאום מצאנו את עצמנו תחת מתקפת טרור, ומצאנו את עצמנו תחת החלטות הלא פשוטות מה סדרי העדיפויות של מדינת ישראל מבחינה ההוצאה התקציבית.

אלכס מילר: אדוני היושב ראש, העניין של מיגון והביטחון של אזרחי מדינת ישראל, של תושבי הדרום, הפך להיות חלק מאיזשהו פינג פונג בינמשרדי - מי האחראי ומתי יוצא הכסף ומתי בעצם עושים את המיגון, זה דבר ראשון.

אלכס מילר: דבר שני, אדוני היושב ראש, אותם הילדים שלומדים במערכות החינוך בדרום הארץ, לא יכולים להיות חלק מהרולטה הרוסית של חמאס איפה שהוא מחליט יורה ואיפה שנופל הטיל שם נפגעים.

אלכס מילר: למזלנו, אדוני היושב ראש, מצאנו את עצמנו בארועים האלה בזמן החופש הגדול, שהתלמידים לא נמצאים בכיתות, הסטודנטים לא נמצאים במוסדות להשכלה גבוהה.

אלכס מילר: אם הדבר הזה היה קורה במסגרת השוטף של הלימודים, אני חושש שהתוצאות היו הרבה יותר קשות.

אלכס מילר: אין ספק, שגם העניין הנוסף חוץ מהעניין של המיגון, המצב הנפשי של אותם הילדים, אני כיושב ראש ועדת חינוך מתכוון לקיים ישיבה להכנות הפיזיות לפתיחת שנת הלימודים בפדגוגיות, זה גם חלק מהנושא.

אלכס מילר: אסור לשכוח שאנחנו מדברים על אותם התלמידים שנמצאים בכיתות שיודעים שהמוסדות חינוך שלהם לא מוגנים, וכל יום חוששים שאם פתאום יבוא לאיזה ארגון טרוריסטי כזה או אחר לזרוק טיל על הדרום ואיפה זה ייפול.

אלכס מילר: אני כן חושב שמבחינת ההחלטות, החלטות אסטרטגיות צריכה לקבל הממשלה, ואנחנו כמובן נדחוף אותן.

אלכס מילר: הסיפור של המיגון חייב להיות מהיר ודחוף עם הקצאה תקציבית כמה שצריך, אמרת 90 מליון שקל, אז צריך להוציא 90 מליון שקלים.

משה גפני: עכשיו יש דיון ספציפי על 15 מליון לאשקלון, ו-22 לבאר שבע.

משה גפני: סך הכול 90 מליון.

אלכס מילר: כן, אבל אדוני היושב ראש, שוב, אנחנו מוצאים את עצמנו אם לא, אז זה ייפול במקום אחר.

אלכס מילר: אתה ראית, זה נפל בבאר שבע בבית ספר, זה נפל באשדוד באיזה ישיבה, זה נפל באשקלון בגן ילדים, אף אחד לא יודע.

אלכס מילר: אנחנו לא יודעים לזהות מה הכוונה של אותם הטרוריסטים לאיפה ייפול הטיל.

אלכס מילר: אני חושב שגם הם בעצמם לא כל כך יודעים לאן הם יורים.

אלכס מילר: בסופו של דבר המיגון צריך להיות חזק, ואזרחי מדינת ישראל שגרים בדרום צריכים להתאמן - - -

שי חרמש: עד לאן?

אלכס מילר: אני חושב שאת העניין הזה היינו יכולים לגמור בעופרת יצוקה.

אלכס מילר: יש עניין של הרתעה ואני מסכים שההחלטות שצריכה לקבל הממשלה בעניין של החזרת הרתעה למדינת ישראל וביטחון לכל האזרחים זה עניין מסוג אחד, אדוני היושב ראש, אני לא חושב שאנחנו אי פעם נגיע למצב שיש לנו פה ביטחון במאה אחוז מכל מה שקורה מכיוון עזה.

אלכס מילר: גם לגבי הגדר שצריך לקום בדרום מבחינת סדרי עדיפויות וגם מה שקשור לעניין של המיגון ולא רק אשקלון או אשדוד ובאר שבע, אלא כל הדרום – 90 מליון שקל אני לא חושב שהתקציב של המדינה יקרוס מזה.

אלכס מילר: ההחלטה צריכה להיות מהירה, ובאמת, צריך להיות מישהו מטעם הממשלה - - -

משה גפני: לפני דעתי חלק מהכסף גם עבר.

אלכס מילר: צריך להיות מישהו מטעם הממשלה שייקח על עצמו אחריות ביצועית, לא חסר לנו שרים, אדוני היושב ראש, שאין להם משרד ותיק מסודר שיכולים לקחת על עצמם את העניין הזה בצורה מסודרת ולהוביל קו כפרוייקט ושהעניין הזה יבוא לביצוע.

אלכס מילר: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רחל אדטו, בבקשה.

רחל אדטו: אני אתמקד כרגע מה שהיה בהיסטוריה ומה עמדת משרד האוצר לגבי בית חולים ברזילי.

רחל אדטו: בית חולים ברזילי זה עובדה קיימת.

רחל אדטו: בית חולים ברזילי משרת את האוכלוסייה של 500 אלף איש, וככזה זה המקום של 500 אלף איש להגיע אליו בעת צרה.

רחל אדטו: אני בשנה וחצי האחרונות עסוקה, הרבה מאוד מזמני בנושא בית חולים אשקלון, ולכן, נכון לזה הרגע, וגם לאחר דיון שקיימנו בנושא בוועדה לביקורת המדינה לפני הפגרה, נכון לזה הרגע בית החולים כרגע נבנה, אולם הקצב שהוא עומד להיבנות הוא עד 2014.

רחל אדטו: חסרים 70 מליון שקלים על מנת להשלים את שלב אלף של הבינוי.

רחל אדטו: משרד האוצר אמר באותה ישיבה של הוועדה לביקורת המדינה, אנחנו מקווים שנעביר את הכסף.

רחל אדטו: הנקודה שאני רוצה למקד עכשיו הינה – לקבל התחייבות שהכסף אכן יעבור, וזה לא היה רק אימרה לשם אימרה בוועדה לביקורת המדינה, ושנית, להאיץ את קצב הבינוי.

רחל אדטו: עד שנת 2014, זה לא הגיוני שזה יימשך לתאריך.

רחל אדטו: אם החליטו לבנות את זה, אז להאיץ את הקצב, להעביר את הכספים על מנת להאיץ את הקצב כדי שלא ייבנה עד שנת 2014 - חלק אלף.

רחל אדטו: חלק בית של אותו דבר, שזה גם דיון אחר אבל בית החולים כרגע בתום הסיום הזה יהיה לו רק חדר מיון ממוגן על מנת שלא יהיה מצב, כמו שאמר היושב ראש, שאחר כך יגידו למה פגיות לא ממוגנות, למה חדרי ניתוח לא ממוגנים, צריך להשלים בינוי של בית חולים כמו שדורשים.

רחל אדטו: הדרישה היום שמשרד הגנת העורף, והביטחון והבריאות הוא, שבכל מתחם של בריאות, 70% מהמתחם יהיה ממוגן.

רחל אדטו: לכן יש רשימה של אתרים בבתי חולים שחייבים להיות ממוגנים, ביניהם פגיות טיפול נמרץ וחדרי ניתוח חובה.

רחל אדטו: ולכן גם שבשנת 2013-2014 יגמרו את המתחם הזה של חדר מיון הממוגן באשקלון, עדיין לא יהיה מענה ליחידות האחרות.

רחל אדטו: לכן מעכשיו צריכים לחשוב שבית החולים הזה צריך להשלים את הבינוי שלו, סדרי הגודל שם הם אחרים, זה 200, 300, 400 מליון שקלים.

רחל אדטו: כמו שאמרת זה דיון אחר, אבל ברור לחלוטין שכל דיון על אשקלון לא נגמר בחדר מיון.

משה גפני: תודה רבה.

פניה קירשנבאום: כבוד יושב ראש הוועדה, וכבוד יושב ראש הכנסת, חבריי חברי כנסת, אורחים, אני לא אחזור על כל מה שנאמר, אני חושבת שזה מיותר.

פניה קירשנבאום: אני מסכימה עם כל מה שנאמר, אני רוצה להדגיש שתי נקודות בלבד.

פניה קירשנבאום: הנקודה הראשונה – כולנו נתמוך, כולנו רואים בעין חד תמיכה או מיגון של בתי הספר.

פניה קירשנבאום: אבל אני רוצה להגיד, בשנת התשעים כאשר הגיעה עלייה גדולה אז באזורים אלה של אשקלון ובאר שבע, נבנו אזורים של הבנייה הקלה, אני רוצה להזכיר לכם.

פניה קירשנבאום: בבנייה הקלה הזאת מתגוררת אוכלוסייה שהיום היא ברובה אוכלוסייה מאוד מבוגרת.

פניה קירשנבאום: לאוכלוסייה הזאת, אני יודעת, אני מאוד מעריכה את רובי, אני מאוד מעריכה את ראש העיר גם בני וקנין וגם את רובי שעושים רבות לנושא הזה, אבל אני רוצה להגיד לכם פה, האוכלוסייה המבוגרת הזאת אינה מסוגלת בזמן נתון להגיע למקלטים שנמצאים באזור.

פניה קירשנבאום: אם לא יועמדו שם מיגוניות כאלה זה מדובר גם בהם, זה חשוב, מכיוון שאין שום סיכוי שהם יגיעו למקלטים אם לא יהיו מיגוניות האלה.

פניה קירשנבאום: אם הנושא הזה מטופל אז אני יותר רגועה כי אני רואה בזה נושא חשוב.

פניה קירשנבאום: הנושא של ברזילי ולא רק ברזילי, אני רוצה בנקודה הזאת להתייחס לפיתוח הפריפריה הכללית וסדרי עדיפויות שלנו.

פניה קירשנבאום: כולנו פה בדיונים האחרונים כשדובר היה על המחאה הציבורית, החברתית, דיברנו על פיתוח פריפריה.

פניה קירשנבאום: אני מרגישה עדיין שמדינת ישראל מתנהלת כמדינת תל אביב, כי אם אנחנו נראה את המרכזים הרפואיים שקיימים באזור תל אביב, כמו איכילוב, תל השומר, בילינסון וכו', ופיתוח התאוצה שהם קיבלו פעם אחת, וכל מה שנמצא בפריפריה, כל בתי החולים בפריפריה סובלים, מה לגבי פוריה וצפת וכל בתי החולים בפריפריה שבאמת במצוקה מאוד קשה.

פניה קירשנבאום: אם אנחנו רוצים גם שיהיה פיתוח פריפריה, קודם כל אנחנו צריכים להעביר את האמצעים, וכמובן שאם משרדי ממשלה ומינהל מקרקעין ודואר, ומרשות המסים כולם יושבים במרכז תל אביב, אז גם המרכזיים הרפואיים שם, בואו נעביר אותם לאשקלון ונראה איך יהיה הפיתוח של בית חולים ברזילי.

משה גפני: תודה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב ראש אני מבקש להתנצל.

ראובן ריבלין: מאוד רציתי לשמוע את כל הגורמים.

משה גפני: אני מתכוון לדבר גם שאול מופז שנעשה ישיבה של ועדה משותפת על כל הנושא של המיגון.

משה גפני: תודה רבה, אדוני יושב ראש הכנסת.

משה גפני: תודה.

יעקב אדרי: אדוני היושב ראש, אולי תגיד לי מה סודי בכל העניין הזה, אני יכול להבין – מיגון בתים ובתי ספר וגני ילדים, מה פה חסוי, אני רוצה להבין?

יעקב אדרי: אלא אם כן רוצים לקנות כיפת ברזל עם זה.

משה גפני: לא, יש מקומות שהם אומרים ששם צריך את זה, לא צריך את זה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב ראש, קודם כל אני חושב שצריך לברך אותך על הדיון הזה בעיצומה של סוף חופשת הקיץ, בישורת האחרונה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת חרמש, אני יוצא מנקודת הנחה שכולם בחדר הזה חושבים שדם של מישהו במקום כלשהו לא סמוק יותר מדם אחר במקום אחר - זאת נקודת המוצא שלנו.

אופיר אקוניס: אני חושב שזאת בעצם התפיסה של צדק ביטחוני שזה גם צדק חברתי.

אופיר אקוניס: לדאוג לבטחון של כולם זה לא פחות צודק חברתית מאשר דרישות אחרות שאנחנו שמענו כאן.

אופיר אקוניס: אדוני היושב ראש, אם נדע בסוף הישיבה הזאת או בישיבה אחרת חסויה אם אתה תרצה בכך כמובן, עם ועדת החוץ והביטחון – אני הייתי ביום ראשון בבוקר הגעתי לבאר שבע.

אופיר אקוניס: הייתי שם בבאר שבע מהבוקר עד שעות הצהריים המאוחרות וביקרתי באותו בית ספר שנפגע מטיל גראד, הוא לא היה ממוגן, אותו בית ספר שהיה ריק לא היה ממוגן, אולם הספורט של בית הספר לא היה ממוגן.

אופיר אקוניס: אני רוצה שנצא מכאן היום אם זה יהיה אפשרי, ואם לא בישיבה החסויה הבאה של סדר העדיפויות של המיגון.

אופיר אקוניס: מהו סדר העדיפויות של מוסדות החינוך הממוגנים או הלא ממוגנים, האם נדרש עוד תקציב למיגון הזה, זאת השאלה שאנחנו צריכים לשאול.

אופיר אקוניס: הבנתי את התקציבים – 15 מליון באשקלון, 22 מליון בבאר שבע, שאר המקומות לא שמעתי את התיקצוב הנדרש.

אופיר אקוניס: חשוב שנצא מכאן היום עם תשובה לשאלה האם התקדם משהו אחרי החקיקה, בביצוע של הקמת בית חולים באשדוד.

אופיר אקוניס: בית חולים באשדוד זה דבר שהוא לא פחות ביטחוני אשר בריאותי, הוא גם בריאותי, בראש ובראשונה והוא גם ביטחוני על בית חולים באשדוד, כמי שהיה באוצר לפני שש ושבע שנים כיועץ בלשכת שר האוצר, שהייתה התנגדות נמרצת ועקבית ולא מובנת בהקמת בית החולים הזה באשדוד.

אופיר אקוניס: אדוני, גדר הגבול במצרים זה לא פחות מיגון מאשר מיגוניות מפני גראד, זה מיגון פר אקסלנס מיגון.

אופיר אקוניס: גם כיפת ברזל, גם ההפרדה עם מצרים, וראש הממשלה אם אינני טועה כבר הודיע לפי חצי שנה שהוא גם חושב על גדר הפרדה עם ירדן - כל הדברים האלה זה מיגון אחד גדול.

אופיר אקוניס: אבל דבר אחד בוודאי קיבלנו השבוע תשובה אדוני היושב ראש.

אופיר אקוניס: אני חושב שבין אם אנחנו החלטנו, בין אם הממשלה החליטה ובין אם החליט גורם חיצוני עבורנו, נדמה לי שהשבוע הוכרע הקרב על תקציב הביטחון.

יעקב אדרי: להגדיל אותו.

אופיר אקוניס: לא אמרנו להגדיל.

אהרון דרור: לי יש שמונה ילדים, יום שישי, חמש וארבעים בבוקר זינקנו מהמיטה, תפסתי את הילד הקטן שלי בן החמש ורצנו לממ"ד.

אהרון דרור: כאשר ירדנו למטה הסתבר לנו ששכחנו את אחת הבנות, אז רצתי חזרה למעלה כדי להודיע לה כדי שתרד למטה.

אהרון דרור: בכל אופן, כאשר הגעתי לזירת הארוע, הטיל שנפל נפל בסביבות 700 מטר מבית ספר.

אהרון דרור: תראו, מדובר פה על חוסן לאומי, אני בעד, אנחנו החזקים ונעמוד בצורה מאוד נחושה מול האיומים.

אהרון דרור: אבל צריך לזכור שכאשר מדובר על ילדים, זה נקודה בעייתית.

אהרון דרור: אצלי מדובר על מליון שקל, אני אדבר בשם רשויות קטנות, לא קטנות, בינוניות.

אהרון דרור: 22 אלף תושבים - יש לי 5,300 ילדים שמתחילים את השנה במוסדות חינוך.

אהרון דרור: אני במהלך עופרת יצוקה הצלחתי באמצעות משרד החינוך להביא עוד מספר גני ילדים, אז צמצמתי את מספר הגנים הלא ממוגנים בצורה משמעותית, עדיין יש לי כ-5 גנים לא מוגנים.

אהרון דרור: יש לי בית ספר שלם שלא ממוגן.

אופיר אקוניס: בגן יבנה יש 5 גנים שהם לא ממוגנים שבוע לפני תחילת הלימודים.

אהרון דרור: בעופרת יצוקה זה על כ-8-9 ילדים, אני הצלחתי לצמצם את המספר.

אהרון דרור: בעניין הזה, אני אומר בצורה מאוד ברורה.

אהרון דרור: לא ניתן להפריד את העניין הזה מתחושת הביטחון, זו הנקודה הכאובה.

אהרון דרור: החוסן הלאומי ייפגע בצורה אנושה.

משה גפני: אצלך זה מליון שקל.

אהרון דרור: אצלי זה בסך הכל מליון שקל, כל הסיפור.

אהרון דרור: זה לא רק אצלי, זה בעוד כמה מקומות.

אהרון דרור: דבר אחד צריך לזכור, העברנו דרישה, התשובות שאנחנו מקבלים הן הזויות לחלוטין.

משה גפני: למי העברתם את הדרישה?

אהרון דרור: למשרד הביטחון.

משה גפני: מה אמר לך משרד הביטחון?

אהרון דרור: אני מעדיף שלא לומר את זה מפאת כבודם של אנשי מקצוע.

משה גפני: הבנתי את התשובה.

יעקב אדרי: אני מבין שהסכומים – 15 מיליון ו-22 מליון, ברור שזה טיפה בים.

משה גפני: פיקוד העורף, בבקשה.

עמיקם סבירסקי: אנחנו במערכת הביטחון פועלים על פי שתי החלטות ממשלה.

עמיקם סבירסקי: החלטה ראשונה היא החלטה על מיגון כלפי התושבים בטווח של 4.5 קילומטר ועד רגע זה אנחנו בשלבי סיום של כ-7,875 בתי מגורים ממוגנים בממ"דים.

עמיקם סבירסקי: מי שמבצע את העבודה הזאת זה משרד השיכון לתפארת מדינת ישראל.

עמיקם סבירסקי: אנחנו כרגע בשלב גימל של הפרוייקט, בשישה ישובים האחרונים שהבית האחרון ימוגן כנראה באפריל 2012.

עמיקם סבירסקי: החלטת הממשלה השנייה מדברת על מיגון מוסדות החינוך ועוטף עזה בטווח של 7 קילומטר.

עמיקם סבירסקי: לסעיף הראשון אני אומר, המימון של מיגון בתי התושבים כמיליארד שקל שהועברו מהאוצר ומבוצעים ברגע זה.

עמיקם סבירסקי: לגבי מיגון מוסדות החינוך, גם התקציב לזה הועבר מהאוצר.

עמיקם סבירסקי: אנחנו נמצאים כרגע בשלב מתקדם מאוד לקראת ספטמבר הזה, שכל גני הילדים וכל בתי הספר, כולל בתי ספר חדשים ממוגנים יהיו פתוחים, בוא נאמר, ב-95% אנחנו נהיה מאורגנים, מסודרים לפתיחת שנת הלימודים הזאת, בטווח של ה-7 קילומטר, זאת החלטת ממשלה.

עמיקם סבירסקי: בסוף מרץ אפריל בסבב הקודם של העימות הקודם, במהלך הביקור של ראש הממשלה והשר להגנת העורף באשקלון סביב כיפת הברזל ראינו את תחילת פעילותה אז, סוכם שנכנסים לבדיקה של להרחיב את רצועת מיגון מוסדות החינוך משבעה קילומטרים ל-15 קילומטרים, עדיין לא הגענו לאופקים ועדיין לא הגענו לבאר שבע, הגענו אך רק לאשקלון לצורך הדיון הזה עכשיו.

עמיקם סבירסקי: העבודה הזאת נעשתה ונסתיימה.

עמיקם סבירסקי: האומדן למגן את מוסדות החינוך בטווח של 15 קילומטר מגבול רצועת עזה, הוא כ-80 מליון שקלים נכון לרגע זה.

עמיקם סבירסקי: המספרים שאמרתם פה קודם אנחנו לא מכירים אותם, לא 15 מליון באשקלון ולא 22 בבאר שבע, לא מוכר לנו, אין בינינו לבין האוצר, לפחות לפי דעתי כרגע שום עימות על תקציבים שכביכול היו צריכים להגיע ולא הגיעו אלינו, לא מכיר דבר כזה.

מירי רגב: כל התקציבים הגיעו אליכם?

עמיקם סבירסקי: התקציבים שיועדו למרכיבי ביטחון ונועדו למיגון הגיעו כפי שידוע לי, ואנחנו עובדים על פיהם נכון לרגע זה.

מירי רגב: כמה הגיעו?

משה גפני: הבנו, החלק הזה של ראשי הרשויות שעליהם אנחנו מדברים אם למשל מדברים על אשקלון, שזה היה במסגרת הבדיקה שעליה החליט ראש הממשלה, אין החלטות ממשלה אנחנו יודעים.

משה גפני: אומר ראש העיר בני ועקנין, שמדובר על 15 מליון שקל כדי להשים את מיגון מוסדות החינוך בעיקר בגיל הצעיר.

משה גפני: אתם לא עומדים בקשר עם ראשי רשויות הם מדברים סתם?

עמיקם סבירסקי: אדוני היושב ראש, אנחנו בקשר יום יומי.

יעקב אדרי: 15 מליון לגיל הרך.

משה גפני: אני מדבר על זה.

בנימין שיק: למיגון אשקלון זה 25 מליון שקלים, לגני ילדים לחינוך פורמלי וחינוך בלתי פורמלי.

בנימין שיק: בסקר שהתבצע ביחד עם הרשות ועם משרד החינוך הוצג לראש הממשלה ביוני השנה, ובו תוקצב 80 מליון שקלים, 30 מליון על חשבון משרד הביטחון ו-50 מליון על חשבון האוצר, התיקצוב של ה-30 מליון נבע מההחלטה שהתקנה 2699 שאושרה לפני 4 שבועות פחות או יותר, פלוס מינוס, וזה הפעם הראשונה שראינו את הכסף.

בנימין שיק: כרגע הוזרם הכסף הראשוני - - -

משה גפני: זה מה שאישרנו.

בנימין שיק: נכון, לפני זה לא יכלו לתת את הכסף.

בנימין שיק: הקדימו 3.5 מליון שקלים לתכנון, שכרגע אנחנו נמצאים בשלבי התכנון הראשוניים לטובת מיגון המוסדות האלה.

בנימין שיק: אני לא מכיר בעיה באוצר להעמדה של ה-50, אני יודע שהאוצר מעמיד אותם, אבל מוקדם לקבל את הכסף.

משה גפני: מה האמירה של בני ועקנין על 15 מליון?

בנימין שיק: צריך לשאול את בני ועקנין.

בנימין שיק: אני לא מכיר שום דבר במוסדות חינוך מעבר ל-25.5 מליון שקלים לטובת המוסדות שלו, גני הילדים שלו.

מירי רגב: זה עבר אתה אומר?

בנימין שיק: זה לא אמור לעבור אליו, זה אמור לעבור אלינו.

משה גפני: אנחנו שואלים עליך.

בנימין שיק: באופן עקרוני אין מה לעשות כרגע עם הכסף מכיוון שלא סיימנו תכנון.

בנימין שיק: אין בעיה של כסף, אנחנו עכשיו בשלבי תכנון, צריך לבנות את המיגון לכל אחד מהם.

בנימין שיק: גמרנו את התכנון הראשוני שעל בסיסו העמדנו את המחירים של מה שאנחנו חושבים - - -

יעקב אדרי: יתחילו את העבודה בתחילת השנה הבאה.

משה גפני: לגבי המיגוניות כפי שהוא דיבר?

בנימין שיק: אני לא מכיר שום מיגוניות, ממש לא מכיר.

בנימין שיק: אני מבקש לחזור אחורה, אנחנו עובדים על בסיס רצועות איום.

בנימין שיק: האיום הזה קשור לזמני התראה לכניסה למיגון.

בנימין שיק: 07 קילומטר שזמן ההתראה בו הוא קריטי, הצמדנו את המיגון לכל מוסדות החינוך מכיוון שבכדי לקיים שיגרת חירום או שיגרת חיים קבוע ולא להיות מופתעים ומרקטות יש חשיבות מאוד גדולה שבתי הספר וגני הילדים יהיו מוגנים באופן מלא, ולכן זה נמצא ב-07, כל בתי הספר וגני הילדים, גני הילדים האחרונים הסתיימו בדצמבר השנה יהיה מיגון מלא שיאפשר לימודים גם תחת התקפות.

מירי רגב: מה הרצועה של 07?

בנימין שיק: הרצועה השנייה 7/15.

מירי רגב: הרצועה של עד 07?

בנימין שיק: תיגמר בדצמבר כל גני הילדים ובתי הספר.

מירי רגב: תן לי רק את הגבול של אפס שבע ושל אפס 15.

שי חרמש: 51 יישובים ושדרות.

שי חרמש: 07 זה הגדרת ממשלה.

מירי רגב: בסדר, אז בוא נראה מה ממוגן מלא.

שי חרמש: אפס שבע מוגן.

משה גפני: כשאתה דיברת על 80 מליון שקל דיברת על הכול?

משה גפני: על מה דיברת?

בנימין שיק: על מיגון 7-15.

משה גפני: בתצהיר לבית המשפט המדינה אמרה שזה 90 מליון שקל 7-20.

בנימין שיק: יכול להיות.

משה גפני: מה זה יכול להיות, מה האמת?

בנימין שיק: לא מכיר את התצהיר הזה.

משה גפני: זה התצהיר שאמרתם לבית המשפט.

בנימין שיק: בדיון שהיה מול בית המשפט דיברו על נושא של מיגון אשקלון והסביבה של 7-20.

בנימין שיק: אנחנו באופן ספציפי לרצועות שלנו – לא בטוח שכדאי לדבר פה על הכול.

בנימין שיק: הרצועות שלנו נקבעות מול דברים אחרים, 7-15 זה הרצועה הבאה, לכן היא אמרה בסיפור הזה 80.

בנימין שיק: אם נגביר את זה ב-5 קילומטר, יכול להיות ש-10 מליון שקלים יפתרו את הבעיה, לא יודע להגיד כיוון שלא בדקתי את זה באופן פרטני.

בנימין שיק: ב-7-15 בדקתי באופן פרטני ועל זה נעשה התכנון.

בנימין שיק: החשיבות שלנו בסיפור הזה של 7-15 קשורה לזמן התראה והיכולת של ילדים לפחות עד כיתה ד' במהירות להיכנס לתוך המיגון בזמן התראה, לכן קבענו את קריטריוני המיגון בסיפור הזה מה אנחנו מצמידים לכל גן ומה מצמידים לכל בית ספר.

בנימין שיק: צריך לזכור, זה לא נותן מיגון מלא.

בנימין שיק: זה לא מיגון 07 כמו רצועת עזה שהגן ממוגן ואפשר לשבת בו גם כשנופלים קסאמים, זה נותן זמן הגעה מהכיתה לחדר הממוגן או למרחב הממוגן.

משה גפני: זה ברור לנו.

בנימין שיק: אנחנו נמצאים בשלב התכנון, אני מעריך שלמכרזים המלאים נצא תוך חודשיים שלושה.

מירי רגב: בקיצור השנה ימשיכו ליפול – כי יש כסף אבל אין תכנון, זה מה שהוא אומר בעצם.

משה גפני: מה שראש עיריית באר שבע כתב ליושב ראש הכנסת על המיגוניות במקום שיש בתי עץ - - -

בנימין שיק: הוא מדבר על משהו אחר.

בנימין שיק: יש שכונות חסרות מיגון, ובתי עץ, שיש להם תכנית ספציפית שאותה תכננו בפיקוד העורף.

בנימין שיק: אני לא יודע להגיד, דרך אגב, היא לא רק בבאר שבע, היא קיימת בהרבה מאוד מקומות, לא רק בבאר שבע.

משה גפני: אני שואל על באר שבע.

בנימין שיק: בבאר שבע יש תכנית ספציפית, היא לא מתוקצבת.

בנימין שיק: חוץ מתכנית נייר למצב חרום שאם נצטרך לשים ויהיה לנו משאבים לזה נשים.

מירי רגב: למה 7-20 לא מתוכנן?

שי חרמש: למה את רוצה לתכנן, למגן כל בית?

מירי רגב: מה סדרי העדיפויות של משרד הביטחון כמו שהם עשו עד שבע, מה סדרי העדיפויות של משרד הביטחון בין 7-20 בנושא התכנון של המיגון.

שי חרמש: למגן 40 אלף איש בקו הארבעה קילומטר עלה מליארד שש מאות.

מירי רגב: אבל זה ברור.

משה גפני: למה אתה מעלה את זה?

משה גפני: אל תגיד שיש גבול, את זה תגיד לזקנה שגרה בבית עץ ויש אזעקה ולידה נופל גראד.

שי חרמש: אי אפשר להגן על כל אחד - אני עושה את הבלתי נמנע.

משה גפני: סליחה, שי, אתה לא עושה נכון.

משה גפני: יש לי שאלה עקרונית, מי אמור לקבל החלטה לאור הנסיבות הקיימות עכשיו?

משה גפני: איפה שמים מיגוניות, לאיזה מיגון הולכים, מאיפה מגיע הכסף.

משה גפני: יש מישהו בממשלת ישראל שאמור לקבל החלטה כזאת?

משה גפני: השר לפיקוד העורף דיבר איתי אתמול.

משה גפני: השר אמור לקבל החלטה כשהוא לא יודע מאיזה תקציב זה מגיע?

בנימין שיק: פערי המיגון במדינת ישראל זה לא עניין של גם לא מיליארד.

בנימין שיק: ההחלטה איך מנהלים את המשק הזה בפערי המיגון הקיימים נובעת מהחלטות שקיבלנו על עצמנו, מהאמירות הכלליות ואליהם אנחנו דוחפים.

בנימין שיק: ההחלטה לשים מיגוניות באופקים - - -

משה גפני: כן, מה שמתן וילנאי אמר שלשום.

בנימין שיק: ההחלטה לשים מיגוניות באופקים עכשיו בפערים הקיימים נבעה מצרכים וממלחמות אמיתיות בשביל למצוא את התקציבים האלה להוציא ולשים.

בנימין שיק: הוא שם מליון וחצי שקל שברגע זה הפיקוד מניח 50 מיגוניות באופקים ועד סוף השבוע הוא יסיים את זה, אבל זה לא פותר בעיה לא בבאר שבע ולא באופקים ולא באשקלון ולא באשדוד.

בנימין שיק: הפערים הם עצומים.

בנימין שיק: אי אפשר לדבר עליהם באמירות של מליון וחצי שקל או שניים.

בנימין שיק: לכן ההחלטה איפה שמים היא מול המצוקות, היא מול ההגדרות, היא מול השכונות חסרות המיגון בתי עץ ואחרים.

בנימין שיק: אמירה שנייה זה הפער הבא שדיברה עליו חברת הכנסת מירי רגב.

בנימין שיק: השלב הבא של התכנון המקורי העקרוני מדבר על השלב של בין 15 ל-40 – גן יבנה, אחרים וכו'.

בנימין שיק: גם פה צריך לדבר על זמן ההתראה ויכולת כניסה למיגון.

בנימין שיק: צריך לזכור משהו אחד.

בנימין שיק: יש מספיק זמן.

משה גפני: יושב פה ראש המועצה של גן יבנה, הוא מספר לך שיש לו שמונה ילדים שהוא היה צריך לקחת את הילדה שלו למקום מוגן.

אהרון דרור: בשנה הבאה הילד שלי לומד בגן לא ממוגן.

משה גפני: מר אהרון, לקחתי אותך רק כמשל.

אהרון דרור: אני חושב שצריך להתמקד בילדים.

משה גפני: אבל זה נושא הדיון.

בנימין שיק: אולי לא הבהרתי, אנחנו התעסקנו במיגון בלבד – גני ילדים ומוסדות חינוך.

בנימין שיק: לא התעסקנו במיגון בתי חולים ואחרים.

בנימין שיק: בתי חולים קיבלו מפיקוד העורף עבודה מאומצת במיפוי כל 29 בתי חולים במדינת ישראל, והאמירה של המרחבים המוגנים ואיך נערכים לחירום בחתימה של משרד הבריאות במימוש התכנית, יש הרבה מאוד פערים.

בנימין שיק: לא דיברתם על דיאליזה, דיברתם אמנם על פגיות וחדרי ניתוח, יש הרבה מקומות שבחירום צריכים לעבוד ואין לנו דרך לעשות את זה.

בנימין שיק: אני חייב להגיד שמשרד הבריאות עושה הרבה מאוד מאמצים לעשות את זה.

בנימין שיק: צריך לזכור שוב, אנחנו מדברים על זמן ההתראה והיכולת לרדת למיגון.

בנימין שיק: אנחנו מדברים על דקה, דקה וחצי, תלוי באיזה מרחקים אלה.

בנימין שיק: דקה, דקה וחצי מאפשר כניסה למיגון באופן ריאלי, לכן בשלב הראשון אנחנו מטפלים ב-7-15.

בנימין שיק: ראש הממשלה ביקש שנכין תכנית ואיך משפרים את המיגון ל-15-40, זה תהליך שאנחנו עובדים עליו עכשיו, ונבוא עם התוצאות כשנהיה מוכנים.

מאיר בינג: אני מצטרף לדברים שנאמרו פה על ידי משרד הביטחון ופיקוד העורף.

מאיר בינג: היתה החלטה של ראש הממשלה לתקצב 80 מליון שקל, לתת מענה, כמו שהדגישו, מענה מלא לכלל מוסדות חינוך, מענה מיגוני חלקי לא מלא.

משה גפני: לא הבנתי מה זה מלא חלקי, תסביר.

מאיר בינג: מלא לכל מוסדות החינוך, אבל כל מוסד חינוך המיגון הוא לא מיגון מלא כמו בקו 07, אלא מיגון חלקי.

משה גפני: אפשרות הגעה למקום ממוגן.

מאיר בינג: נכון.

מאיר בינג: ה-80 מליון שקל האלה, היתה תקופה מסוימת שהיתה מחלוקת איך לחלק את זה, זה נסגר, זה מאחורינו, הכסף קיים, משרד הביטחון יכול לעבוד עליו והכסף הוא כבר לא בעיה בלהתקדם קדימה.

משה גפני: אבקש שקט, בבקשה.

מאיר בינג: יש פתרון מבחינה תקציבית לנושא של 7-15.

מאיר בינג: הנושא של 15-40 לא קיים.

משה גפני: ראש עיריית באר שבע מדבר על הצבת מיגוניות, הוא מדבר על 22 מליון שקל, הצבת מיגוניות במקומות שבהם צריך את המיגוניות האלה, ממש פיקוח נפש – מה עם זה?

מאיר בינג: אני לא מכיר את הסיפור הזה.

מאיר בינג: קו של 15-40 זה לא 22 מליון שקל, זה הרבה יותר רחב מזה.

משה גפני: בבאר שבע זה 22 מליון.

מירי רגב: 80 מליון זה 7-15.

מירי רגב: זאת אומרת יש לנו מיגון חלקי – המעגל השני אחרי המעגל הראשון.

מירי רגב: המעגל השלישי בעצם הוא כרגע בפער – בעצם אין בכלל שום תכנון לא תקציבי ולא תכנון מיגוני.

משה גפני: ברור לגמרי.

שמואל מורן: אני רוצה להימנע מכניסה לכל הסוגיות של מהות ההחלטה וטיב ההחלטה אם כן צריך או לא צריך, אבל אני כן רוצה לציין שתע"ש גם כתעשייה ביטחונית וגם כתעשייה עם יכולות טכנולוגיות ספציפיות לתחום הזה נרתמה ב-2005-2006 לטפל בהגנה של עוטף עזה בזמן מאוד קצר יחד עם משרד הביטחון והעמידה יתרונות שקיימים עד היום למתחמים ולמתקנים ולמבנים, בין היתר מוסדות חינוך באזור הזה.

שמואל מורן: סוגיית אשקלון ובית החולים – עוד פעם, בלי להיכנס לכל הסוגייה של הרגישות - מקצועית לחלוטין תע"ש הציעה יותר מפעם אחת בעבר, אם היו מתייחסים להצעות תע"ש בוועדת הרווחה בעת שהצגנו את זה, היום בעת הזאת היה כבר מיגון על מתחם של קרוב ל-6 דונאם מהאזורים הקריטיים בבית החולים.

שמואל מורן: יתרה מזאת, כשיחליטו מי שיחליטו להקים שם בית חולים קבוע, תע"ש הציעה שאת אותו מיגון אפשר להסיר משם ולעשות בו שימוש חוזר במקומות אחרים, כך שזה לא היה תנאי לשום דבר בקבלת ההחלטות, זה כן היה נותן פתרון מיידי.

משה גפני: מה שהם מדברים על 80 מליון שקל של התקציב שצריך לצאת למכרז וחודשים ארוכים, אתם יכולים להתמודד עם זה?

שמואל מורן: בוודאי.

שמואל מורן: אני לא מכיר את הפרטים המדוייקים.

משה גפני: למה אתם לא מעבירים את זה לתע"ש?

בנימין שיק: הייתי בביקור בתע"ש, אני מכיר את כל הפתרונות שלהם, מדובר על דברים אחרים בין מיגון זמין, בטון, ברזל או כל משהו אחר, לא מכיר את זה, אני מכיר את כל הפתרונות שיש, כל אחד יכול לבוא להתמודד.

משה גפני: מה שמטריד אותנו זה הזמן, גורם הזמן פה הוא בעייתי.

בנימין שיק: גורם הזמן הוא גורם תכנוני, מה הגודל, מה המרחק, מה הזמן, לא גורם פרקטי, כי באופן עקרוני, כל מיגון שהוא עומד בקריטריון מול האיום מבחינתנו הוא בסדר, הוא יכול אקטיבי, פסיבי, הוא יכול להיות ממתכת מבטון או בנייה.

בנימין שיק: כל עוד הוא בקריטריון ומסוגל להגן על זה, כל אחד יכול להציע את מרכולתו מול משרד הביטחון, אנחנו נקבל - - -

שמואל מורן: יש תכנון מפורט שבוצע עם משרד הבריאות ובית החולים.

שמואל מורן: התכנון הזה מיועד להגנה נגד פגיעה ישירה של גראד, לא פגיעה סביבתית, ולא בקריטריונים כאלה ואחרים.

שמואל מורן: על הפגיעה הספציפית ישירה של גראד במתחמים שנחשבים קריטיים בבית החולים, הפתרון הזה ישים בדיוק באותה שיטה גם בבית חולים סורוקה מחר בבוקר, שם אין לנו תכנון מפורט כי לא היינו בשלב הזה, אבל בבית חולים ברזילי יש פתרון שהוא פתרון, אגב, להערת פיקוד העורף אין מענה בתעשייה הישראלית למה שתע"ש מציעה.

שמואל מורן: בוא נשים את זה על השולחן בוודאות מלאה, אפשר לבדוק והדבר הזה נבדק.

שמואל מורן: אין אף תעשייה במדינת ישראל שמסוגלת להציג פתרון כנגד פגיעה ישירה של גראד נכון ברגע זה.

שמואל מורן: זה לא בדיוק עניין מסחרי, זה עניין טכנולוגי.

שמואל מורן: תע"ש אגב, היא חברה ממשלתית שנותנת פתרונות למשרד הביטחון לא על בסיס כלכלי ובתחרות חופשית במדינת ישראל, אלא כשקוראים לדגל לתע"ש, תע"ש יודעת להירתם - - -

בנימין שיק: הוא מדבר על בתי חולים, הוא לא מדבר על בתי ספר.

שמואל מורן: אני מדבר כרגע על פתרונות מהסוג שהצענו ל"ברזילי", פתרונות בעת שהצענו שזה היה לפני שנתיים ושלוש - - -

משה גפני: למה לא לוקחים את זה על ברזילי?

בנימין שיק: אני מאשר את המיגון לבתי החולים, אני לא מחליט איזה הצעה.

בנימין שיק: זאת אומרת, אם יבוא משרד הבריאות ויגיד אני רוצה לקנות את המערכת של תע"ש, אני האחרון שיעצור אותו.

שמואל מורן: טכנולוגית, ופה אני חוזר עוד פעם לסוגיות בלי להיכנס לניואנסים פוליטיים ועקרונות כאלה או אחרים בין משרדי ממשלה.

שמואל מורן: תע"ש יודעת להציע פתרון לאזרחי מדינת ישראל שיכולים להיפגע בבית החולים היום בבוקר כתוצאה מפגיעה של גראד ישיר או באזור.

שמואל מורן: הפתרון הזה ישים גם במתקנים אחרים שהם חשובים באותה מידה.

עמית רינגולד: בהמשך לדברים שנאמרו רק אנקדוטה קטנה.

עמית רינגולד: ביום שני לפני שמונה ימים נפל טיל גראד בשעה 11 בלילה במבואות באר שבע, קילומטר מגן ילדים חדש לא ממוגן.

עמית רינגולד: כאלה גני ילדים לא ממוגנים יש 21 בבאר שבע.

עמית רינגולד: מה מחליט ראש העיר מחר בבוקר אם אין מצב מיוחד והטילים האלה ממשיכים ליפול, האם 21 גני ילדים צריכים לקבל פתרון או לא?

בנימין שיק: עניין של גן לא ממוגן זה עבריינות.

בנימין שיק: יש תקנות במדינת ישראל ויש חוקים.

עמית רינגולד: אנחנו מדברים על גנים שנבנו לפי 1991 - - -

אהרון דרור: מה שאתה אומר זה חסר אחריות, אסור לך להגיד כזה.

אהרון דרור: לפי מה שאתה אומר משרד החינוך אם כך צריך לעמוד לדין.

בנימין שיק: מ-91 יש תקנה ברורה איך בונים מוסדות חינוך.

משה גפני: רבותיי, אנחנו בסוף נגיע לעבריינות זה עושה רושם כזה, אבל נניח רגע לעניין הזה.

משה גפני: מה שאמר עמית, זה לא משנה, משרד החינוך עבריין, יש לי עוד כמה סיבות להגיד את זה, אבל אני לא אומר את זה.

משה גפני: משרד החינוך בנה, יבנה, המבנה הזה לא ממוגן, הילדים לא אשמים, בוודאי לא ההורים שלהם.

משה גפני: בנו, זה המבנה, לשם ב-1 בספטמבר אמורים ללכת הילדים.

משה גפני: האם נותנים תשובות לדבר הזה או לא נותנים תשובות.

משה גפני: האם מעמידים שם מיגוניות או לא.

משה גפני: אנחנו מדברים על סדרי גודל שהם לא גדולים מבחינה תקציבית.

ליה שמטוב: אחרי ששמעתי הכול וכל מה שהתרחש בסוף השבוע ובכלל, אתמול כמעט בכל הרשתות ברדיו דיברו על זה שעוד מעט בגוגל אפשר לטייל.

מירי רגב: אישרו.

ליה שמטוב: לטייל ברחובות, לראות איפה נמצאים בנינים, אני כבר לא מדברת על אנשים שעושים.

ליה שמטוב: אנחנו מדברים על כל כך הרבה כסף, על כל כך הרבה מיליונים.

פניה קירשנבאום: איפה הצנזורה לדבר הזה?

ליה שמטוב: מתי מדברים על זה?

ליה שמטוב: כאשר נופלים הרקטות.

פניה קירשנבאום: אחר כך מתפלאים למה.

משה גפני: אחרי זה מתפלאים למה החרדים נגד האינטרנט.

פניה קירשנבאום: רק החרדים יצילו את המדינה.

פניה קירשנבאום: ..

משה גפני: רבותיי, נציגי הממשלה, אני מקבלים בוועדת הכספים מפעם לפעם, ואני מקבל טלפונים משרדים בבקשה לאשר את העברה של מיגון פה ומיגון שם.

משה גפני: זה בלתי נסבל.

משה גפני: התפקיד שלנו בין היתר זה גם לפקח על עבודת הממשלה.

משה גפני: אני רוצה לדעת האם לממשלה יש קו מסויים שאיתו הולכים.

משה גפני: ראש הממשלה נוסע והוא נותן הוראה פתאום וממגנים בין 7 ל-15 מיגון מלא שהוא חלקי, מצא חן בעיניי ההגדרה הזאת, לא מקבל את זה, עם כל הכבוד.

משה גפני: ראש הממשלה אני איתו בקואליציה, הכול בסדר, והוא ראש ממשלה טוב.

משה גפני: מה היום?

משה גפני: יכול להיות שהיום הוא טוב.

משה גפני: אנחנו ועדת הכספים, אנחנו רוצים לדעת מה התכנית בעניין הזה.

משה גפני: אפשר לבוא ולהגיד יש כיפת ברזל, כבר שמעתי את הקולות האלה.

משה גפני: יש כיפת ברזל, כיפת ברזל נותנת מיגון שהוא כמעט מלא, 90%, אז לא ממגנים יותר במקומות האלה, מקום שיש כיפת ברזל.

משה גפני: זאת מדיניות שצריך לקבל עליה החלטה, האם זה נכון או לא נכון.

משה גפני: לדעת מה המשמעות הציבורית, המעשית של הדבר הזה, מישהו צריך לקבל החלטה.

משה גפני: אני שומע מכיוון שאני צריך להביא לכאן לאישור כל הזמן, אז פעם אני מקבל טלפון ממשרד הביטחון, ופעם המשרד לפיקוד העורף, ופעם ממשרד האוצר, ופעם ממשרד החינוך, זה לא יכול להיות כך, באמת לא יכול להיות.

משה גפני: אנחנו צריכים להתמודד עם התופעה הזאת, ויש לנו אפשרות להתמודד עם זה, צריך שיהיה סדר בעניין.

משה גפני: הבעיה שיש דברים שאני יודע, שאני לא רוצה להגיד אותם, זה נחמד שאתם פה מדברים פה אחד עם השני, משרד האוצר, משרד הביטחון, זה בסדר גמור, הרי לא נגיד את מה שלא אומרים כאן, אני גם לא אגיד.

משה גפני: אני אפנה ליושב ראש ועדת חוץ וביטחון לשאול מופז.

משה גפני: אני אבקש ממנו לקיים דיון של הוועדה המשותפת של ועדת כספים, ועדת חוץ וביטחון לגבי מדיניות המיגון, צריך לקבל החלטה של מדיניות.

משה גפני: הרי קרה משהו בשבוע האחרון.

משה גפני: לצערנו הרב, קרה משהו שמאוד כואב, מאוד.

משה גפני: אנשים נכנסים גם לחרדה, זה נכון שכולם עומדים בזה.

משה גפני: גם באופקים, דיברתי עם האנשים במוצאי שבת, קרה משהו וצריך לקבל החלטה.

משה גפני: האם מפתחים את כיפת הברזל במהירות וכל מה שנלווה לזה, או ששמים מיגוניות כמו שאמר עמית, שוב, גם אותך אני לוקח בתור משל, מכיוון כשאני מדבר על באר שבע, אני לא מדבר על באר שבע בלבד.

משה גפני: אין מעמדם של תושבי באר שבע שונה ממעמדם של תושבי אופקים או של המושבים בארץ.

משה גפני: מקום שיש ילדים ונשמעת אזעקה צבע אדום, הילדים צריכים להגיע למקום ממוגן ואין אפשרות כזאת.

משה גפני: גם אתם בפיקוד העורף הגעתם למסקנה, ולזה צריך פתרון.

משה גפני: אני לא מסכים שתביאו לכאן העברות, אתם בונים על זה שאנחנו נאשר את זה, אבל אי אפשר להביא העברות פעם אחר פעם אחר פעם, ואחרי זה גם צריך להתמודד, אני צריך לבקש משאול מופז שיאשר את זה גם בוועדה המשותפת, מכיוון שמדובר בפיקוח נפש, בסדר, זה לא דרך.

משה גפני: אני מבקש לעצור את התהליך הזה לבוא ולקבל החלטות.

משה גפני: הממשלה צריכה לקבל החלטה.

משה גפני: אנחנו נפנה במכתב לשר לפיקוד העורף לשר הביטחון ולשר האוצר.

משה גפני: אנחנו מבקשים מדיניות בעניין של המיגון לאור מה שקרה עכשיו.

משה גפני: נקיים על העניין הזה דיון, וצריך לזכור שה-1 בספטמבר מגיע.

משה גפני: בכל היישובים האלה האנשים יחששו לשלוח את הילדים, צריך לקחת את זה בחשבון.

משה גפני: העמדת המיגוניות זה לא דבר שהוא קריטי, זה נכון מה שאמרתם, בגלל שהסך הכול מדברים על תקציב ענק.

משה גפני: אבל מיגוניות שמכניסים את הילדים לשקט, מכניסים את ההורים לשקט, היה צריך לעשות מייד.

משה גפני: היה צריך לעשות את זה באשקלון, בבאר שבע, באופקים זה נעשה.

משה גפני: השר מתן וילנאי אמר את זה.

משה גפני: יש מקומות שבהן ניתן למצוא פתרון ומדינה מתוקנת ומסודרת, אגב, מדינה גם לא ענייה.

משה גפני: אנחנו לא במצב כלכלי כזה שאנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו, אם אנחנו היינו מתרגמים את מצב המדינה למצב של משפחה, משפחה במצב כלכלי כזה כמו שהמדינה נמצאת היתה שמה מיגונית, ואת זה צריך לשים, ואני דורש מכם לשים את זה.

משה גפני: אני אפנה כפי שאמרתי לשלושת השרים, ליושב ראש ועדת חוץ וביטחון, נקיים ישיבה מסודרת.

מירי רגב: שלא יאפשרו למשרד, לוועדה הזאת לעשות סדרי עדיפויות, שהם יביאו סדרי עדיפויות ביטחוניים עם כל התקציבים.

משה גפני: ה צ ב ע ה בעד - רוב נגד – אין נמנעים – אין ההצבעה נתקבלה ברוב.