הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 18, פרוטוקול מספר 124, 2011-09-25 12:25

ציפי חוטובלי: צהרים טובים לכולם, אני שמחה לפתוח ישיבה של הוועדה לפניות הציבור משותפת עם הוועדה לקידום מעמד האישה.

ציפי חוטובלי: יש לנו יושב-ראש משותף, חבר הכנסת אורי מקלב, שמלווה בנאמנות את הנושא הזה.

אורי מקלב: אני רק ממלא את מקומו של היושב-ראש הקבוע, חבר הכנסת דוד אזולאי, שנבצר ממנו ברגע האחרון להגיע.

אורי מקלב: הוא היה אמור בוודאי להיות אתנו בהתחלה בוודאי, אז אני ממלא מקום של יושב-ראש הוועדה.

אורי מקלב: זה נכון שאני ליוויתי אתכם בוועדות הקודמות.

ציפי חוטובלי: נכון, אני חושבת שזה מאמץ משותף של שתי הוועדות האלה בנושא שמעניין כל הורה לילד רך בשנים במדינת ישראל, הנושא של קביעת דרגות הנחה במעונות היום.

ציפי חוטובלי: נמצא אתנו כאן מנכ"ל משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

ציפי חוטובלי: אדוני המנכ"ל, רק נתחיל מהנתון הבסיסי ביותר, אנחנו נמצאים כבר אחרי פתיחת שנת הלימודים.

ציפי חוטובלי: מבין 120,000 ילדים שעומדים לפקוד את מעונות היום, הצהרונים והמשפחתונים, לצערנו רק ל-32,653 נקבעו דרגות.

ציפי חוטובלי: אנחנו נמצאים במציאות שבה רק לרבע מההורים, שכרגע הילדים שלהם נמצאים במסגרות יש דרגות הנחה.

אורלי לוי אבקסיס: 40% בכלל לא זכאים, מתוך המסמך.

ציפי חוטובלי: אנחנו עוד מעט נדבר על הנקודה של ההנחות, אבל בוא נתחיל מהנתון הבסיסי הזה.

תמר אלמוג: לגבי הנתון שלך – 39,000, לא 32,000.

ציפי חוטובלי: בסדר, זה עדיין משהו כמו שליש מהפונים.

ליאורה מינקה: לא, נקבעו 32,000.

ציפי חוטובלי: זה רבע מהפוטנציאל.

שרון קדמי: אלוהים נמצא בהרבה מקומות, גם בפרטים הקטנים.

שרון קדמי: אני לא יכול לתת דרגה למי שלא ביקש אותה.

שרון קדמי: ביקשו 44,000 איש למשפחות דרגות, 39,000 קיבלו.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על 50,000.

ציפי חוטובלי: 37,000 מתוך 50,000.

אורי מקלב: אפשר לתת לאורלי להביא את הנתונים.

ציפי חוטובלי: אנחנו מייד ניגע בנתונים האלה, אבל הרבה יותר מזה חשוב להבין – אתם הלכתם על רפורמה מקיפה בכל סוגיית הרישום.

ציפי חוטובלי: המסקנות הן חד-משמעיות: כשאתם הולכים על שיטה כזאת ואנחנו מגלים שלרוב ההורים בכלל אין מודעות להליך הרישום, משהו לא בסדר בשיטה, כי הורים שהם זכאי הנחה בסוף נשארים, לצערנו, ללא הנחה ומשלמים מחיר מלא, והמחירים הם מחירים גבוהים, כמו שאנחנו יודעים ומכירים.

ציפי חוטובלי: בוא נתחיל אפילו מההורים שכבר הגישו, למה מתוך 50,622 – זה הנתון לפחות של מרכז המחקר והמידע שניתן לנו – רק 37,000 קיבלו דרגה, ומתוך אותם 37,000, אנחנו מדברים על אחוז מאוד מאוד מטריד של 18% בלבד שקיבל דרגת הנחה כלשהי, כשידוע לנו שלפחות בשנה שעברה 80% מההורים היו זכאי הנחה.

ציפי חוטובלי: זה מצב שהוא לא פרופורציוני בכלל למציאות שאנחנו הכרנו בעבר, ואני אשמח אם תוכל להתייחס לעניין.

ציפי חוטובלי: זאת השאלה שאיתה אנחנו מתחילים.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שהשנה היה שינוי דרמטי בכל ההתייחסות לנושא של המעונות.

אורי מקלב: זה בא לידי ביטוי באופן ישיר אצל ההורים.

אורי מקלב: זה לא רק ניהול מול המערכות, מול הארגונים, מול המפעילים, אלא בעיקר אחד על אחד מול 120,000 הורים, שאנחנו יודעים בשני נתונים מרכזיים: קודם כל המשרד לא קבע דרגות ביניים, דהיינו לא קיבלו דרגות, לא מקבלים סבסוד, וכל מי שלא נקבעה לו דרגה, לא משנה למה, אולי אפילו באשמתו, הוא עשוי ואמור לשלם דרגה גבוהה, בלי שאנחנו מתייחסים לשנה שעברה.

אורי מקלב: אנחנו כבר יודעים היום שהנושא הזה לא הצליח, דהיינו: אנחנו יודעים שחלק גדול מההורים משלמים דרגות גבוהות.

אורי מקלב: פירטנו את הסיבות שזה קרה: כמה שלחו, אנחנו צריכים גם לבדוק למה שלחו כל כך מעט.

אורי מקלב: אנחנו כבר יודעים היום שהיו כמה וכמה סיבות – חלק בגלל השביתות של הארגונים, חלק בגלל שמשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה לא היה מוכן ועוד ועוד סיבות.

אורי מקלב: חלק מהאנשים אנחנו היום מזהים, רוב רובם של האנשים שולחים בדואר, ולמה?

ציפי חוטובלי: 7,000 מתוך אותם פונים בלבד שלחו דרך האינטרנט, זאת אומרת שהרוב המכריע עדיין משתמש בדואר.

ציפי חוטובלי: עופר מעוז, אולי אתה תספר את הסיפור.

ציפי חוטובלי: עופר ניסה להיכנס לזה, וגילה שאם היה מהנדס תוכנה, אולי היה מצליח לסיים את התהליך בהצלחה.

אורי מקלב: אני הייתי מאפשר לעופר ולעוד אנשים לומר מה הסיבות שלא שלחו באינטרנט.

אורי מקלב: אנחנו נמצאים היום בסוף חודש ספטמבר, כשרוב אלה שאמורים להיות במעונות, אין להם דרגות או שנקבעו להם דרגות גבוהות מדי.

אורי מקלב: אנחנו גם יודעים שאם ל-40% מאלה שיתנו דרגות יקבעו דרגה 12, כשאנחנו יודעים שהממוצע הוא 18%, יש כאן פער גדול מאוד בין אלה שבאופן רגיל, בין הממוצע של הדרגות הגבוהות לבין אלה שנקבעו להם דרגות.

אורי מקלב: אנחנו דואגים בנושא הזה.

אורי מקלב: אנחנו דאגנו כל הזמן, ואנחנו דואגים השנה יותר.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שאחד מהמחוללים של הדרישה החברתית והמחאה החברתית – חלק מהנושא זה המעונות.

אורי מקלב: יכול להיות שאולי לא רוב המפגינים זה האמהות, אבל אין ספק שחלק מהמחוללים והמחולל הגדול של המחאה החברתית זה הנושא של המעונות, וזאת גם הדרישה שתהיה בוודאי המסקנות, ואנחנו גם יודעים שזאת הדרישה האמיתית.

אורי מקלב: המחיר שנדרשות היום אמהות עובדות לשלם עבור הילדים שלהן – בחלק מהמקרים הן לא יכולות לעמוד בכך, זאת דרישה מאוד מאוד גבוהה, הבירוקרטיה סביב, הרישום וקביעת הדרגות, בלתי נסבלת.

אורי מקלב: משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה – אנחנו מעריכים גם את המהפכה שעשיתם ואת השינוי, אבל דרשתם סבלנות והבנה בהטמעת התהליך במשך שנה שלמה שאנשים שילמו, והאנשים האלה זה לא עוד מקרה ועוד מקרה, אלה אלפי מקרים, וכל מקרה שאבא צריך לשלם עוד 1,000 שקל או אימא צריכה לשלם עוד 600, 700, 1,000, 1,500 שקל במשך חודשים רבים, יש לזה משמעות רבה.

אורי מקלב: זה מה שהיה בשנה שעברה ואנחנו רוצים למנוע את זה השנה.

אורי מקלב: הנושא הזה חייב בוודאי לקבל ביטוי השנה.

אורי מקלב: להגיע למצב שבתחילת החגים אנשים יצטרכו לשלם מחיר מלא, אנשים שלא צריכים לשלם את זה, אנחנו לא יכולים להסכים לכך.

אורי מקלב: ההטמעה של מערכת מול ההורים היא לכאורה הרבה יותר ארוכה וקשה מהטמעת מערכת ממשלתית.

אורי מקלב: אנחנו לא יכולים לדרוש, מפני שאנחנו לא היינו נאה מקיים, ביקשנו חסד וביקשנו רחמים וביקשנו התחשבות בהטמעת מערכת, לבקש מההורים להיות בלי שום גמישות: מי שלא הגיש, לא יקבל; מי שהגיש מאוחר, יהיו לו מקסימום חודשיים רטרואקטיבית, בלי להתחשב בנסיבות, והיו כמה סיבות שאתם לבד מציינים אותן, כמו דרישה חדשה לקבל תלוש משכורת של חודש מרץ, דרישה שלא היתה.

אורי מקלב: כשאני שאלתי מול משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, אמרו לי: לא, זאת דרישה שכל הזמן היתה קיימת.

אורי מקלב: זה לא נכון, לא היתה דרישה כזאת.

אורי מקלב: זה גרם לנשים שהיו בחופשת לידה בתקופה הזאת לא להגיש.

אורי מקלב: אני אספר לך סיפור, אדוני המנכ"ל.

אורי מקלב: אישה שעכשיו התברר שילדה בחודש אוגוסט, נאמר:

אורי מקלב: אנחנו לא קובעים לך דרגה, תחכי את כל חופשת הלידה, תעבדי עוד חודש וחצי, ואז תיקבע לך דרגה.

אורי מקלב: איך יכול להיות דבר כזה?

אורי מקלב: אתה מבין למה יש מחאה?

אורי מקלב: אם אישה שעכשיו אחרי לידה הגישה את הטפסים ויש לה ילדים במעון, ואומרים לה: לא, אנחנו לא קובעים לך דרגה, אולי לא תחזרי לעבודה.

אורי מקלב: הדברים האלה זאת גזרת פרעה?

אורי מקלב: אנחנו צריכים לעקור את ההתנהלות הזאת.

אורי מקלב: כשאני שומע אימא מטלפנת ואומרים לה: לא תקבלי דרגה, כי במקרה אמרה שהיא ילדה, או שהם רואים עכשיו שיש לה עוד ילד, ובגלל המערכת אומרים לה: לא, את לא תקבלי עכשיו, אלא תחכי את כל שלושת החודשים ובינתיים תשלמי 1,500 שקל לחודש.

אורי מקלב: אדוני, אנחנו יודעים שאתה קשוב.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שהשתנו דברים בגלל הוועדות המשותפות האלה.

אורי מקלב: אני חושב שאנחנו קידמנו את הדברים, אנחנו יודעים שאוזניך קשובות.

אורי מקלב: אנחנו גם מקווים שזה יעבור ישר למערכת.

אורי מקלב: אנחנו לשם כך נמצאים, לא לשם ביקורת, אנחנו רוצים להיות ביקורת בונה, להציף את הדברים, כדי שנוכל לפתור אותם.

ציפי חוטובלי: הערה נוספת, אדוני המנכ"ל.

ציפי חוטובלי: אנחנו יכולים לומר שאחרי שנה, שאנחנו למודי ישיבות משותפות, כולל ישיבות אתך, לצערי המסקנה היא מאוד ברורה.

ציפי חוטובלי: העובדה שיצרתם פער בין תהליך הרישום לבין התהליך שבו מבקשים את ההנחות, הדבר הזה גורם להרבה מאוד הורים שהם זכאי הנחה לא לקבל הנחה.

ציפי חוטובלי: אני עשיתי סקר עצמאי.

ציפי חוטובלי: עברתי כמה מעונות, ובדקתי באיזה מעונות התהליך הושלם בהצלחה ובאיזה מעונות לא, וזה נורא פשוט.

ציפי חוטובלי: מעונות שעובדים עדיין בשיטה שבה הרישום יחד עם בקשת הדרגה מחוברים יחד, ההורים יודעים, ההורים לא מגיעים למצב שבו עם תחילת שנת הלימודים הם עדיין לא הגישו בקשה להנחה.

ציפי חוטובלי: העובדה שעכשיו הפרדתם בין התהליך הבסיסי הזה של רישום - ברגע שילד נרשם למעון יום, הוא צריך גם להתחיל את תהליך הרישום של קבלת ההנחה שלו, ואתם צריכים להטמיע את זה למערכת שלכם כדי שילדים בשנה הבאה כבר יוכלו לקבל את ההנחה באופן מובנה לתהליך הרישום.

ציפי חוטובלי: הערה שנייה – אתם דיברתם על זה שכחלק מתהליך ההתייעלות, משפחה תוכל לשלוח ערכה אחת כדי לקבל הנחה לכל הילדים ולא כל ילד בנפרד.

ציפי חוטובלי: פניית ציבור מהיום שהגיעה אלינו, משפחה שיש לה שני ילדים שלחה ערכה עבור שני הילדים האלה; הערכה הזאת נשלחה בזמן, התקבלה בזמן, הם קיבלו אישור שהכול בסדר והכול תקין, ובסופו של תהליך, ילד אחד קיבל דרגה וילד אחד לא קיבל דרגה.

ציפי חוטובלי: זה דבר שהוא לא הגיוני, זה דבר שהוא לא סביר.

ציפי חוטובלי: בבקשה, אני מפנה לך מכתב מחנוך ורות פריסמן.

ציפי חוטובלי: אני אומרת גם למי שצופה בנו, הורים שיש להם בעיה וצופים בשידור הזה, חלק מהעניין שאנחנו פותחים את זה לציבור וזה משודר, זה כדי שתפנו אלינו, כדי שאנחנו נדע איפה נמצאות הבעיות.

ציפי חוטובלי: זה דבר שהוא לא הגיוני והוא לא סביר.

אורי מקלב: המנכ"ל בעצמו אמר את זה, שהשנה לא תידרשנה שתי ערכות, ערכה אחת תספיק.

ציפי חוטובלי: אז הנה בבקשה, יש כאן משפחה – אני בטוחה שהם רק דוגמה אחת מני רבות.

אורי מקלב: אני גם יודע תשובה לזה, מה שלי אמרו אחרי פניות שפניתי.

אורי מקלב: אמרו לי שאם זה באינטרנט זאת ערכה אחת, אבל אם זה בדואר, צריך שתי ערכות.

אורי מקלב: אני אומר לך תשובות שאנחנו קיבלנו.

אורי מקלב: עוזרי הנאמן נמצא פה, פנינו וכבר התקדמנו וזאת היתה התשובה.

אורי מקלב: המנכ"ל אמר פה בוועדה: אם זה באינטרנט, זאת באמת ערכה אחת, אבל אם זה דרך הדואר – חשוב שתשמע מדוע נמנעו אנשים לשלוח את זה באינטרנט, ושלחו את זה רק בדואר, כי כולנו יודעים שצריך להתאים את השעות שלך לשעות הדואר ולעמוד בתור.

אורי מקלב: אני יודע שכשאני מקבל מכתב וכשיש לי חבילה, אני אומר: מה עשו לי היום, אני צריך להתאים את עצמי לשעות הדואר.

אורי מקלב: מכיוון שהיו בעיות קשות מאוד בסריקת המסמכים, לא לכל אחד יש סורק, וגם מי שיש לו סורק, צריך להתאים בדיוק את זה למתכונת שלכם.

אורי מקלב: אנשים שיודעים להשתמש באינטרנט, לא משתמשים בזה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, אני חייבת לציין שבעבר הנהלת המעונות היתה פותרת את הנושא הזה ומסירה את החסמים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: צריך לזכור שמדובר הרבה פעמים באוכלוסיות חלשות, בחלק אין להם היכולת והגישה לאינטרנט, החלק האחר יכול להיות שאלה גם אוכלוסיות דתיות שמטעמים כאלה ואחרים לא מחזיקות בכלל מחשב עם רשת אינטרנט.

אורלי לוי אבקסיס: צריך לזכור, שכאשר אנחנו מדברים על שגיאות או על מסמך כזה או אחר שחסר, זה כמעט דומה לדוח של מבקר המדינה שדיבר על מה שקרה במשרד השיכון על הזכאים או לא זכאים לסיוע בשכר דירה, רק בגלל שחסר טופס כזה או אחר.

אורלי לוי אבקסיס: גם כאן מדובר איך אנחנו מתגברים על המכשול הזה, ואיך אנחנו מבטיחים שמי שבסך הכול היה חסר טופס כזה או אחר, יקבל רטרואקטיבית את הזכאות שלו.

אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת לספר לך שאנחנו קיבלנו באופן אחיד וגורף – יש לי עדיין ילדים קטנים, אבל אני לא חלק מאלה שמקבלים סבסוד, ואני גם לא חושבת שאני צריכה – כל מי שהילדים שלו במערכת, הודעה ממערכת החינוך באזור שבו אנחנו גרים: כל ההורים שזכאים לסבסוד של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, מתבקשים לשלם מראש חצי שנה.

אורלי לוי אבקסיס: חלק מהאזרחים האלה, אין להם אפילו לא פנקס צ'קים, כי הם או מוגבלים או משהו אחר.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה מה קורה עם אותם ילדים.

שרון קדמי: ממי היתה הפנייה?

אורלי לוי אבקסיס: ממערכת החינוך שבה הם נמצאים עכשיו.

שרון קדמי: לא ממשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

אורלי לוי אבקסיס: לא ממשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, אבל אלה מעונות שמוכרים על ידי משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, והם מקבלים את הסבסוד, זאת אומרת שאם ילד נמצא במערכת ועכשיו יסתמכו על כך שיקבלו את הדרגה הזמנית – מה שבאמת פעם המעונות היו קובעים לפי הקריטריונים המוכרים להם או יכולתם לשנות את הקריטריונים, אבל בהתאם לקריטריונים האלה, יכולים היו לתת איזשהו צפי ולכן לדרוש את התשלום מראש, התשלום המופחת, היום לא יכולים לתת את זה, ולכן מבקשים מאנשים לתת באופן גורף לחצי שנה את המחיר המקסימאלי, עד שיקבלו את הדרגה.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שזאת קטסטרופה, בעיקר אם אנחנו מדברים על כך שגם אם יקבלו רטרואקטיבית, יקבלו רק חודשיים אחורנית.

אורלי לוי אבקסיס: מה יהיה עם אותן משפחות עם הדרגות הנמוכות ביותר של הכנסה לנפש, שזקוקות לסבסוד הגבוה ביותר?

אורלי לוי אבקסיס: ויותר מכך, אני חושבת שגם אצלך במשרד מודעים לכך ש-41% מבין הדרגות שנקבעו אינן מזכות בסבסוד, כלומר דרגות 11 ו-12.

אורלי לוי אבקסיס: זאת כנראה טעות במערכת או בשקלול החדש.

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה עם אותם אנשים?

אורלי לוי אבקסיס: איך אנחנו כן מצליחים לפתור את הבעיה הזאת, ולדעת שחלילה וחס לא יובכו לא המשפחות ולא הילדים, וגם שהמעונות לא יישארו עם חוב כזה או אחר, בגלל שהוציאו את הילדים ולא שילמו להם?

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שעל הפתרונות האלה הייתם צריכים לחשוב קודם, מה גם שקיימנו ועדות, גם במסגרת הוועדה לזכויות הילד, והתרענו על כך שהמערכת לא ידידותית למשתמש וגם על הקושי בעקבות השביתה שהיתה במעונות.

אורלי לוי אבקסיס: איך אנחנו מתגברים על זה, ומה הפתרונות שאנחנו נותנים, אנחנו נשמח לשמוע.

מרינה סולודקין: יש ביידיש פתגם – משיגענע גאנדז – משיגענע גריוון, אווזים משוגעים.

מרינה סולודקין: אם הרפורמות לא מוכנות, בטח שיש תוצאות גרועות.

מרינה סולודקין: לי יש שאלה אחת, מה עם שפות?

מרינה סולודקין: איך פונים אתיופים?

מרינה סולודקין: איך פונים רוסים, שעדיין לא יודעים את השפה?

ציפי חוטובלי: מה שמדהים בסיפור הזה זה שרוב הפונים שהם דוברי עברית לא הצליחו לצלוח את המערכת הזאת.

ציפי חוטובלי: אני מדברת על אנשים אינטליגנטים, אנשים עם תארים.

ציפי חוטובלי: אם נשמע כאן כמה פניות עוד מעט, תבינו שזאת לא בעיה של אנשים חלשים.

ציפי חוטובלי: זאת מערכת שלא מתאימה לצורת העבודה של הורים במדינת ישראל, כל ההורים, קל וחומר אנשים שמגיעים משכבות חלשות, אבל גם המיינסטרים הישראלי לא יכול להסתגל למערכת הזאת, זאת הבעיה, את מבינה?

שרון קדמי: בהמשך לשאלה של חברת הכנסת סולודקין - - -

מרינה סולודקין: אני חושבת שאנחנו לא יכולים לסלוח לך על איחור חצי שעה.

מרינה סולודקין: אנחנו ישבנו כאן וישבנו, ואיחור של חצי שעה זה לא בסדר מכל הסיבות, וכשאתה אומר שאין לך כרטיס כניסה, יש לך כרטיס קבוע כי אתה מנכ"ל.

ציפי חוטובלי: אדוני המנכ"ל, אנחנו בחודש הרחמים והסליחות, אנחנו נדון אותך לכף זכות על האיחור, רק אנחנו לא נדון את המשרד לכף זכות על האיחור בקביעת דרגות להורים, אז בבקשה תתייחס לנקודה הזאת.

שרון קדמי: אני מתנצל שוב על האיחור.

שרון קדמי: הסיבה לא רלוונטית, זה רק תירוץ וטיעון לעונש.

שרון קדמי: מלוא האחריות על האיחור הוא עליי, וכדרכי אני בדרך כלל לא מאחר, אני מתנצל אבל וחפוי ראש.

אורי מקלב: כדרכם של שני יושבי-ראש שצריכים לנהל ישיבה, התלבטנו האם לתת קודם כל לארגונים ולפונים לדבר, ואחרי שתשמע אותם לאפשר לך לדבר או אחרי.

אורי מקלב: אמרנו שנעשה את זה בשני חלקים.

אורי מקלב: מה ששמעת עד עכשיו נראה לי מספיק כדי לתת תשובה.

אורי מקלב: אחרי זה נשמע את כל הארגונים ואת הפונים, כדי שתוכל גם להשיב לדבריהם.

אורי מקלב: אנחנו לא נקפח גם את מה שהם רוצים להגיד.

שרון קדמי: אני אתייחס בקצרה.

שרון קדמי: אנחנו עברנו בשנה האחרונה לעולם אחר, העולם שבו אנחנו רוצים לעבוד מול ההורים ופחות מול הארגונים, לא כי אנחנו חושבים שהארגונים לא טובים, אלא אנחנו חושבים שבגלל שאנחנו מסבסדים את ההורים, אנחנו רוצים לעבוד מול ההורה המסובסד ולא מול הארגון.

שרון קדמי: בגלל זה גם התבצעה ההפרדה בין הרישום לבין הסבסוד.

שרון קדמי: כמו שאמרתי ואני חוזר ואומר, במהלך השנה שעברה, המערכת החדשה עברה חבלי לידה, ואני מניח שחבלי הלידה הסתיימו רובם ככולם.

שרון קדמי: עד היום, על מנת ליישר קו מבחינת המספרים, הגיעו עד סוף שבוע שעבר, ה-24 או 23 בספטמבר 50,622 בקשות – הוגשו, התקבלו.

שרון קדמי: מתוכם ניתנו 37,100 דרגות, זאת אומרת שיעור גבוה; לא גבוה, אבל גבוה לאין ערוך.

אורלי לוי אבקסיס: כש-41% מהם בכלל לא מזכים בשקל.

ציפי חוטובלי: מה שחברת הכנסת אורלי לוי מעלה, זאת נקודה משמעותית.

שרון קדמי: הבן הקטן שלי תמיד אומר לי: אבא, אתה קרעת לי את החוט, ועכשיו אני לא יכול לחשוב.

שרון קדמי: יש לי קו מחשבה, תאמינו לי שאני אתייחס.

שרון קדמי: יש לי תשובה, אני מקווה אינטליגנטית.

שרון קדמי: אני מקווה שהיא תהיה גם מספקת.

שרון קדמי: 37,100 דרגות.

שרון קדמי: מתוך המספרים שיש לנו, כ-4,000, 5,000 נדרשו להשלמת מסמכים.

שרון קדמי: אני חושב שהאגף העביר את המספרים המדויקים למרכז המחקר ומידע עם הפילוחים המדויקים, איך, למה וכמה.

שרון קדמי: מבחינת זמן ההמתנה מרגע קבלת הבקשה עד קבלת הדרגה הוא 16 יום, אם אני לא טועה, אבל זה זמן התקן.

שרון קדמי: אני יודע שהזמנים הם הרבה יותר קצרים.

שרון קדמי: אני לא חושב שבכלל יש מה להשוות למה שהיה בשנה שעברה.

שרון קדמי: מבחינתי, תוך כמה ימים זה זמן סביר.

שרון קדמי: אם זה נערך לא תוך שלושה, ארבעה ימים, אלא תוך שמונה, 10 ימים, בוודאי שזה סביר.

שרון קדמי: בגלל הסיבה הזאת, אנחנו גם החלטנו שלא יינתנו דרגות ביניים, כי 10 ימים או שבועיים זה זמן מספק "לספוג" את משך הזמן.

שרון קדמי: מקרים חריגים ויוצאים מהכלל ייבדקו נקודתית.

שרון קדמי: אני אומר שוב, מקרים חריגים ויוצאים מהכלל, כמו המכתב שאת נתת על שתי ערכות במקום אחת, אני אומר ששתי ערכות מבחינתי לא קיים, לא משנה אם זה ביונת דואר, אם זה באינטרנט או אם זה שליח.

שרון קדמי: משפחה תיתן ערכה אחת, ואם המערכת תצטרך להתאים את עצמה, היא תתאים את עצמה, יעלה כמה שזה יעלה, ישברו את הראש.

שרון קדמי: לגבי ה-40%, חברת הכנסת לוי, את מזכירה ש-40% קיבלו דרגות שאינן זכאיות לסבסוד.

שרון קדמי: זה נתון סטטיסטי, אני לא יודע אם מתוך ה-50,000 שהגישו, אולי לא הגישו הנתח הגדול דווקא אלה שאינם זכאים.

אורלי לוי אבקסיס: הסטטיסטיקה אומרת שלשנה בערך בין אלה שמגישים 18% מהם לא זכאים.

אורלי לוי אבקסיס: הרי לא הגיוני שבשנה אחת אותם אנשים שהיו זכאים - -

שרון קדמי: אבל אלה לא אותם אנשים.

אורלי לוי אבקסיס: - - שבאותה שנה זה קפץ מ-18%.

ציפי חוטובלי: אורלי, בואי נעשה את זה יותר פשוט.

שרון קדמי: אבל את טועה ומטעה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה רוצה לדבר על סטטיסטיקה?

אורלי לוי אבקסיס: יש לך גידול של למעלה מ-100% באלה שלא זכאים, שהגישו טפסים.

שרון קדמי: את טועה ומטעה.

אורלי לוי אבקסיס: למה אני טועה ומטעה?

אורלי לוי אבקסיס: זה מה שאתם שלחתם.

שרון קדמי: כי את בודקת נתונים סטטיסטיים שנמצאים בתהליך.

שרון קדמי: לא הסתיים תהליך ההרשמה.

שרון קדמי: לא בדקת 50,000 תעודות זהות מול 50,000 תעודות זהות שנה שעברה ואמרת: ה-40% האלה בשנה שעברה קיבלו והשנה לא קיבלו, אמרת: פה יש חבילה של 50,000, פה יש חבילה של 50,000, פה יש 40% ופה יש 18%.

ציפי חוטובלי: אני אעזור לכם, זה לא עניין של סטטיסטיקה.

ציפי חוטובלי: אדוני המנכ"ל, בוא תחשוב רגע בהגיון.

ליאורה מינקה: שרון, אם אתה צודק, זה מחמיר את המצב מבחינת מי הוא פלח האוכלוסייה - - -

שרון קדמי: נכון, את צודקת.

ליאורה מינקה: אם אתה אומר את זה, אותי זה מדאיג יותר.

ציפי חוטובלי: הדיון כאן לדעתי לא יישמע, כי כל אחד מתפרץ, אז חבל.

ציפי חוטובלי: אני רק רוצה להגיד דבר אחד פשוט, ברור לי לחלוטין שכשהורה מגיש בקשה, ועוד מגיש בזמן, הוא מניח שהוא זכאי להנחה.

ציפי חוטובלי: הוא מניח על בסיס שנה שעברה, על בסיס זה שהוא מודע לנתוני ההכנסה שלו.

ציפי חוטובלי: תאמין לי שהורים חרוצים הם בדרך כלל אלה שזכאים להנחה, ולא הורים שלא זכאים להנחה, כי להם זה פחות מפריע.

ציפי חוטובלי: קודם כל הנחת היסוד הפסיכולוגית האנושית צריכה להיות, שהורה שמגיש בקשה להנחה חושב שהוא זכאי להנחה.

שרון קדמי: לפיכך, יותר מ-10% לא צריכים להגיש.

ציפי חוטובלי: קודם כל, יותר מ-10% לא הגישו.

שרון קדמי: לא, הם לא צריכים להגיש בכל שנה, כי הם יודעים שהם לא יקבלו הנחה, אם זה הרציונל.

ציפי חוטובלי: קודם כל זה הנתון.

ציפי חוטובלי: זה הנתון, גם שנה שעברה, זה באמת כך.

שרון קדמי: אם אני ממשיך עם הקו של יושבת-ראש הוועדה, שאומר שאם ההורים חרוצים ויודעים שאם הם מגישים, הם בטוח מקבלים, אז כ-10% בכלל לא היו צריכים להגיש, כי הם יודעים שהם לא יקבלו.

אורלי אלמגור לוטן: אבל זה כל שנה.

שרון קדמי: אבל זה כל שנה כך.

ציפי חוטובלי: אנחנו מנסים להגיד לך שההורים שמגישים הם ההורים שזכאים להנחה.

ציפי חוטובלי: זאת נקודה שאני רוצה שתתייחס אליה.

ציפי חוטובלי: אם יש בעיה של החזרת חבילות כל הזמן, כל הנושא של השלמת מסמכים, אולי זה מקרה אחד, אבל זה מקרה שמעיד.

ציפי חוטובלי: אומרת כאן הגברת פריסמן: אני שולחת חבילה שיש בה בדיוק את אותם פרטים לגבי הילד האחד והילד השני, ומתקשרים אלי להגיד לי שחסרים מסמכים לילד אחד ולא חסרים לילד השני.

ציפי חוטובלי: אלה אותם מסמכים, הרי זאת אותה הכנסה של אותה אימא.

ציפי חוטובלי: מה זה אומר?

ציפי חוטובלי: זה אומר שמשהו בתהליך של קליטת המסמכים לקוי, זה לא אומר שרק ההורים לא בסדר בזה שהם מגישים מסמכים חסרים.

שרון קדמי: זאת אומרת שאת מחליטה ממקרה אחד, שכל התהליך לא נכון, זה מה שאמרת.

ציפי חוטובלי: לא, אני אומרת שהמקרה הזה בעיניי מעיד על העובדה שאנחנו נמצאים - - -

שרון קדמי: זאת אומרת שמקרה אחד מעיד על הכלל.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד דבר אחד, ואנחנו עוד רוצים לשמוע את האחרים.

ציפי חוטובלי: אבל אני עוד לא קיבלתי תשובות מהמנכ"ל.

אורי מקלב: אני רוצה להוסיף על מה שאת אומרת שני היבטים.

אורי מקלב: קודם כל, כפי שכותבת לנו אורלי, גם הורים שאינם זכאים לסבסוד, צריכים להעביר למוקד, זאת אומרת: אנחנו צריכים לקבל 100%.

אורלי לוי אבקסיס: 120%.

אורי מקלב: אז כל הדרגה שאנחנו מחשבים את האחוזים צריכה להיות מכל ה-100%.

אורי מקלב: אדוני המנכ"ל, הוויכוח שלך – שאנחנו מאוד מעריכים אותו – עם חברת הכנסת אורלי לוי זה בדיוק המאפיין של ההתנהלות שלנו, של ההורים מול משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, כי אתה אומר שיש לך נתון, אולי כל אלה ששלחו - - -

שרון קדמי: אבל את זה תדע תוך חודש.

אורי מקלב: עוד חודש אני אדע, ובינתיים אתנהל כך שהעובדה שיש 40% שקיבלו דרגה גבוהה זה 40% מתוך ה-100,000 שיגישו ואז הם ירדו ל-18%.

אורי מקלב: זה לא מדאיג אותך, וזה בסדר, בחיים יכולים להתנהל הלאה, וגם אלה שקיבלו דרגה גבוהה - - -

שרון קדמי: אל תחליט עבורי שזה לא מדאיג אותי.

אורי מקלב: ככה זה נראה, לפי הוויכוח.

אורי מקלב: כך אני התרשמתי.

אורי מקלב: אני נותן לך את הזמן כדי לשנות את ההתרשמות הזאת.

אורי מקלב: אנחנו יודעים, גם חברת הכנסת אורלי לוי וגם היושבת-ראש ציינו את זה, שהאחוז הגבוה שקיבלו דרגה 12, מכיוון שאנחנו יודעים מה היה בשנה שעברה.

אורי מקלב: אנחנו יודעים מאלה שקיבלו את הדרגות הגבוהות, למעלה מ-50% נזרקו בגלל שהם לא השלימו מסמך, בגלל שהמסמך לא היה, ואחרי זה כמה הם היו צריכים לעבוד.

אורי מקלב: אנחנו יודעים גם מה ההורים נדרשים – להביא מסמכים, כמה לא הגיעו, כמה אנשים אומרים: שלחתי את המסמך, ואומרים לו: לא, לא קיבלתי.

אורי מקלב: אומרים להם: שלחתי בפקס, ואומרים לו: לא, לא קיבלתי, תשלח עוד פעם, תשלח עוד פעם, ויש כאן אנשים שיושבים ליד השולחן ויכולים להגיד את זה מניסיון אישי יקר.

אורי מקלב: אתה אומר אדוני המנכ"ל: אני מכיר ערכה אחת למשפחה.

אורי מקלב: אמרת את זה לפני כמה חודשים כאן בוועדה ואתה אומר את זה עכשיו.

אורי מקלב: אני אקרא לך מייל שקיבל העוזר שלי מתאיר איפרגן, יועצת מנכ"ל משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, לא סתם מישהי: בנוגע לשליחת הערכות בדואר ודרך הרישום הישנה, בשלב זה אכן יש צורך בשליחת שתי ערכות, אך בימים אלה ממש עוברים הגופים השונים - - -

תאיר איפרגן: נכון, היתה תקלה במערכת.

אורי מקלב: רבותי, יש פער גדול בין מה שאתה יודע לבין מה שקורה בשטח, והנה העובדה המוחשית.

אורי מקלב: תאיר איפרגן שולחת לעוזרי, אחרי שאתה אמרת ערכה אחת וההורים אומרים: לא, צריך עוד ערכה.

אורי מקלב: היא אומרת: כן, זה באינטרנט.

אורי מקלב: אני חשבתי שזה בעל-פה, אבל העוזר שלי הביא לי מכתב מתאיר, שאומרת ששליחה בדואר, כשאנחנו יודעים שזה רוב המקרים, מצריכה שתי ערכות, וזאת הבעיה.

תאיר איפרגן: אם נדייק, נדייק עד הסוף.

תאיר איפרגן: גם במייל כתוב שכרגע אכן נדרשות שתי ערכות, כי היתה איזושהי בעיה במערכת, ובימים הקרובים אכן זה יתוקן.

ציפי חוטובלי: ההורים נרשמים, מה לעשות?

תאיר איפרגן: בסדר, זה המצב כרגע, אני משקפת את המצב.

אורי מקלב: זה לא מצב שאומרים שצריך ערכה אחת.

אורלי לוי אבקסיס: זה עיכוב, שיכול להיות שעד שהם יקבלו יעברו שלושה חודשים מאז תחילת שנת הלימודים, מה שאומר שאוטומטית החודש הראשון - הם יכולים לשכוח ממנו.

שרון קדמי: איך את אומרת שלושה חודשים?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נמצאים עכשיו כבר באיזה חודש?

אורלי לוי אבקסיס: מייד אוקטובר, חודש אחד כבר מת.

שרון קדמי: חברת הכנסת לוי, מעולם בהיסטוריה של מעונות היום בשבוע השלישי של ספטמבר לא היו 37,000 הכרות.

שרון קדמי: תעשו לי טובה, אתם במצב שלא הייתם בו אף פעם.

שרון קדמי: נכון, זה לא מושלם.

אורלי לוי אבקסיס: יש לי תחושה, שמשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה לא מכיר - - -

רחל עזריה: אבל היו מקדמות, את ההורים זה לא מעניין, היו מקדמות אז הם שילמו פחות, ועכשיו אתם מפילים את הכול על ההורים, אז זה לא מעניין אותנו מה קרה במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, מה היו החוזים בספטמבר.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שזה מעיד, ואולי צריך להטריד את כולנו - יש לי תחושה שמשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה לא מכיר את הצרכנים שלו.

אורלי לוי אבקסיס: למה הוא לא מכיר את הצרכנים שלו?

אורלי לוי אבקסיס: כי אחרת הוא היה יודע, שמיקור חוץ הזה, ההפרטה החדשה שעשיתם כדי להגיע לכל אותם הורים ולעבוד מולם, לא עובד מול אוכלוסייה חלשה חסרת מוטיבציה להביא את כל הטפסים, את כל היכולת לטרטר אותה.

אורלי לוי אבקסיס: צריך לזכור, שכאשר אנחנו מדברים על בעלי הדרגות הנמוכות ביותר, היכולת שלהם להיות אקטיביסטים ולהשיג לעצמם את מה שמגיע להם היא יכולת הולכת ופחותה.

ציפי חוטובלי: חברת הכנסת אורלי לוי, אני בטוחה שאת רוצה שהמנכ"ל גם יקשיב לך.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא רוצה שהוא רק יקשיב, אלא גם יענה.

אורלי לוי אבקסיס: בעבר המעונות היו עושים את התיווך הזה, היו ממלאים בעצמם את הטפסים וכאשר היה חסר טופס מסוים, היו פונים באופן אישי להורה ואומרים לו: חסר לך טופס כזה או אחר.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר אנחנו דורשים מהם עכשיו להתחיל לעשות את כל העבודה בעצמם, סביר להניח שחלקם לא יוכלו לעמוד בדרישות החדשות, ולכן יפספסו את כל מה שמגיע להם על פי חוק; מה גם, שבואו נזכור, נשארו לכם רזרבות מהשנה שעברה, וגם העלאת השכר או החלוקה החדשה לנפש בין משנה את זה ונותנת לכם עדיין רזרבות של בין חמישה לשישה מיליון שקל צפי לשנה הזאת, פרט לעשרות מיליונים של שנה שעברה.

אורלי לוי אבקסיס: איך זה קורה?

אורלי לוי אבקסיס: איך אתם יכולים להבטיח לי שזה יחלחל באמת ויעמיק את הסבסוד, כאשר לא נבנו עוד כיתות חדשות, כאשר לא קולטים ילדים חדשים, וגם אלה שכבר במערכת - - -

ציפי חוטובלי: חברת הכנסת אורלי לוי, אני רק רוצה לומר לך שהבעיות בסוגיית המעונות הן כל כך רחבות, אבל אנחנו מקדישים את הישיבה הזאת אך ורק לנושא קביעת הדרגות.

ציפי חוטובלי: בבקשה שהדיון הזה יתנהל בצורה מאוד מסודרת.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לשמוע נציגים של הארגונים, שיתנו בצורת תקציר את הבעיות המרכזיות שתפנו למנכ"ל.

ציפי חוטובלי: אנחנו נשמע את התגובה של המנכ"ל וגם כמה הורים שיתארו את תהליך הרישום.

ציפי חוטובלי: אני אאפשר לדבר לנציגי ויצ"ו, נעמ"ת, אמונה ולנשות חרות שיושבות כאן.

ליאורה מינקה: אני רוצה להתחיל דווקא במחמאה, שאני גם כתבתי אותה.

שרון קדמי: תיזהרו, זה מסוכן...

ציפי חוטובלי: אנחנו לא נגד, אנחנו רק בעד - - -

ליאורה מינקה: אני רוצה להסכים עם מה שאמר המנכ"ל, שאכן המספר של הורים שנקלטו וניתנו להם דרגות גבוה יותר ממה שהיה בשנים קודמות.

ליאורה מינקה: כאן אנחנו מגיעים לבעיה, שגם עליה כתבתי במיילים, שאתם כל כך אוהבים את התהליך, אתם מאוהבים בתהליך, ואתם לא מוכנים להקשיב למי שפוגש את ההורים האלה יומיום.

ליאורה מינקה: אז אני מברכת על הכיוון של התהליך, אבל אנחנו באנו און-ליין והצגנו כל מיני בעיות, שאנחנו נפגשים איתן בדרך, שאין להן פתרונות.

ליאורה מינקה: לפחות למיטב ידיעתי, אני לא יודעת שניתנו פתרונות כבר לנושא סטודנטים, שאתה הבטחת שיינתנו, כלומר הדברים לא מחלחלים ולא יורדים, או לכל בעיית הדרגה 12.

ליאורה מינקה: יש לנו הרבה מאוד אמהות, שאתה צודק, חסר להן מסמך, אבל כרגע ירד להן שכר לימוד מלא מחשבון הבנק שלהן, ועומד ככל הנראה באוקטובר גם לרדת להן שכר לימוד מלא, מפני שהן לא מצליחות גם להשיג את החברה ולדבר איתה בטלפון.

ליאורה מינקה: אם לא הייתם רק מאוהבים בתהליך שהוא חיובי, אלא הייתם קשובים ומנסים ללמוד, הייתם הולכים אתנו ואנחנו אומרים לכם: אנחנו פוגשים את ההורים האלה, תנו לנו בינתיים לתת להם דרגה זמנית, כדי שלא ירד להם הסכום, תנו לנו את המקדמה על הדרגה הזמנית שלהם, תהיו מה שנקרא יותר קשובים ותבינו שמי שיודע, מכיר את ההורים האלה ומלווה אותם בחיי היום יום זה אנחנו.

ליאורה מינקה: מה לעשות, שהם לא בוכים למטפלת שלי, והם לא בוכים אצלך במשרד, זאת המציאות.

ציפי חוטובלי: דברי על נתונים, ותאמרי בעיקר מה את מציעה.

ליאורה מינקה: את הנתונים ירון ייתן, כי הוא עשה עבודה בנעמ"ת.

ליאורה מינקה: הם נתונים שלו, אבל הם תואמים פחות או יותר, הבעיות משותפות.

אורי מקלב: מה הסיבות שחלק גדול מההורים לא שלחו את הערכות, את הבקשה?

ליאורה מינקה: זה חדש להם, זה קשה להם, יש התארגנות.

ליאורה מינקה: לאחד חסר תלוש השכר הזה, לא שומר אצלו בבית את התלוש וצריך לרוץ למעביד.

ליאורה מינקה: יש חופשת לידה, יש כל מיני סיבות.

ליאורה מינקה: בעתיד אני בטוחה שהעסק הזה יזרום.

ליאורה מינקה: אתם לא נתתם שום דבר לשלבי ביניים, לפתרונות ביניים, ועל כך אני מאוד מצרה.

ירון מלך: קצת נתונים סטטיסטיים, אני חושב שנעמ"ת אולי מקלקלת את הנתונים, כי בנעמ"ת נקלטו נכון לשבוע שעבר 65% מילדי העבודה נקלטו במוקד הזה, זאת אומרת בממוצע הכלל הארצי זה אומר שהאחרים הרבה פחות.

ירון מלך: מתוך ה-65%, סדר גודל של 46% הם דרגה 11, 12 שהן הדרגות המלאות, כאשר אם נלך לסטטיסטיקות, הממוצעים הרב-שנתיים אומרים שיש לנו בערך כ-35% בדרגות 12 במהלך שנה נורמאלית.

ירון מלך: זאת אומרת שיש לנו פער של כ-10% מההורים שנקלטו עד היום, שקיבלו דרגה מלאה.

ירון מלך: מהניתוח שעשיתי, הגיעו הרבה מסמכים או תשלומי שכר למוקד, לא היו קריאים, ביקשו עוד פעם.

ירון מלך: הורים בהליכי גירושים, בהליכי אבטלה, כל מיני כאלה שנמצאים על התפר וחסר להם אישור כזה או אחר.

ירון מלך: נכון שבשנים קודמות עזרנו להם באמצעות דרגות הביניים, דבר שהיום אנחנו לא מסוגלים לעשות כי ברגע שמשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה קובע דרגה מלאה, הדרגה הזאת מנצחת את כל מערכות המחשב, וזאת הדרגה שנקבעת, ולפי זה גם כמובן ההורדות בבנק.

ירון מלך: המשמעות היא או פגיעה בהורים או פגיעה בארגון, כי אם ההורה לא יכול לשלם וחוזרת לו הוראת קבע או הצ'ק או שהוא פשוט לא משלם במזומן, הארגון יוצא ניזוק.

ירון מלך: לך אחר כך חודש אחרי זה כבר תגבה ממנו פעמיים.

ירון מלך: אם עדיין חסר לו, אנחנו מגיעים לסכומים מאוד גבוהים, ועוד פעם אין במערכת של המימון שום דרך לפצות אותנו באיזשהו הליך ביניים שנוכל לעשות ולהקל על ההורים האלה.

אורי מקלב: יכול להיות שסך כל האחוזים ששלחו את הערכות יותר אצלך יותר גבוה מ-65%.

אורי מקלב: אתה רק יודע מה שנקלטו, אתה לא יודע כמה אנשים שלחו.

ירון מלך: אני מדבר על קלוטים.

אורי מקלב: יכול להיות שבסך הכול 65% מתוך 100 ששלחו.

ירון מלך: יכול להיות שיש ארגזים בדרך.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מכירים אוכלוסייה, שלפי ההיכרות האישית שלכם עם ההורים היתה מגיעה להם דרגה, שמפצה אותם קצת יותר בסבסוד, וקיבלו דרגה 11 או 12, או כאלה שבעבר קיבלו דרגה אחרת?

ירון מלך: כן, אני אומר שיש לנו פער של 10%, שבממוצע רב-שנתי אמורים לקבל דרגה, והיום נמצאים בדרגה 12, דרגה מלאה.

אורלי אלמגור לוטן: כשמסתכלים על הסטטיסטיקה של מעונות יום ושל משפחתונים למי ששלחו דרגות, זה נראה כאילו הבעיה היותר חמורה נמצאת במשפחתונים.

אורלי אלמגור לוטן: כך זה עולה מהסטטיסטיקה, כי אם מסתכלים, במשפחתונים היו בשנה שעברה בערך 11,000 ילדים.

אורלי אלמגור לוטן: אם אנחנו מניחים שזה בערך יהיה המספר גם השנה, הגישו 5,000 מתוכם, כלומר פחות מחצי.

אורלי אלמגור לוטן: במעונות יום אנחנו מדברים על יותר מחצי, בין 60% ל-65% מהילדים הגישו.

רחל עזריה: הגישו הרבה פחות.

אורלי אלמגור לוטן: אני מדברת על מי שהגישו כרגע קודם כל, כי דיברתם על שני שלבים, קודם כל מי שבכלל מודע לתהליך ומגיש את הטפסים, ואחר כך מה שקורה במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

אורלי אלמגור לוטן: נראה שיש בעיה במשפחתונים, אולי כי זאת מערכת אחרת.

אורי מקלב: הם לא יודעים כמה שלחו, הם יודעים כמה התקבלו.

אורלי אלמגור לוטן: אבל משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה יודע כמה שלחו ממעונות יום, כמה ממשפחתונים וכמה מצהרונים.

אורי מקלב: אבל אנחנו לא יודעים.

רחל עזריה: הנתון אצל נעמ"ת הוא מאוד גבוה יחסית.

ציפי חוטובלי: אני רוצה רגע לעצור את הדיון הפנימי ולהתמקד שוב בשתי בעיות: אחת של הורים שהגישו, ולא קיבלו דרגה שמתאימה למצב האמיתי שלהם; בעיה שנייה - שיש קבוצה מאוד גדולה של הורים, שבכלל לא הגישו.

ציפי חוטובלי: איך אתם מסבירים את התופעה הזאת?

ציפי חוטובלי: הרי לכאורה, אם הם הסתבכו עם האינטרנט, יש להם אפשרות לשלוח דרך הדואר.

ציפי חוטובלי: מה הסיבה, שהרבה מאוד הורים במדינת ישראל, שככל הנראה זכאים להנחה, לא הגישו, ובעיקר איך אנחנו מונעים את זה?

ציפי חוטובלי: הרי בסוף המטרה שלנו, שכל ההורים האלה לא יתלוננו ויגידו לנו: בכלל לא קיבלנו דרגת הנחה.

ציפי חוטובלי: יש לכם איזשהו הסבר לנתון הזה?

רחל שמחיוף: אני חושבת שיש להורים ניסיון מר משנה שעברה, שההליך התחיל בשלב מאוד מאוד מאוחר, והליך הקליטה גם אחר כך נתקע מספר רב של פעמים.

רחל שמחיוף: לכן אין סבלנות וכוח להתחיל עם זה, אז דוחים את זה לאחרי החגים.

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שהם גם לא יודעים שהם יכולים היו לקבל רטרואקטיבית רק חודשיים, שזה משהו שהוא חדש, ולכן הם חושבים שמקסימום הם יוכלו להיות משופים על מה שהם שילמו, אבל בפועל זה לא מה שיקרה.

ציפי חוטובלי: אדוני המנכ"ל, אתם פרסמתם בעיתונים הגדולים.

ציפי חוטובלי: אני שואלת האם החלטתם גם לעשות באנרים באתרי החדשות המובילים, ב-YNET?

שרון קדמי: גם ברדיו.

אורלי לוי אבקסיס: ברדיו היה המון.

ליאורה מינקה: ברדיו, בעיתונות.

שרון קדמי: גם בעיתונות, יותר מפעם אחת.

תמר אלמוג: בנקודה הזאת של ההורים אני מבקשת להבהיר משהו.

ליאורה מינקה: אנחנו לא יכולים - - -

אורלי לוי אבקסיס: מעניין אותי כמה עלה מיקור חוץ הזה, כי עד היום המעונות חסכו את הכסף הזה למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

אורלי לוי אבקסיס: הם היו עושים את המילוי.

תמר אלמוג: גברתי, זה לא נכון.

תמר אלמוג: מיקור חוץ כבר קיים חמש שנים.

רחל עזריה: נשאלה שאלה שאני רוצה לענות עליה - למה ההורים לא מגישים?

רחל עזריה: אם אתה יודע שאולי עוד כמה חודשים תקבל איזושהי הנחה רטרואקטיבית, אני מצטערת, בשקלול של התקציב של המשפחה, אולי אני קצת אגזים ואגיד שזה בערך כמו "טלפון מהראלה".

רחל עזריה: אם אתה יודע שאולי תקבל הנחה, אתה לא יודע שתקבל את ההנחה.

ציפי חוטובלי: הורים שמרוויחים שכר מינימום.

רחל עזריה: הורים שמרוויחים שכר מינימום, יכול להיות.

רחל עזריה: כשאתם שואלים למה אנשים לא מגישים, אני יכולה לומר לכם למה בעיריית ירושלים בנושא של הצהרונים זה יותר בולט אצלנו.

רחל עזריה: אנשים אומרים: אולי נקבל הנחה עוד כמה חודשים שתחזור אלינו.

רחל עזריה: זה לא אותו דבר שכאשר אתה ממלא את הטופס, אתה משלם מראש סכום אחר.

רחל עזריה: אם כשאתה ממלא את הטופס, אתה מראש יודע שאו שאתה נותן צ'ק ל-2,000 שקל או שאתה נותן צ'ק ל-1,000 שקל, זה מאוד ברור, זה מאוד מיידי.

רחל עזריה: תמיד כשעובדים עם אנשים, אתה יודע שמה שקורה במיידי, יש לו הרבה יותר משמעות.

רחל עזריה: המציאו שיטה, ואנחנו כבר דנים, אני לא יודעת כמה מפגשים, אני נכחתי בחלק מהם.

ציפי חוטובלי: שנה, דיון שישי.

רחל עזריה: זאת גם הזדמנות לומר כל הכבוד לחבר הכנסת אורי מקלב ולחברת הכנסת ציפי חוטובולי ולכל חברי הכנסת שנמצאים פה, שלא מרפים מהנושא הזה.

רחל עזריה: המציאו שיטה.

רחל עזריה: אם יש שישה דיונים בכנסת על השיטה, כנראה שהשיטה לא עובדת.

ציפי חוטובלי: אנחנו כבר הגענו למסקנה הזאת.

רחל עזריה: אז אני מציע, שבמקום שאנחנו ננסה למצוא פתרונות לסטודנטים, פתרון להקדים את זה, פתרון ביניים, יש מערכת שבה השיטה עובדת, וכולנו מכירים אותה - קוראים לה משרד החינוך.

רחל עזריה: היא עובדת דרך הרשויות המקומיות, היא עובדת דרך עמותות בעיריית ירושלים.

רחל עזריה: אתה מראש יודע שאתה נרשם בדצמבר, שאתה יודע ביוני מה גובה ההנחה שלך.

רחל עזריה: אתה משלם מראש לפי גובה ההנחה.

רחל עזריה: הסכום מראש הוא נמוך יותר, זאת אומרת מראש יש איזושהי התמודדות סבסוד כזאת, שאתה משלם את ה-700 שקל ולא אלפיים ומשהו שקל, ואז יש לך גם הנחה, ומראש אתה יודע מה הסכום שאתה משלם.

רחל עזריה: זאת לא שיטה שאחר כך אתה צריך להביא תלושי משכורת ואתה מחכה כמה חודשים עד שאתה מקבל.

ציפי חוטובלי: לפני שאנחנו עושים שינויים בסדרי עולם, בוא ננסה בכל זאת לייעל את המערכת כמו שהיא עכשיו.

רחל עזריה: אני חושבת שהדברים ברורים, להביא כמה תלושי משכורת או כמה אפשרויות לתלושי משכורת, ולא רק מרץ, ואני חושבת שאת זה כולם מבינים.

רחל עזריה: הדבר השני זה הצהרה חתומה על ידי עורך דין להורים העצמאיים.

רחל עזריה: למה ללכת לעורך דין, כשהורים עצמאים?

רחל עזריה: אתה לא יכול פשוט לחתום על תצהיר בפני המעון או משהו הרבה יותר פשוט?

אורלי לוי אבקסיס: משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה דואג גם להביא פרנסה לעורכי הדין...

רחל עזריה: הנושא הזה שרק חודשיים רטרואקטיבית זה פשוט שערורייה.

רחל עזריה: אני חושבת שהשיטה צריכה להיות או שהמפעילים עוזרים למלא את הטפסים או שבעירייה עוזרים להם למלא את הטפסים.

רחל עזריה: אני מצטרפת לדברי ליאורה מינקה, נראה לי שהתאהבתם בתהליך במקום בתוצאה.

רחל עזריה: נדמה לי שצריך לעשות סוויטש בראש לעובדות היקרות של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

רחל עזריה: הנחת העבודה היא שכל הכסף צריך לצאת, וכל כסף שלא יוצא, נראה לי – אני לא יודעת אם מנכ"ל המשרד רוצה לדאוג לאיזושהי סנקציה או שהמדינה רוצה לדאוג לאיזושהי סנקציה על משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, אבל כשכסף לא יוצא, זה לא הצלחה, כשכסף לא יוצא, זה כישלון.

ציפי חוטובלי: נכון, כי הכסף הזה מגיע להורים בדין.

רחל עזריה: וכשאני מגיעה למפגשים שלי עם משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, התחושה היא: ההורים לא מגישים, ההורים לא מבינים, אנחנו מפרסמים.

רחל עזריה: זה לא עוזר שמפרסמים בעיתון.

רחל עזריה: אני חייבת לומר שוב ושוב, אתה מפרסם משהו בעיתון, לא כולם מצליחים לקרוא כל מודעה בעיתון, ולכן השיטה היא שהמפעילים ישלחו הביתה, שאתם תגיעו לכל בית בישראל ותשלחו את הטופס.

רחל עזריה: מנכ"ל המשרד יושב בוועדת טרכטנברג.

רחל עזריה: אתם דנים בדברים האלה, אתם יודעים על המצוקות האלה, אנחנו יצאנו בצעדות עגלות בכל הארץ על הדברים האלה.

רחל עזריה: זה פשוט לא הגיוני שביד אחת מדברים על הוזלה של המחירים לגיל הרך, וביד שנייה אנחנו מגלים שהכסף שהמדינה שמה בכלל לא בא לידי ביטוי.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לאפשר גם להורים לדבר, אבל לומר הערה אחת שמאוד חשובה לי במכלול הכולל.

ציפי חוטובלי: מאחר כאן הנושא של ועדת טרכטנברג ובכלל כל העניין של המחאה, אנחנו קיבלנו דיווח שוועדת המחירים מתכוונת להעלות את מחירי מעונות היום.

ציפי חוטובלי: הדבר הזה הוא גזרה, שציבור ההורים לא יכול לעמוד בה, כי כבר עכשיו המחירים מאוד גבוהים.

ציפי חוטובלי: תתייחס בבקשה לנקודה הזאת.

ציפי חוטובלי: אנחנו דיברנו על זה שהשנה תהיה עצירה.

ציפי חוטובלי: אמרנו שכחברי הכנסת אנחנו נדאג לזה שלא תהיה עלייה במחירי מעונות היום.

ציפי חוטובלי: אבקש גם התייחסות לנקודה הזאת.

שרון קדמי: אני אומר עוד פעם את מה שאמרתי בפעם שעברה, אני רק מנכ"ל משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

שרון קדמי: מי שיכול להחליט על אי ההעלאה של שכר הלימוד הוא שר התעשייה, המסחר והתעסוקה ושר האוצר.

שרון קדמי: ככל שהם יחליטו, אני אבצע.

שרון קדמי: כמו שבוודאי שמתם לב, העלייה שהיתה אמורה להיות מיוזמת בחודש ספטמבר נדחתה לחודש אוקטובר.

ציפי חוטובלי: מאוד עוזר להורים.

ציפי חוטובלי: ..

אורלי לוי אבקסיס: לא, פשוט חיכו שהמחאה תתפזר וזה לא יהיה על סדר-היום בזמן שאנשים שובתים ומוחים.

ליאורה מינקה: כשאומרים לא להעלות תעריף, אפשר להשאיר את המחיר להורה.

שרון קדמי: ההחלטה, ככל שתהיה על ידי שני השרים, תיושם במלואה, ככל שיחליטו לספוג את העלאת המחיר.

שרון קדמי: זה שהמחיר צריך לעלות - - -

מרינה סולודקין: אבל זה טריגר למעונות.

ציפי חוטובלי: אני רק רוצה להבהיר שיש רזרבות במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה שהוקצו להרבה מאוד תחומים בסבסוד ובחינוך, ואנחנו עוקבים אחרי הסכומים האלה שלא מגיעים בסוף ליעדם.

שרון קדמי: גברתי יושבת-הראש, ככל שיחליטו השרים שלא להעלות את שכר הלימוד, אני אמצא את המקורות להשלים את זה.

אורי מקלב: אמרנו את זה, מכיוון שבינתיים אנחנו בפגרה וציבור האמהות עובדות ולא יכולות להפגין, אז אנחנו אומרים לך, כפי שאמרה גם חברת הכנסת אורלי לוי, שאם חושבים שהרוצה לשקר ירחיק עדותו, כך כתוב אצלנו במקורות, וחושבים שחודש אחד ידחו את זה ויגידו בחודש הבא בחגים, ואז לא תהיה התקוממות וצעקה, אין ספק, אנחנו גם יודעים שהמעונות עלו בלי כל פרופורציה גם להעלאות משק אחרות.

אורי מקלב: אני חושב שזה עלה בתחילת שנה שעברה ב-9% ועוד 3% בחודש פברואר.

אורלי לוי אבקסיס: ובפברואר זה עבד, היה שקט יחסי.

אורי מקלב: גם אם מדברים על חינוך חינם, בינתיים עד שיורידו ויתנו חינוך חינם, גם זה חשוב מאוד.

אורי מקלב: צריך להעביר את המסר של המחיר הגבוה גם כיום, ואסור לשכוח, שסולם השקילות – הם הקפיצו חלק לא מועט של הורים בדרגה או שתיים – שאתם הפעלתם השנה, אף מקום לא היה מוכן להתנדב.

אורי מקלב: רק במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ורק במעונות היו מוכנים להתנדב לקחת את סולם השקילות, דהיינו סולם הדרגות משתנה וקובעים אותן לפי דרגה אחרת, הרבה יותר מהצפוי.

אורי מקלב: זה גרם לכך שהורים צריכים לשלם הרבה יותר.

ציפי חוטובלי: אנחנו נאפשר לשני הורים לדבר.

ציפי חוטובלי: דעו לכם שהוועדה הזאת מקבלת כאן פניות של הורים אבות.

ציפי חוטובלי: זה אומר שזאת בעיה של הורים, לא של אמהות.

יעקב חנינה: האמהות עובדות.

אורי מקלב: אותן מפטרים, את האמהות מפטרים מהר מאוד, את האבות אי אפשר לפטר.

יעקב חנינה: יש לי שאלה קטנה.

יעקב חנינה: רשמתי את הילד שלי לגן ילדים עירוני שלושה חודשים לפני הזמן.

יעקב חנינה: הוא קיבל דרגה, ידעתי את זה חודש מראש, עם סבסוד, בדיוק עם אותם מסמכים שמשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה דרש ממני, אותם מסמכים.

יעקב חנינה: שלחתי לפני למעלה מחודש, ועדיין לא קיבלתי שום תשובה.

יעקב חנינה: פניתי למנהלת המעון, והיא אמרה לי: אתה צריך גם להרים טלפון כדי לברר, יכול להיות שהמעטפה בדואר רשום, למרות שתיאמתי את הזמנים ושילמתי תשעה שקלים, כנראה שהיא עוד לא הגיעה.

יעקב חנינה: היא אמרה לי: תתאם גם לבדוק האם המעטפה הזאת הגיעה או לא.

יעקב חנינה: האבסורד הגדול הוא, שכשניגשתי למנהלת המעון בית יעקב, היא אמרה לי: אתה צריך לשלם 900 במקום 1,500 שקל.

יעקב חנינה: 1,500 שקל הייתי אמור לשלם.

יעקב חנינה: הם גמ"ח, הם אומרים: אנחנו מלווים לך 600 שקל, במקום לשלם 1,500 שקל כמו כל הארגונים, כי אף אחד לא מסבסד אותם.

אורלי לוי אבקסיס: אז הם נותנים הלוואת מעבר עד לקביעת הסבסוד?

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה אם בסוף אתה לא מקבל את הדרגה שלך?

יעקב חנינה: משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה פשוט עושה בירוקרטיה קשה.

יעקב חנינה: הרי אלה גנים עירוניים, אלה גנים שיש להם אותם תלושים.

יעקב חנינה: הם גם מסבסדים אותי.

יעקב חנינה: משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה לא יכול להגיד: אנחנו רק מסבסדים.

אורי מקלב: כמה אתה אמור לשלם לפי הדרגה - - -?

יעקב חנינה: 570 שקלים, ואני משלם היום 900 עם הגמ"ח.

יעקב חנינה: מ"מ היו"ר אורי מקלב: אילולא גמ"ח בית יעקב, היית משלם 1,500 במקום 500.

אורלי לוי אבקסיס: בקיצור, אם היית חילוני ולא מבית יעקב, לא היה מי שייתן לך את זה.

יעקב חנינה: למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה אין אמון בהורים.

יעקב חנינה: את אותם טפסים צילמתי פעמיים, העברתי.

יעקב חנינה: אני כבר משלם שני תשלומים, כבר שילמתי 900 שקל.

אורי מקלב: מתי שלחת את הטפסים?

יעקב חנינה: לפני למעלה מחודש.

עופר מעוז: אני אב טרי וגם אב קצת פחות טרי.

עופר מעוז: אני נמצא באינטרנט די הרבה, ומעולם לא ידעתי שאני יכול למלא את זה באינטרנט, עד שזה נודע לי לקראת הישיבה הזאת.

עופר מעוז: החלטתי לנסות מזלי ולהיכנס לפורטל.

עופר מעוז: הקשתי בגוגל, אחרי כמה ניסיונות גם הגעתי למקום הנכון, ואז ביקשו ממני להוריד סרגל כלים, שזה דבר שגורם לי קצת רתיעה, כי זה יכול לפגוע במחשב.

עופר מעוז: אמרתי: נלך על זה.

עופר מעוז: הורדתי את סרגל הכלים, וההורדה הופסקה באמצע, לא יודע למה.

עופר מעוז: אני מדבר, אבל הנתונים מדברים בעד עצמם, בסך הכול רק 7,000 מתוך 120,000 שיכולים לשלוח שלחו באינטרנט.

ציפי חוטובלי: עופר, אתה אחד מההורים שלא שלחו בכלל, למה לא שלחת?

עופר מעוז: עכשיו בדקתי את הנושא הזה.

עופר מעוז: אשתי סטודנטית ואין לה עדיין מערכת שעות.

ליאורה מינקה: זה הגמ"ח שלנו דרך אגב.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני המנכ"ל, אני יודעת שהשמענו לך ביקורות, אבל האם לא ראוי לשקול - בגלל שזה שלב ביניים, בגלל שזה איזשהו פרויקט יחסית די חדש שאנשים אפילו לא יודעים עליו - להשאיר גם את האופציה שהיתה קודם ולתת למעונות את האפשרות לקבוע דרגת ביניים ולשפות אותם על כך?

אורלי לוי אבקסיס: גם כדי למנוע את העוול מאותן משפחות קשות יום שעדיין לא קיבלו את הדרגה, כך שיצליחו להרים את ראשן מעל המים, ועדיין לא רק לדאוג לחינוך של הילדים, אלא גם לדאוג להם לארוחה בבית?

אורלי לוי אבקסיס: עדיין במקביל לתת את שתי האופציות, עד וכאשר נגיע ליעד המבוקש, כי לדעתי עכשיו צריך פתרונות, וזה הפתרון היחיד.

שרון קדמי: כמובן שאני לא אחליט על זה עכשיו, שאנחנו נותנים דרגות ביניים, אבל אני בהחלט מוכן לבדוק נוכח פני הדברים בחודש האחרון את עמדתנו בסוגיה הזו ולתת תשובה.

שרון קדמי: זה לא אומר שהתשובה תהיה חיובית, זה אומר שהנושא ייבחן שוב.

ציפי חוטובלי: אני רוצה שתתייחס לעניינים המהותיים.

ציפי חוטובלי: אתה רוצה שאני אחזור על הדברים?

ציפי חוטובלי: בבקשה, יש לנו כאן הרבה מאוד סוגיות, שלא קיבלו מענה.

ציפי חוטובלי: הייתי מתחילה עם הנקודה, שיש לנו 37,000 הורים מתוך 50,000 שאושרו.

ציפי חוטובלי: מה לגבי כל אלה שלא אושרו?

ציפי חוטובלי: שנת הלימודים כבר התחילה.

ציפי חוטובלי: אולי כל אותם הורים שלא אושרו זכאים לדרגת הנחה?

שרון קדמי: שיגישו בקשה.

ציפי חוטובלי: הם הגישו.

שרון קדמי: לא, הגישו 50,000.

ציפי חוטובלי: אני עניתי לך, מתוך ה-50,000, 37,000 קיבל, ההפרש לא קיבל, מה איתו?

שרון קדמי: חלקם נמצאים בתהליכי בירור אל מול המערכת, השלמת מסמכים.

שרון קדמי: אני מניח שתוך ימים, אם לא שבועות ספורים, הם יקבלו מענה.

שרון קדמי: את יכולה לראות סטטיסטית, אנשים שהגישו - מה היה הזמן המקסימאלי עד להשלמת התהליך.

ציפי חוטובלי: מה ההתחייבות שלך לגבי האנשים שכבר הגישו ונמצאים במערכת?

ציפי חוטובלי: עד מתי הם יקבלו דרגה?

שרון קדמי: שתוך ימים עד שבועות ספורים הם יקבלו דרגה.

ציפי חוטובלי: עד יום כיפור?

שרון קדמי: אני לא יודע להתחייב לך על יום כיפור, אני לא יודע להגיד לך.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שבאמת צריך לדרוש להעביר את האופציה לדרגת ביניים ושהמעונות יעשו את זה, אין אופציה אחרת בינתיים.

ציפי חוטובלי: הסטודנטים, הסטודנטיות, כל אותם אלה שלמעשה לא נקבעת להם דרגה בגלל בעיה מערכת שעות, כמו שאנחנו יודעים מערכת השעות נקבעת עם תחילת שנת הלימודים, נובמבר סוף אוקטובר, מה אנחנו עושים איתם?

שרון קדמי: ההחלטה שלי מהפעם שעברה לא משתנה.

ציפי חוטובלי: אבל עובדה שבפועל זה לא מחלחל לסטודנטים, מה זה עוזר לנו?

שרון קדמי: זה לא צריך לחלחל לסטודנטים, זה צריך לחלחל לעובדי משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

ציפי חוטובלי: אז בבקשה, אנחנו מחכים.

ציפי חוטובלי: יש לנו הרבה מאוד סטודנטים.

שרון קדמי: אני חושב שהעברית שלי היתה ברורה.

שרון קדמי: היו"ר ציפי חוטובלי: אנחנו נחכה לתוצאות.

יעל שמרגד: אני רוצה להזכיר לכם שחודש ספטמבר נגמר, אוקטובר חצי חודש חגים, זה לא יהיה לפני נובמבר דצמבר.

יעל שמרגד: כשאומרים להורים מספר שבועות, גם 10 שבועות זה מספר שבועות.

תמר אלמוג: אני מאוד מבקשת את רשות הדיבור.

תמר אלמוג: יש כמה דברים שישפכו אור על כל מיני שאלות.

ציפי חוטובלי: מבטיחים לך תמי, אנחנו לא נקפח אותך.

תמר אלמוג: חבל, כי אומרים דברים לא נכונים, שאני רוצה להבהיר.

שרית אשכנזי ממליה: אני אימא ובאתי לפה לדבר על שני נושאים.

שרית אשכנזי ממליה: בהקשר הזה אני רוצה לספר, שבשנה שעברה הרישום של הבן שלי לקח למעלה מחודש של שיחות טלפון ביני לבין המוקד בעזרת התערבות של עובדי משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה עצמם מפה, בירושלים, עד שהגעתי למנכ"ל החברה שמנהלת את המוקד, ואז הסכימו לדבר אתי קצת אחרת.

שרית אשכנזי ממליה: אבל הסתבר לי שכל החודשים האלה שהבן שלי לא נקלט במחשב של המוקד – כך נאמר לי גם על ידי עובדי משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה וגם על ידי המוקד – שהבן שלי גם לא היה מבוטח, שזאת עוד נקודה שחייבים לבדוק.

שרית אשכנזי ממליה: אם 70,000 הורים לא שלחו את הטפסים, זה אומר שיש 70,000 ילדים שלא מבוטחים?

שרית אשכנזי ממליה: נאמר לי גם על ידי המוקדנים וגם על ידי העובדים במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה שהבן שלי לא היה מבוטח על ידי משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

שרון קדמי: אני רוצה להבהיר, יש פה איזשהו בלבול.

שרון קדמי: אני לא מניח שיש ילד שהולך למעון כזה אחר בלי שהוא משלם, אז תפרידי בין סבסוד לתשלום.

שרית אשכנזי ממליה: לבין הרישום במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

שרון קדמי: עזבי את הרישום במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה בצד.

שרון קדמי: אני היום נרשם לויצ"ו, אמונה, לא משנה למי.

שרון קדמי: אני נרשם, אני משלם, לצורך העניין את מלוא הסכום.

שרון קדמי: ברגע ששילמתי, אני מבוטח.

שרון קדמי: אם המעון לוקח אותי בלי ששילמתי כסף, האחריות היא על המעון.

שרית אשכנזי ממליה: זה לא מה שנאמר לי.

שרון קדמי: הביטוח לא קשור כהוא זה לשיעור הסבסוד.

שרית אשכנזי ממליה: וזאת גם ההזדמנות לפנות אליך באופן אישי, גם כחבר בוועדת טרכטנברג.

שרית אשכנזי ממליה: יש פה איזושהי תחושה שמצד אחד היתה מחאה ובאמת הקימו ועדה כשכל המטרה היא לנסות להקל בנושא של הגיל הרך, ומהצד השני ממש בקווים מקבילים מתנהלים כל מיני מהלכים, שלא רק יוצרים הקלה אלא הכבדה.

שרית אשכנזי ממליה: עכשיו אתה מבשר לנו שיעלה שכר הלימוד.

שרון קדמי: לא אני מבשר.

שרית אשכנזי ממליה: אנחנו ממשיכים בכל הנושא הזה של מעון ועוד, כשיש תחושה שהמשרד שלך מאוד נחוש כן ליישם את הפעילות של מעון ועוד.

עידו נווה: אני רוצה לעדכן אתכם, חבר הכנסת אורי מקלב וחברת הכנסת אורלי לוי, שאני גם הורה.

עידו נווה: מתעלמים מההחלטות של הוועדה לזכויות הילד.

עידו נווה: יש לנו הוכחות לזה, הם התחילו במעון ועוד בלי האישור שלכם – ויצ"ו, הסבסוד הוא לא רלוונטי, כי המעונות האלה מופרטים, ואחרי זה באים ושותים להם את הסבסוד הזה עם תוכניות פרטיות במעונות מסובסדים.

אורלי לוי אבקסיס: תשמע, זאת חוצפה.

אורי מקלב: אנחנו מדברים כאן על תושבי ירושלים - - -

שרית אשכנזי ממליה: לשם הכנות, במעון שלנו זה לא מופעל השנה בעקבות הדיון שהיה - - -

עידו נווה: יש לי הקלטות, ששלחתי גם אליך.

עידו נווה: הם הקפיאו אחרי שאנחנו פנינו, אז הם הקפיאו.

עידו נווה: הם הפעילו, אנחנו בדקנו אותם בספטמבר, הם חשבו שלא נבדוק אותם, הם התעלמו לחלוטין מהוועדה לזכויות הילד.

שרון קדמי: התייחסות לגבי הפעילות המקבילה בין ועדת טרכטנברג לפעילות הרגילה.

שרון קדמי: ועדת טרכטנברג, שאני מכבד אותה, ואני כמובן חלק ממנה, עובדת ומחר תגיש את המסקנות.

שרון קדמי: אני לא יכול לעצור את כל העבודה בכל המערכת, עד שוועדת טרכטנברג תמליץ מה שהיא תמליץ.

שרון קדמי: אני עובד כרגע במערכת מאוד ברורה.

שרון קדמי: תמליץ ועדת טרכטנברג כל המלצה, תאומץ על ידי הממשלה שתתורגם לחקיקה כזאת או אחרת, אני איישם אותה, אבל אני לא יכול עכשיו לעצור תהליך כי אולי ועדת טרכטנברג תחליט, ואם היא לא תחליט?

שרית אשכנזי ממליה: אבל למה להוביל תהליכים, כשפה יושבים ודנים בקושי של הורים , תהליכים שמאפשרים - - -

אורלי לוי אבקסיס: שרון, מה שבידיך – בידיך.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להפנות את תשומת לבך להחלטה שלך.

אורלי לוי אבקסיס: אתה החלטת בישיבה הקודמת, כי מי שישלח טפסים בזמן, יקבל דרגות בזמן.

אורלי לוי אבקסיס: כמו כן נמסר שההתקזזות תהיה חודשיים רטרואקטיבית בלבד.

אורלי לוי אבקסיס: מאחר שישנו קושי, ואנחנו רואים שהרוב גם לא הגישו וגם אלה שהגישו לא מטופלים בזמן, או שיש קשיי של מערכת חדשה, זה אומר שאתה יכול לחזור בך לפחות מההחלטה הזו של להחזיר רטרואקטיבית רק חודשיים אחורנית.

אורלי לוי אבקסיס: זה בידיך, לא בידי משרד האוצר.

אורלי לוי אבקסיס: דבר שני, היכולת לקבוע דרגת סבסוד זמנית, מה שהיה נהוג עד היום, עדיין בידיך, ואנחנו שוב מדברים על תקופה קצובה, עד שיפנימו ההורים, לחסוך את הנושא הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אלה שתי החלטות, שאם תקבל אותן עכשיו, אי אפשר להגיד שהתעלמת לחלוטין מכל הקטסטרופה שמתרחשת עכשיו בפועל, ועל אותם הורים שאין להם היכולת גם לשלם שכר מלא וגם להחזיק בית, אלה שמקבלים שכר מינימום, תביא להם בשורה אמיתית לפני החגים, וזה בידיך.

אורי מקלב: המנכ"ל עוזב אותנו, אנחנו נמשיך בדיון גם אחרי שילך.

אורלי לוי אבקסיס: אבל תן לו להגיב על זה.

אורי מקלב: גם יושבת-ראש הוועדה תגיד את הסיכומים שלנו.

ציפי חוטובלי: לא, אני אגיד את הסיכומים למנכ"ל.

אורי מקלב: לפני שהוא הולך, אבל אנחנו רוצים להביא את התחושה שלנו בוועדה.

ציפי חוטובלי: רגע אדוני המנכ"ל, אתה לא עוזב כל כך מהר.

אורי מקלב: אדוני המנכ"ל, אנחנו מודאגים.

אורי מקלב: אנחנו מודאגים גם מהתהליך שהיה עד היום, ואנחנו גם מודאגים מאותם 50,000, אולי 70,000 הורים שעדיין לא שלחו, לא קיבלו, והם אמורים בחודש ספטמבר וגם בחודש אוקטובר לשלם שכר לימוד גבוה מאוד, רובם הרבה מאוד מעבר לדרגה שאמורה להיקבע להם.

אורי מקלב: הדבר הזה מחייב גם התייחסות של המשרד.

אורי מקלב: קודם כל, הדרגות לא נקבעו רק באוגוסט.

אורי מקלב: היו גם שביתות של הארגונים ששבתו חודש ולא קיבלו.

אורי מקלב: אתה שומע מאנשים שיש להחזיר את האמון בתהליך.

אורי מקלב: צריך להטמיע, ולהטמיע לוקח זמן.

אורי מקלב: אתה בעצמך ראית כמה זמן לקח לכם להטמיע את הרפורמה, שנה שלמה.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך שהעובדה שבשנה שעברה היה יותר גרוע היא בכלל לא קו מדידה.

ציפי חוטובלי: נחמת טיפשים.

אורי מקלב: בשנה שעברה זאת היתה קטסטרופה, שבמדינה חצי מתוקנת היו אנשים שהיו מסקנות אישיות עליהם, במיוחד כשזה בא לידי ביטוי אצל אנשים פרטיים, ולא אחד.

אורי מקלב: אתה מסתכל על זה כמערכת, אנחנו מסתכלים מהשטח.

אורי מקלב: השטח זה לא רק אדם אחד, אלא מאות ואלפי אנשים שסבלו.

אורי מקלב: לכן אנחנו מבקשים עכשיו להקל, לא יכולים היום להתנהל בלי גמישות.

אורי מקלב: מאוד חשוב נושא סבסוד הביניים וגם לדוגמאות שהבאתי לך בנושא הערכות.

אורי מקלב: צריכים דווקא תלוש משכורת של חודש מרץ.

אורי מקלב: האם יעלה על הדעת, שאישה שילדה עכשיו או באוגוסט או בספטמבר לא תקבל עכשיו כמה חודשים דרגת שכר לימוד, כי צריך לחכות ארבעה חודשים וחצי עד שהיא תחזור לעבודה ותקבל את התלושים החדשים שלה?

אורי מקלב: אנחנו נמשיך לדון בעניין הזה.

אורלי לוי אבקסיס: לא יעלה על הדעת, שמשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה מקים ועדה בראשות מנכ"ל על שני שקלים בקוטג', וכאשר אנחנו מדברים פה על חינוך לגיל רך ועל סבסוד, כשהכסף כבר נמצא במערכת, המנכ"ל אומר: אני לא אחזיר את ההחלטות שלי על החודשיים רטרואקטיבית מקסימום, ואני גם לא אשנה את זה, מה שכן בידו להגיד.

אורלי לוי אבקסיס: אבל כאשר באים לחקלאי או לאותו רפתן ואומרים לו: נפיל הכול עליך, יש לך כוח לעשות את הדברים.

ציפי חוטובלי: לא נערבב שמחה בשמחה.

אורלי לוי אבקסיס: זה אותו משרד, זה אותו מנכ"ל, ויש להם יכולת לעשות את הדברים.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר כל המדינה מזדעזעת על שני שקלים תוספת בקוטג', לא יכול להיות שהמדינה לא תזעזע על כך שנשארים עשרות מיליונים במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה שלא מנוצלים ושיש להם כתובת לאן צריך להגיע.

אורי מקלב: אורלי, לא צריך לנצל את זה.

אורי מקלב: אנחנו יודעים את הכאב, אבל לא כל מנכ"ל מגיע לוועדות.

אורי מקלב: המנכ"ל שלנו מגיע.

אורלי לוי אבקסיס: זה נכון, checklist כולנו יכולים לעשות.

ציפי חוטובלי: יש כאן רשימה מאוד ברורה של דברים שאפשר לעשות.

ציפי חוטובלי: אתה תשמע את הסיכום.

ציפי חוטובלי: הדברים שאנחנו מצפים, אנחנו כאן שתי ועדות של הכנסת שהתכנסנו יחד עם כל הארגונים, כדי לומר את הדברים שחסרים: אחד - עד חנוכה שכל אותם 50,000, 70,000 הורים שחסרים, יוכלו להגיש בקשה, כאשר יהיה שילוט בכל המעונות, בכל המקומות שההורים שולחים.

ציפי חוטובלי: הרי בבוקר ההורה מגיע לשם פיזית.

ציפי חוטובלי: שאותם מנהלי מעונות, ושיהיה גם שילוט במעונות, שילוט אחיד, שאתם כמשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה תוציאו הנחיה לתלות אותו, שבו כתוב שכל הורה צריך להגיש את הבקשה עם כל הפרטים המלווים.

תמר אלמוג: חבל שלא נתתם לי לדבר על הנקודה הזאת, כי יש פה הטעיה.

תמר אלמוג: יש כאן הטעיה, ההורים לא נמצאים בחלל ריק.

תמר אלמוג: הורה נרשם למעון, ודבר ראשון מקבל מהמנהלת את אישור המנהלת שכתוב שהילד שלה התקבל למעון, והוא מקבל ממנה את ערכת הרישום, שיש בה דף הדרכה להורה מה לעשות.

ציפי חוטובלי: אז למה זה לא עובד?

תמר אלמוג: הרישום של רוב הארגונים הסתיים מאמצע מאי.

תמר אלמוג: מאמצע מאי כבר כל ההורים יכולים היו להגיש את הבקשות ולא הגישו.

ליאורה מינקה: ממש לא, מתי שלחתם את כל הערכות?

תמר אלמוג: עובדה נוספת, הארגונים הגדולים, ויצ"ו, נעמ"ת, אמונה, אנשי חרות, הם דחו את הרישום וסיימו אותו רק בסוף יוני.

תמר אלמוג: עובדה שדווקא אצלם אחוז הילדים שנקלטו גבוה.

ציפי חוטובלי: - - - 90% וגם לא 100%.

יעל שמרגד: בסוף יוני קיבלנו את הערכות.

תמר אלמוג: מה פתאום.

יעל שמרגד: בוודאי.

תמר אלמוג: כל הערכות היו, ועובדה שיש אחוז גבוה.

ציפי חוטובלי: אדוני המנכ"ל, אתה איחרת חצי שעה, אתה תמתין.

שרון קדמי: החזרתי את החצי שעה.

ציפי חוטובלי: סליחה, זה לא עובד ככה.

ציפי חוטובלי: דבר אחד כאן לא יקרה, שבמשך שנה אנחנו עוקבים אחרי שיטה שלא עובדת, ואתם כל הזמן מחפים על השיטה, במקום לנסות לייעל אותה.

ציפי חוטובלי: אנחנו פה דופקים על השולחן ואומרים לכם בצורה ברורה, אפילו בצורה מנומסת לדעתי, שהשיטה לא עובדת, ואתם רק מנסים להגיד כמה השיטה נפלאה, למה?

ציפי חוטובלי: כי 40% מהילדים נרשמו, באמת כל הכבוד.

ציפי חוטובלי: .. 100% מההורים צריכים להירשם.

ציפי חוטובלי: סליחה, שיטה שרק 40% מההורים נרשמו היא שיטה שכשלה, בוא נזכור את זה.

תמר אלמוג: כל ההורים יכולים היו להגיש את הבקשות.

אורלי לוי אבקסיס: תסירו את החסמים האלה.

תמר אלמוג: אני צריכה לתת את הדין על כל ילד וילד שקיבל - - -

אורלי לוי אבקסיס: למה לא תחזירו יותר מחודשיים רטרואקטיבית?

אורלי לוי אבקסיס: למה, כדי שהכסף יישאר במשרד ותחזירו אותו לאוצר בסוף שנה?

אורלי לוי אבקסיס: מה נעשה עם ה-20 מיליון, אם לא יותר, שנשארו משנה שעברה?

אורלי לוי אבקסיס: הם חזרו לאוצר?

אורלי לוי אבקסיס: הם חזרו להורים?

אורלי לוי אבקסיס: מה היה עם הכסף הזה?

ציפי חוטובלי: אורלי, את לא רוצה לשמוע תשובות מהמנכ"ל.

אורלי לוי אבקסיס: הוא לא נתן תשובות, תסלחי לי ציפי, בואי לא ניתמם.

ציפי חוטובלי: אם תמשיכי לצעוק, זה לא יעזור.

אורלי לוי אבקסיס: נכון, זה נורא נחמד ונורא נעים שהמנכ"ל מכבד אותנו בנוכחותו, אבל אם הוא בא לכאן רק כדי ל

שרון קדמי: אפשר להמשיך בדברי הסיכום?

אורלי לוי אבקסיס: בוודאי, אבל אנחנו יודעים מה יהיה, כמו כל הישיבות הקודמות.

ציפי חוטובלי: אנחנו רוצים תאריך יעד לתיקון כל דרגות ה-12 השגויות שנמצאות היום במערכת.

שרון קדמי: אני לא אתן לך תאריך, כי אני לא יודע מה הסיבה לכל דרגה ודרגה.

שרון קדמי: זה יהיה לא ראוי, לא מקצועי ולא אחראי מצדי.

ציפי חוטובלי: זה עוד יותר לא מקצועי, שהורה ישלם שכר מלא, כשמגיעה לו הנחה.

שרון קדמי: אני מסכים.

אורלי לוי אבקסיס: אז תן לנו פתרון, לא משנה איזה, אבל תן פתרון.

ציפי חוטובלי: תחשוב עם הצוות המקצועי שלך איך אתה נותן פתרון לזה, שלהערכת הוועדה 50% מדרגות 12 שניתנו הן שגויות.

ציפי חוטובלי: נקודה נוספת שאמרת שתטפל בה לגבי הסטודנטים.

ציפי חוטובלי: דובר על זה בישיבה הקודמת, ואני רוצה שזה יטופל.

ציפי חוטובלי: נושא חודש מרץ, העניין הטכני הזה, למען השם, תגאל אותנו מייסורי חודש מרץ.

ציפי חוטובלי: אנחנו יכולים לקבל כאן הבטחה שהעניין הזה לא יחזור על עצמו?

שרון קדמי: אני יכול לקבל את הפתק?

ציפי חוטובלי: אנחנו ניתן לך את זה בצורה מסודרת, אתה לא צריך פתקים.

אורי מקלב: אנחנו גם נשמע את תמי.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שהנקודה הסופית היא שאנחנו נפנה מטעם הוועדה לשר האוצר ולשר התעשייה, המסחר והתעסוקה, כדי לקבוע שהשנה לא יעלו מחירי המעונות.

ציפי חוטובלי: אני בטוחה שזה מעניין ומטריד את כל ההורים.

ציפי חוטובלי: אנחנו מודים לך, אבל רוצים יותר שיתוף פעולה.

ירון מלך: אני חייב לתקן אותך, לא שלא יועלו המחירים, אלא שלא יעלה להורים.

ירון מלך: מחירי המעונות בדין צריכים לעלות, זה שהמדינה צריכה לשאת בזה, זה בסדר, שלהורים זה לא יעלה.

ציפי חוטובלי: זאת הכוונה, בסדר גמור.

יעל שמרגד: גם להוריד את הגזרה שהזכירה חברת הכנסת אורלי לוי, חודשיים רטרואקטיבית.

ציפי חוטובלי: תמי, אנחנו נאפשר לך לומר כאן דברי סיכום.

ציפי חוטובלי: הישיבה תינעל ברבע לשתיים.

תמר אלמוג: חשוב לי מאוד להציג מספר עובדות שישפכו אור על המצב לאשורו באמת ובתמים.

תמר אלמוג: ראשית, מ-2005 כבר יש מוקד חיצוני, שנותן שירותים למשרד בנושא של טיפול בבקשות לסבסוד.

אורלי לוי אבקסיס: אבל המעונות היו ממלאים.

תמר אלמוג: לא, אני אגיד לך מי היה ממלא.

תמר אלמוג: באותה תקופה מנהלות המעונות היו מזמינות כל הורה והורה, יושבות אתו, ממלאות אתו את הטופס כשהוא הציג את התלושים.

תמר אלמוג: יש עם זה שתי בעיות: אחת – אני חושבת שזה לא נכון שכל הורה צריך לחשוף בפני כל מנהלת מעון את כל המידע הפרטי שלו, כמה הוא מרוויח וכמה הוא לא מרוויח, זה מיותר ולא צריך את זה; השנייה - אותה מנהלת היתה צריכה לעסוק במשהו טכני של רישום, במקום לעשות בעניין מהותי, שזה חינוך הילדים, הדרכת הצוות ותפעול המעון.

תמר אלמוג: זה מצב שנגרר מספר חודשים.

תמר אלמוג: ברגע שהיא עשתה זאת ושלחה את כל החבילה לאותו מוקד, אז היתה חברה אחרת, כשהתחילו את תהליך המיון, הסתבר שלמרות שקיבלה תלושים ומסמכים מכל הורה, לזה חסר המסמך הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל בינתיים ההורים לא נדרשו לשלם 100%.

אורלי לוי אבקסיס: אתם באים להקל על המנהלות ודופקים את ההורים.

אורלי לוי אבקסיס: במה אתם נאחזים?

תמר אלמוג: אם תרשי לי, אנחנו נותנים מענה לזה.

תמר אלמוג: אם תרשי לי, אני אסביר לך.

תמר אלמוג: ברגע שהמוקד בדק את כל הבקשות של אותו מעון, והתברר - - -

אורלי לוי אבקסיס: אתם לא מאמינים במוסדות.

תמר אלמוג: לא, זה לא שייך.

אורלי לוי אבקסיס: אתם פשוט לא מאמינים בהם.

אורלי לוי אבקסיס: אתם אומרים: אני לא רוצה לעבוד מולם, אני רוצה רק מול ההורה, ועל הדרך אתם דופקים את ההורים.

אורלי לוי אבקסיס: נאמר לי off the record דברים מסוימים, שהכסף הולך למקומות אחרים, אז אני רוצה להגיד לכם משהו - ההורה נדפק מהצד הזה ומהצד הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אותי מעניין שלהורים יהיה כל חודש כסף פנוי לכלכל גם את כלכלת הבית, ולא לזרוק הכול למעון.

ציפי חוטובלי: את נכנסת לדבריה.

אורלי לוי אבקסיס: כי המדינה - - -

ציפי חוטובלי: אורלי, אני אוציא אותך מהדיון הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אל תוציאי אותי, כי את תישארי פה לבד, הרי גם ככה אין פה מנכ"ל שיקבל החלטות.

ציפי חוטובלי: אבל את צועקת ולא נותנת לדבר.

אורלי לוי אבקסיס: את מדברת בינך לבין עצמך, ואנחנו לא משיגים פה דבר.

ציפי חוטובלי: אבל אני לא רואה שהצעקות שלך מועילות.

אורלי לוי אבקסיס: יש פה בעיה, אני נורא מצטערת.

אורלי לוי אבקסיס: מבקר המדינה - - -

ציפי חוטובלי: מבקר המדינה כבר אמר את דברו בסוגיה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: תשמעי, ועדה לקידום מעמד האישה שלא משיגה דבר, וכנראה יש פה בעיה - - -

ציפי חוטובלי: אני לא ראיתי שהצעקות שלך מועילות יותר.

אורלי לוי אבקסיס: יש פה בעיה, אני נורא מצטערת.

תמר אלמוג: אני אומרת שבתהליך הקודם, כשהמנהלות עזרו להורים למלא ושלחו את זה לאותו מוקד, התחיל התהליך של המיון של הבקשות ואז הסתבר שלמשפחה הזאת חסר מסמך כזה או שמסמך מסוים לא אותנטי, ואז היו צריכים להחזיר את זה למנהלת, והמנהלת היתה צריכה לרדוף אחרי כל הורה והורה.

תמר אלמוג: התהליך הזה היה לוקח לה חודשיים, שלושה עד שהיתה מחזירה חזרה את הכול לאותו מוקד.

תמר אלמוג: עכשיו התהליך שאנחנו הצענו זה קודם כל נשחרר את המנהלות ואת הרכזות, כדי שהן יעשו את העבודה החינוכית שלהן.

תמר אלמוג: אין מניעה שהמנהלת תשב עם אותה משפחה שלא מסתדרת לבד וכן תדריך אותה, ויש הרבה מעונות שעדיין עושים את זה.

תמר אלמוג: לא אסרנו את זה דרך אגב, לא אמרתי שהורה צריך עכשיו לשבת בבית שלו ולמלא את הערכה, זה לא מבחן.

תמר אלמוג: הוא יכול לבוא למעון, לשבת עם המנהלת, היא תעזור לו, אבל הוא צריך לקחת את האחריות לשלוח את זה בעצמו, זה מה שאמרנו.

תמר אלמוג: ברגע שחסר משהו, יש מענה טלפוני במוקד שכשהוא מתקשר אליו, נאמר לו מה חסר לו, מה צריך להשלים, יש פקס שדרכו אפשר להשלים.

תמר אלמוג: התהליך צריך להתקצר.

תמר אלמוג: עובדתית אמרתי שסיימנו את רוב הרישום באמצע מאי.

תמר אלמוג: מאמצעי מאי בפוטנציאל 70% מההורים היו צריכים לשלוח את החומר, ולא שלחו.

ציפי חוטובלי: באמת את לא מצליחה להבין את הדבר הפשוט הזה, שאם כל כך הרבה הורים לא מצליחים להתאים את עצמם למערכת, זה אומר שהמערכת לא בסדר, ולא ההורים לא בסדר.

תמר אלמוג: אבל המערכת היא לא חדשה, מי ששולח עכשיו זה ההורים, ומי ששלח קודם זה המנהלות.

תמר אלמוג: המערכת היא לא חדשה, המערכת מאפשרת תקשורת בין ההורים למוקד, זה מה שחדש פה, ומה שחדש פה זה האינטרנט.

יעל שמרגד: זה היה חדש כבר בשנה שעברה.

יעל שמרגד: חשבנו שגמרתם ללמוד להתגלח, ועכשיו אתם כבר יודעים להפעיל את המערכת.

תמר אלמוג: ההורים צריכים לשלוח.

תמר אלמוג: מה ששולחים, מתקבל.

ליאורה מינקה: תמי, אנחנו רוצים לטפל בילדים, לא לחנך את ההורים.

אורי מקלב: גברת אלמוג, אני אומר לך שאנשים יוצאים בהרגשה מאוד גרועה מהוועדה הזאת.

אורי מקלב: אני אומר לך שגם אנחנו כחברי כנסת מתנהלים מול ועדות, מול מערכות, יודעים מה זה קשיים, אבל אנחנו יוצאים בהרגשה קשה, שהדברים לא נופלים על אוזניים קשובות ומבינות, וחבל לנו על כך.

אורי מקלב: בסופו של דבר, ההורים נמצאים מול זה.

אורי מקלב: יש כאן מצב שהוא בלתי נסבל, ואתם לא רואים את הפערים.

תמר אלמוג: הפתרון זה חינוך חינם.

אורי מקלב: אני גם לא יודע מה תבקשו אז.

יעל שמרגד: גם אנחנו רוצים.

אורי מקלב: זה הפער בין מה שאתם דורשים מההורים לבין מה שאתם דורשים מעצמכם זה מרחק ממזרח למערב.

אורי מקלב: אתם יכולים להגיד לאדם שכבר שלח פקס ומחכה שעות לשלוח עוד פעם פקס ולומר שלא קיבלתם.

אורי מקלב: לא יכול להיות שהמערכת לא תשלח הודעות על דרגה שנקבעה, כדי שאדם יידע להיערך.

תמר אלמוג: היום כל הורה יכול להיכנס לאינטרנט ולראות.

קריאה: אבל לא כל ההורים מחוברים לאינטרנט.

תמר אלמוג: יש לכל הארגונים שרואים כל דרגה, מספיק.

אורי מקלב: יש פער גדול בין מה שאת אומרת פה לבין מה שנעשה.

תמר אלמוג: יש לכם פונים, כל הורה יכול לדעת את הדרגה און-ליין.

תמר אלמוג: ההרשמה הסתיימה מאמצע מאי ואילך.

ליאורה מינקה: - - - אנחנו לא עובדים שלך.

תמר אלמוג: יש לכם אלפונים, כל הורה יכול לדעת את הדרגה און-ליין.

אורי מקלב: איך את אומרת פה שכבר במרץ הם קיבלו את הערכות, וכאן אומרים לך - - -

תמר אלמוג: לא אמרתי במרץ, ההרשמה הסתיימה באמצעי מאי, מאמצע מאי ואילך.

אורי מקלב: וכאן הורים אומרים שהתאריך היה הרבה יותר מאוחר, אז מה אני צריך לחשוב כהורה?

אורי מקלב: העובדות הן אחרות.

אורי מקלב: המסקנה והסיכום שהקריאה היושבת ראש, נושא סבסוד הביניים חייב להמשיך.

אורי מקלב: לא יכול להיות שכל ההורים האלה - - -

תמר אלמוג: ואז ננציח את המצב, שהורים ימשיכו לא לשלוח בזמן, זה לא ייגמר, אתם לא מבינים?

תמר אלמוג: יש לנו ניסיון מר עם זה.

אורי מקלב: אל תחנכו את ההורים.

אורי מקלב: יש להם ניסיון מר אתכם ולא לכם עם ההורים.

אורי מקלב: אתם מנסים לחנך את ההורים, כדי שאנשים ישלחו מוקדם.

אורי מקלב: עובדה שלא שולחים, עובדה שלא הייתם בסדר, ואתם רק שומעים את הצד שלכם.

אורי מקלב: אנחנו דורשים באופן חד-משמעי – את עניין חודש מרץ, אנשים שקשה להם להשיג את המסמכים מסיבות כאלה ואחרות והמערכת לא מתחשבת בהם.

אורי מקלב: את הדברים האלה, גם רטרואקטיבית וגם זה שאין סבסוד ביניים אתם חייבים להמשיך.

אורי מקלב: אנחנו נביא בצורה מסודרת.

אורי מקלב: אנחנו סיכמנו שנקיים פגישה עם השר ועם המנכ"ל בעניין הזה.

אורי מקלב: נציג את הדברים, ולא נניח לכך שההורים יהיו קורבן של מערכות חדשות.

ציפי חוטובלי: אני אומרת שוב, שהדבר הכי קשה לי בישיבות האלה זה שיש אטימות מהמשרד.

ציפי חוטובלי: הם לא מבינים שהם לא בסדר.

ציפי חוטובלי: אני יכולה להגיד לכם, שבישיבה השישית הזאת אני חושבת שכבר די מיצינו את היכולת להגיע לאיזושהי להבנה.

ציפי חוטובלי: אין כאן הבנה.

ציפי חוטובלי: זה נורא פשוט, אין כאן הבנה.

ציפי חוטובלי: אני די מיואשת מכם.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שהדרך היחידה לפתור את הדברים זה בהנחתות מלמעלה.

ציפי חוטובלי: אני הייתי ממליצה ללכת בדרך הישירה ביותר, להגיע לשר התעשייה, המסחר והתעסוקה.

ציפי חוטובלי: ועדת טרכטנברג תפרסם מסקנות.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שחלק מאוד גדול מהבעיות שיש בנושא החינוך לגיל הרך נובעות מהניהול הכושל של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה של כל הסוגיה הזאת, ויש לנו כאן בידיים הרבה מאוד כסף שלא מגיע ליעדו, ואתם שומרים עליו כאילו הוא קופת המדינה.

ציפי חוטובלי: הוא קופת לא קופת המדינה, הוא קופת ההורים, זה מה שאתם לא מצליחים להבין.

תמר אלמוג: תקציב סבסוד אף פעם לא נשארו עודפים, הייתי צריכה לגייס את היתרה כל שנה, אני יכולה להראות לך את הדוחות.

ציפי חוטובלי: אז אנחנו נדווח לך על זה שמדי שנה אנחנו העלינו ב-320 מיליון שקל סבסוד לשנה להורים, והדבר הזה לא הגיע ליעד שלו, מעניין למה ואיך זה קרה.

ציפי חוטובלי: אנחנו נמצאים היום במציאות, שבה ההורים משלמים מחיר מאוד כבד על ההתנהלות הלקויה שלכם.

ציפי חוטובלי: מבקר המדינה כבר העיר את ההערות שלו.

ציפי חוטובלי: זה ברור לחלוטין מי הצד האשם כאן, אבל אתם בשלכם, אתם בניתם שיטה נפלאה בעיניכם.

ציפי חוטובלי: זה שהיא לא עובדת, זה באמת סוג של דבר שהוא לחלוטין מנותק מהעובדה, שמבחינת

ציפי חוטובלי: כם בניתם שיטה נפלאה.

ציפי חוטובלי: הגיע הזמן שתסתכלו על המציאות בעיניים, תבינו שהשיטה לא עובדת.

ציפי חוטובלי: הדרך אל ההורים עוברת דרך המקום, שבו ההורה מגיע אליו כל יום, שזה עובר דרך הארגונים, שזה עובר דרך המעונות עצמם.

ציפי חוטובלי: אי אפשר לעשות את הדילוג הזה שאתם ניסיתם לעשות, כי זה פשוט לא עובד.

ציפי חוטובלי: לכן אני חושבת שצריך לשקול מחדש את כל הטיפול בעניין הזה, ובשנה הקרובה יש כאן סדרה של דרישות שאנחנו נבדוק אותן.

ציפי חוטובלי: אני אומרת לך ברצינות, שאם הדברים הללו לא יתקיימו בחודש הקרוב עד אחרי החגים, אני חושבת שלא יהיה מנוס מכך שהפגישה עם השר תכלול מסקנות מאוד קשות לגבי התהליך.

אורי מקלב: אנחנו מתחייבים לא לעזוב את הנושא הזה, אנחנו נציף את זה בכל מקום, או מלמעלה או מלמטה זה יגיע.

אורי מקלב: אתם לא תוכלו להמשיך להתנהל כך בנושא המעונות, ואתם לא ערים לכך.

אורי מקלב: אני כבר ממזמן הייתי שולח להורים דרך המעונות שיש לזרז את הרישום, כל כך קל, לא עולה הרבה, מה הבעיה לשלוח עוד מנשר דרך המעונות?

ציפי חוטובלי: אין ילד שרשום במעון, שלא צריך גם להגיש בקשה להנחה, לא צריכה להיות חיה כזאת.

יעקב חנינה: למה אין מוקדי רישום בדיוק כמו בגן עירוני?

יעקב חנינה: אין סבסוד, אין בעיות של סריקה, אין בעיות של דואר.

יעקב חנינה: יושב מישהו ממשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, כמו שהלכתי לעירייה לרשום וידעתי מה הן השעות.

ציפי חוטובלי: אני מודה לכל המשתתפים ומאחלת שנה טובה.

ציפי חוטובלי: תודה רבה, אני נועלת את הישיבה.