ועדת המשנה לחינוך דתי ותרבות תורנית, כנסת 18, פרוטוקול מספר 16, 2011-09-13 09:30

זבולון אורלב: בוקר טוב, אני פותח את ישיבת ועדת המשנה של ועדת החינוך.

זבולון אורלב: מלכתחילה היה אמור להיות עוד נושא בסדר-היום - פנה המוסד בקדומים, ששמו "בני חיל" ופנה עוד מוסד אחד שנמצא בכוכב השחר, "אהבת חיים".

זבולון אורלב: בזמנו הבעיה הזאת עלתה גם עם המוסד שניהלה סיסי בירושלים – שכחתי את שמו של המוסד הזה – כשמשרד החינוך מגביל את הילדים עם צרכים מיוחדים, שהוכרו על-ידי ועדת השמה, עד 40%.

זבולון אורלב: אם יש 41% הם לא מקבלים את התקצוב של החינוך המיוחד.

זבולון אורלב: על זה היה אמור להיות הדיון היום, אלא שמנהלת אגף החינוך המיוחד, מסיבות אישיות, לא הייתה יכולה להשתתף ופנה אליי מנכ"ל המשרד וביקש שהדיון הזה יתקיים בהשתתפותה, כי היא המומחית לנושא הזה.

זבולון אורלב: אם יש פנייה של משרד החינוך אז חזקה עלי מורשת המר, אף פעם לא להתווכח על המועד כי גם המועד החדש מגיע, אז נעשה את זה בישיבה הבאה כי זה דיון מאוד עקרוני לגישה החינוכית, האם ילדים שעברו ועדות השמה, כדי לקבל את זכויותיהם חייבים ללמוד אך ורק במוסדות החינוך המיוחד.

זבולון אורלב: בטח מטון ריי אתם מבינים שאני לא חושב כך, כי אני גם בעל חוק השילוב, שמאמין מאוד ביכולת של ילדים מהחינוך המיוחד להשתלב.

זבולון אורלב: הנושא הראשון שנעסוק בו, הואיל ונמצאים פה שני ראשי המועצות הקשורים בעניין, זה בית-ספר "אורות עציון".

זבולון אורלב: ראשית כל, אני מקדם בברכה את שני המועצות – שאול גולדשטיין, ראש המועצה האזורית גוש עציון ועודד רביבי, ראש המועצה המקומית באפרת.

זבולון אורלב: צלצל אליי שאול גולדשטיין ואמר לי שבפרוטוקול של הישיבה הקודמת יש התבטאויות שהוא סבור שהן לא לעניין.

זבולון אורלב: אז קודם כול, אם יש התבטאויות שלא לעניין אני רוצה לחזור בי מההתבטאויות האלה.

זבולון אורלב: אנחנו תמיד משתדלים להתבטא לעניין וראו את כל כוונותינו אך ורק לטובה.

זבולון אורלב: אנחנו יודעים להעריך כל מי שעושה עבודה ראויה.

זבולון אורלב: הר השני הוא שקיבלנו פנייה מוועד ההורים של "אורות עציון".

זבולון אורלב: במקרה זה בית-ספר שאני חתום, כמנכ"ל משרד החינוך לפני 20 שנה, על הקמתו כבית-ספר משותף לשתי הרשויות.

זבולון אורלב: הם פנו אלינו בטענה שהמועצות לא מגיעות להסכמה על מנת לתת מענה במבנה הפיזי של בית-הספר - יש תלמידים ואין כיתות.

זבולון אורלב: אשר על כן הם מבקשים מאוד את התערבותנו, ולכן אנחנו מקיימים כאן את הדיון.

זבולון אורלב: אני מציע לסדר הדיון לאפשר לוועד ההורים, בתמציתיות – כי קיבלתי קלסר עבה – לומר את עיקרי ריהם.

זבולון אורלב: לאחר מכן, נמצאים פה אנשי משרד החינוך.

זבולון אורלב: מישהו מהחינוך הדתי במחוז ירושלים נמצא פה?

זבולון אורלב: לא.

זבולון אורלב: ולאחר מכן ראשי משרד החינוך במינהל הפיתוח וראשי המועצות יאמרו את ריהם ונראה איך ניתן להגיע להסכמה.

זבולון אורלב: בבקשה, גברתי.

שרה בוימל: אני אחת ההורים שהקימו את בית-הספר, באמת בעזרת זבולון אורלב ועוד יותר בעזרת השר המנוח המר, קיבלנו הכרה כבית-ספר משותף לשתי המועצות.

שרה בוימל: היום האוכלוסייה בגוש עציון, ברוך השם, גדלה מאוד.

יעקב כץ: למרות ההקפאה.

שרה בוימל: עדיין מחכים לבנייה.

שרה בוימל: התלמידים היום, בערך חצי מגיעים מגוש עציון וחצי מאפרת.

שרה בוימל: עברנו כמה מקומות.

שרה בוימל: התחלנו באפרת, היינו בגוש עציון כמה שנים ואז בנו את הבניין הראשון באפרת ועברנו לשם.

שרה בוימל: היום יש כ-1,500 תלמידים בבית-הספר, ומספר הכיתות החסרות היום, לפי מספר התלמידים, זה 12 כיתות בנויות.

שרה בוימל: הילדים נמצאים בקרוונים או במקלטים או בספרייה או בכיתות שחולקו.

שרה בוימל: המצב באמת קשה מאוד, החצר לא מספיק גדולה.

שרה בוימל: אני, כאמא וסבתא בבית-הספר, חושבת שזה ממש סכנת נפשות לתת לילדים להסתובב בהפסקות, כי אין מספיק מקום.

שרה בוימל: אנחנו פונים כבר חמש שנים לקבל תוספת בנייה על סמך זה, וכרגע זה עומד על זה שהיות ששתי המועצות, או שני ראשי המועצות, לא הצליחו להגיש בקשה לבנייה יחד, משרד החינוך לא מאשר בנייה, והתלמידים סובלים.

שרה בוימל: בלי אפילו לר על העתיד, רק 12 הכיתות שחסרות היום – אנחנו עומדים על כך שמשרד החינוך יבנה עבור התלמידים האלה.

שרה בוימל: שתי המועצות יחד נכנסו לתהליך של תכנון החינוך לעתיד.

שרה בוימל: בכל סצנריו שאפשר לדמיין, עדיין יש מספר של לפחות 500 תלמידים שאמורים להגיע מגוש עציון לאפרת.

שרה בוימל: אז גם אם המספר שם ירד בגלל בינוי של בתי-ספר אחרים, שחסרים בגוש עציון גם כן, האוכלוסייה באפרת תגדל - - -

חיים ליבנה: 13 כיתות.

שרה בוימל: 13, סליחה.

שרה בוימל: בכל מקרה, הכיתות האלה יאוכלסו ולא יעמדו ריקות, לזה אין דאגה.

שרה בוימל: ר אחרון שאני רוצה להוסיף: בגלל המצב הקשה, לפני חמש שנים ההורים החליטו שהם לא יכולים לחכות יותר - גם רצינו גם לשפר את בית-הספר על-ידי בניית ספרייה ועוד חדר מחשבים וכדומה – הם תרמו 2.5 מיליון שקלים כדי להוסיף בנייה.

שרה בוימל: לולא זה הילדים היו ברחוב עד עכשיו.

שרה בוימל: ההורים של בית-הספר הזה הם אזרחים משלמי מסים, משרתים בצבא וכו', ואנחנו עומדים על זה שייבנו את הכיתות שמגיעות לילדים שלנו ולא יעכבו את זה בגלל הבעיה של אי-הסכמה בין הרשויות.

שרה בוימל: הילדים קיימים כבר, זה לא ר שחולמים עליו.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אני חושב שהוצגה כאן הבעיה כפי שההורים רואים אותה.

זבולון אורלב: אני מבין שמדובר בבית-ספר ממלכתי-דתי לכל ר ועניין.

זבולון אורלב: מי הגברת שמהנהנת בראשה?

רחל פדאל: רחל פדאל, נציגת הסתדרות המורים.

רחל פדאל: אבל אני תושבת האזור, כך שאני מודעת למה שיש.

זבולון אורלב: בסדר גמור.

זבולון אורלב: אולי משרד החינוך יגיד לנו, לפני ראשי המועצות - - -

יעקב כץ: בפעם הקודמת, אדוני היושב ראש, פנית למשרד החינוך ושאלת למה צריך לחכות להחלטה של ראשי המועצות.

יעקב כץ: שאלת: למה שלא תקבלו את ההחלטה בעצמכם?

זבולון אורלב: הנה, שאל חבר הכנסת יעקב כץ את השאלה.

גנאדי קמנצקי: מי שאחראי על תכנון מערכת החינוך זה קודם כול הרשות המקומית.

גנאדי קמנצקי: אנחנו אף פעם לא מקבלים החלטה בלי בקשה ובלי הסכמה של הרשות המקומית.

גנאדי קמנצקי: גם טכנית בלתי אפשרי לעשות את זה וגם לא נכון, אני חושב, מבחינה תכנונית ומבחינת הגישה למערכת.

זבולון אורלב: אבל כשצריך להתערב אתם מתערבים.

זבולון אורלב: למשל, כמו שהתערבתם, באופן נכון, בבית-שמש.

זבולון אורלב: כשלפני פתיחת שנת הלימודים עיריית בית-שמש לא אמרה את רה באשר לבית-הספר הממלכתי דתי לבנות, "אורות נריה", אז שר החינוך ומנכ"ל החינוך אמרו את רם, שהואיל ובית-הספר נבנה מלכתחילה למען החינוך הממלכתי-דתי הוא ישרת את ייעודו המקורי ואין העירייה יכולה כרגע לעשות שינוי.

זבולון אורלב: זה לא שמשרד החינוך הוא שחקן צדדי שאין לו מה לומר.

גנאדי קמנצקי: תמיד יש לנו מה לומר, אבל אני כבר אפרוש את היריעה, כי זה לא המקרה היחיד בארץ.

גנאדי קמנצקי: מה קורה?

גנאדי קמנצקי: בשלב מסוים רשויות לא צריכות כמות מסוימת של בתי-ספר, אז מקימים בתי-ספר משותפים, וזה בסדר גמור.

גנאדי קמנצקי: אחר כך הרבה פעמים הרשויות גדלות ומגיע הזמן לחלק את בתי-הספר, ואז אנחנו לוקחים בחשבון עמדה של הרשות המקומית.

גנאדי קמנצקי: הרי בית-הספר הזה הוא חצי-חצי – חצי מהילדים מאפרת וחצי מגוש עציון, וגוש עציון גדל.

גנאדי קמנצקי: קיימת בקשה של גוש עציון להקמת בית-ספר נוסף בגוש עציון, ואנחנו מסכימים לזה.

גנאדי קמנצקי: בית-הספר הזה ייתן מענה לתלמידים שהיום לומדים בבית-הספר באפרת.

גנאדי קמנצקי: מבחינת מערכת החינוך, מספר הילדים בגוש עציון מצדיק הקמת בית-ספר נוסף.

גנאדי קמנצקי: מכיוון שהעמדה של גוש עציון היא שהילדים שלה צריכים ללמוד אצלה, וזו בקשה לגיטימית - - -

זבולון אורלב: בית-הספר החדש שאישרתם הוא כדי להעביר חזרה מ"אורות עציון" לגוש עציון או שהוא עבור הגידול בתלמידים?

גנאדי קמנצקי: את זה שהרשויות יחליטו.

גנאדי קמנצקי: בדרך כלל זה תלמידים חדשים, לא מוציאים ילד מבית-הספר שהוא לומד בו.

זבולון אורלב: אבל בינתיים אומרים לך: אוקיי, בית-הספר יישאר ככה והגידול ילך לפי התוכנית, אבל בבית-הספר – כמו שהם מציגים את זה, אני לא נוקט עמדה כרגע - יש 1,500 תלמידים וחסרים 12 חללים של כיתות.

זבולון אורלב: מה התשובה לזה?

גנאדי קמנצקי: בית-הספר גם היום – אני לא מר על השנה הנוכחית - לא חייב לקלוט את כל הילדים שנרשמים לבית הספר.

גנאדי קמנצקי: אם מסתכלים על מספר התלמידים בשכבה, זה נע בין 79 ל-85, כלומר בדיוק כמות שמאפשרת לפצל כיתה לשלוש כיתות בשכבת גיל, עם מספר תלמידים מאוד צנוע.

זבולון אורלב: אבל לא היה בגוש עציון פתרון לילדים האלה, רק עכשיו אתם בונים את בית-הספר החדש.

גנאדי קמנצקי: גם לבנות פה זה פחות או יותר אותו זמן.

זבולון אורלב: מה קורה בינתיים?

גנאדי קמנצקי: אם צריך מבנים יבילים אנחנו נעזור.

גנאדי קמנצקי: זה פתרון שהוא סביר לכמה שנים, הרי אנחנו לא מרים על עשרות שנים.

גנאדי קמנצקי: ברגע שנקבל מסמכי קרקע נקדם את הבנייה של בית-ספר בגוש עציון.

זבולון אורלב: אני רוצה לחדד את זה, ואני בכוונה מחדד כי תיכף ראשי המועצות ירו והם בוודאי ישימו לב לחידודי השאלות, כי השאלה היא מעשית.

זבולון אורלב: אני שוב אומר – עד שלא נשמע את ראשי המועצות, לוועדה אין עמדה בסוגיה הזאת.

זבולון אורלב: בא בית-ספר ואומר: ברשות ובסמכות קיבלנו תלמידים.

זבולון אורלב: אם אני מבין נכון, המועצות, באישור משרד החינוך, מסיעות את התלמידים האלה.

זבולון אורלב: יש 1,500 תלמידים וחסרים 12 חללים של חדרי כיתות.

זבולון אורלב: אתה אומר: באשר לעתיד, קיבלנו את עמדת המועצה האזורית ובעתיד אנחנו מתכוונים לתת פתרון לתלמידים האלה בגוש עציון כי האוכלוסייה גדלה ברוך השם.

זבולון אורלב: בזה לוועדה יש עמדה - ברוך השם שהאוכלוסייה גדלה ומספר התלמידים גדל, אף על פי שלפחות באפרת לא בונים כבר עשר שנים.

יעקב כץ: אישרו להם 40 יחידות, ואת 40 היחידות האלה גם לא בונים.

זבולון אורלב: זה המון, כן.

זבולון אורלב: אז השאלה היא מה קורה, יש 1,500 תלמידים.

גנאדי קמנצקי: בינתיים, אם צריך, ניתן מבנים יבילים.

זבולון אורלב: למה יבילים, למה לא מבנים קבועים?

זבולון אורלב: הרי התלמידים נמצאים שם.

זבולון אורלב: אני לא מבין אותך.

גנאדי קמנצקי: לבנות שם ולבנות פה זה פחות או יותר אותו זמן.

גנאדי קמנצקי: אין קיצורי דרך.

זבולון אורלב: לא, זה עבור התלמידים הקיימים ואתה מר על תלמידים עתידיים – אם הבנתי אותך נכון.

יעקב כץ: והכול גדל, גדל, גדל.

יעקב כץ: עד שאתה תגמור כבר יצטרכו - - -

זבולון אורלב: גנאדי, אנחנו מכירים כבר כמה ימים, ומכירים לטובה.

זבולון אורלב: נראה לי שאו שאתה לא רוצה להבין את השאלה שלי או שאתה באמת לא מבין אותה.

זבולון אורלב: באה המועצה האזורית בטענה, לדעתי הגיונית.

זבולון אורלב: היא אומרת שהאוכלוסייה גדלה, אי-אפשר להגדיל הלאה והיא רוצה לפצל את בית-הספר ורוצה לתת מענה לתלמידים שלה, במועצה שלה.

זבולון אורלב: זו הטענה, שאתם קיבלתם אותה.

גנאדי קמנצקי: כן.

זבולון אורלב: מאה אחוזים, אבל בינתיים יש בית-ספר עם 1,500 תלמידים, והוא יישאר עם 1,500 תלמידים, אלא אם כן הוא לא יישאר עם 1,500 תלמידים, ואת זה גם תגידו.

זבולון אורלב: השאלה היא - אחרי שייפתח בית-הספר החדש בגוש עציון, אני מניח שעדיין X תלמידים ימשיכו לנסוע ל"אורות עציון".

גנאדי קמנצקי: זה תלוי במועצה.

גנאדי קמנצקי: זו לא חובה בכלל.

גנאדי קמנצקי: המועצה יכולה להחליט שהיא לא נותנת אישורים.

זבולון אורלב: אבל בית-הספר שאתה בונה נותן לכל הילדים שנוסעים מגוש עציון ל"אורות עציון", והכוונה היא שמאז שבית-הספר הזה ייבנה יותר אין ילדים מגוש עציון שנוסעים ל"אורות עציון"?

גנאדי קמנצקי: זו תהיה החלטה של המועצה.

זבולון אורלב: השאלה היא איזה גודל בית-ספר אתה בונה.

גנאדי קמנצקי: אנחנו נבנה שלוש-ארבע כיתות.

זבולון אורלב: אתה הרי עושה פרוגרמה, ובפרוגרמה יש לך צפי תלמידים.

זבולון אורלב: אז תסביר לי מה צפי התלמידים שלכם: האם מבחינת

זבולון אורלב: כם צפי התלמידים, שאישרתם, זה צפי תלמידים שיותר גוש עציון לא שולח ל"אורות עציון"?

גנאדי קמנצקי: זאת העמדה.

זבולון אורלב: אוקיי, שמעתי.

זבולון אורלב: זאת העמדה כפי שהבנתם מגוש עציון, ואתם קיבלתם אותה.

זבולון אורלב: את זה לא שמענו בישיבה הקודמת.

זבולון אורלב: בסדר, הבנתי.

זבולון אורלב: אתה אומר שבינתיים, אם יש קשיים ל-1,500 תלמידים, יפנו מי שיפנו, ויקבלו מבנים יבילים.

זבולון אורלב: לא נשאיר תלמידים ללא קורת גג.

גנאדי קמנצקי: חס וחלילה.

יעקב כץ: כבוד היושב ראש, השאלה שלי היא כזאת: לפי הצפי שנראה כרגע, ואני מניח שראשי המועצה יאשרו את זה – הם גם שמחים על כך - ובעזרת השם, אולי לקראת הבחירות שתהיינה תוך שנתיים, אולי גם משרד ראש הממשלה יאשר יותר בנייה באפרת ובגוש עציון - - -

שאול גולדשטיין: כששלי יחימוביץ תהיה שר הביטחון?

יעקב כץ: אנחנו מתפללים, הרב גולדשטיין.

יעקב כץ: אנחנו כל החיים מתפללים.

יעקב כץ: בהנחה שכל מה שאומר גנאדי זה נכון - -

זבולון אורלב: אין הנחה – כל מה שהוא אומר זה נכון.

יעקב כץ: - - שאפרת לא תגדל יותר, ואז לעתיד, כשייגמרו החללים בגוש עציון פתאום נראה - - -

זבולון אורלב: לא זה מה שהוא אמר.

זבולון אורלב: הוא אמר שמבחינת הפרוגרמה העתידית הם לוקחים בחשבון שילדי גוש עציון, לא צריך לבנות עבורם באפרת כיוון שילדי גוש עציון ילמדו בגוש עציון.

זבולון אורלב: זה מה שהוא אמר.

זבולון אורלב: לא דובר על הגידול הטבעי של אפרת.

יעקב כץ: הבנתי את זה.

יעקב כץ: אבל מה שארעי הוא בדרך כלל הקבוע, ואנחנו יודעים מניסיון העבר שבמקומות האלה מעולם לא היה צריך לבטל כיתות אלא רק להוסיף כיתות, אז יש להניח שאם נבנה היום גם פה וגם שם, תבוא פנייה מרביבי להוסיף כיתות לימוד פה ושם, שני המקומות יתמלאו ואף אחד לא יישאר חסר.

יעקב כץ: נכון שיביל פותר בעיה לרגע, אבל בהנחה שהרים האלה יקרו, למה לא ללכת לבנייה פרוגרמטית בשני המקומות?

יעקב כץ: את מה שגוש עציון חפצה לבנות בבתי קבע ואת אפרת, כפי שכבר היום אנחנו רואים שהם צריכים ומתוך הנחה שזה מה שיהיה, לבנות גם שם, להגדיל את הפרוגרמה בעוד 13 חללים.

גנאדי קמנצקי: ההחלטה שלנו היא לא החלטה עכשיו ולעיל.

גנאדי קמנצקי: אנחנו עוקבים אחרי מה שקורה גם באפרת ונמשיך לעקוב.

גנאדי קמנצקי: במידה שיהיו שם תוכניות וביצוע של הבנייה - - -

יעקב כץ: של המציאות.

גנאדי קמנצקי: לא, המציאות קיימת לגבי המצב של היום מבחינת מספר התלמידים.

יעקב כץ: אבל בעתיד הכול גדל.

גנאדי קמנצקי: אבל מבחינה אורבנית עוד לא קורים רים אמיתיים.

גנאדי קמנצקי: אם נראה שקורה משהו אז נבדוק את זה, כי גם בסיטואציה - - -

יעקב כץ: הייתה פניה אליכם מאפרת להוסיף את כיתות הלימוד?

גנאדי קמנצקי: אנחנו לא יכולים לבנות גם וגם.

גנאדי קמנצקי: לצערנו, התקציב שלנו, של המינהל לפיתוח, לא גדול.

יעקב כץ: למה לא יכולים לבנות גם וגם?

יעקב כץ: אני לא מבין.

יעקב כץ: אם פה צריך ופה צריך - - -

גנאדי קמנצקי: כי אין בזה צורך לטווח של שלוש-חמש שנים.

גנאדי קמנצקי: מספר התלמידים ירד באופן כאשר יהיה בית-ספר בגוש עציון.

גנאדי קמנצקי: ואם באפרת הרים ישתנו אז אנחנו נשנה, נוסיף גם באפרת.

יעקב כץ: אם הייתי שר החינוך הייתי אומר לך שאתה לא צודק, אבל אני רק חבר ועדה.

זבולון אורלב: מי מר קודם?

זבולון אורלב: עודד, אתה בעל הבית של בית-הספר, לא? בבקשה.

עודד רביבי: ר ראשון, בניגוד למה שחוזר כחוט השני בפרוטוקול שחברי שאול הראה לי הבוקר, ביני לבין שאול יש הירות, יש הסכמה, יש הבנה.

עודד רביבי: להציג את הרים כאילו הסיבה היחידה שבית-הספר "אורות עציון" לא גדל באפרת היא שאנחנו לא מרים, זה פשוט מאוד סילוף של העובדות.

זבולון אורלב: חשוב מאוד שאמרת.

עודד רביבי: גם היוזמה לצאת לתוכנית אסטרטגית משותפת לחינוך נולדה מתוך התובנה שבמרחב הגיאוגרפי שבו אנחנו חיים הילדים לא מבינים מה הגבולות של הרשויות, ואנחנו צריכים לתת מענה כולל לכלל הילדים.

עודד רביבי: יחד עם זאת, יש רים שאנחנו, כראשי רשויות, לא יודעים לעשות.

עודד רביבי: אני חושב שאתה בכוונה ולא בכדי החלטת לפני 20 שנה לפתוח בית-ספר משותף ולא בית-ספר אזורי, כי ההגדרות הן שונות.

עודד רביבי: אפרת היא מועצה מקומית, היא לא מועצה אזורית.

עודד רביבי: היא לא יודעת לתת את המענה לצרכים שיש במועצה אזורית.

עודד רביבי: תסתכל איך נראית קריית החינוך של גוש עציון ואיך נראים בתי-הספר של אפרת - זה הבדל של שמיים וארץ.

עודד רביבי: אין לי אף בית-ספר באפרת שיש לו סובה לאוטובוסים.

עודד רביבי: היום יש מציאות שלאפרת נכנסים כל בוקר 17 אוטובוסים של גוש עציון, שמביאים ילדים של גוש עציון, לתוך הכבישים הצרים של אפרת ויוצרים פגיעה באיכות החיים של תושבי אפרת.

עודד רביבי: לצורך כך, רק בשנתיים האחרונות השקענו למעלה מ-3 מיליון שקל כדי לנסות להסדיר את התנועה מחוץ לבית-ספר "אורות עציון" בנות ועכשיו אנחנו עובדים על בית-ספר "אורות עציון" בנים, כדי להתמודד עם מאסת האוטובוסים הזאת שנכנסת לתוך היישוב, כשהיישוב לא תוכנן לתת מענה לבית-ספר אזורי.

עודד רביבי: העובדה שיש באפרת הקפאה זה לא סוד, אתם מכירים את זה טוב מאתנו, כשותפים לממשלות ישראל לדורותיהן.

עודד רביבי: הסיפור נותן את אותותיו, בסופו של ר, במספרים.

עודד רביבי: בעשר השנים האחרונות הממוצע של משפחה באפרת ירד מ-4.9 נפשות למשפחה ל-4.2 נפשות למשפחה.

עודד רביבי: באפרת יש גני ילדים ריקים, חבר הכנסת כץ.

יעקב כץ: זה מזעזע.

עודד רביבי: אנחנו גם נגיע למצב של כיתות ריקות, כי כמות הילדים באפרת הולכת ומתמעטת, האוכלוסייה הולכת ומתבגרת.

עודד רביבי: לכן, במציאות הזאת, כל בנייה שאני יכול להביא לאפרת, ולא משנה אם זו בנייה של חינוך, בנייה של מסחר או בנייה של תעשייה - בוודאי שאני בעד.

עודד רביבי: בגלל זה גם יצאה הקריאה שלי למשרד החינוך לבנות את בית-הספר הנוסף של "אורות עציון" באפרת, אבל צריך להבין שיש לזה משמעויות.

זבולון אורלב: פנית למשרד החינוך להגדיל את הבנייה ב"אורות עציון"?

עודד רביבי: כן.

עודד רביבי: גם לא הסתירו את זה, אמרו את זה פה לפני כן.

זבולון אורלב: אבל אמרת שיש לך בעיה עם האוטובוסים.

עודד רביבי: נכון.

עודד רביבי: למרות זאת – מאחר שתושבי אפרת בסופו של ר בוחנים אותי אם אני בונה או לא בונה, כאילו שסמכותי לבנות, כל יסודות שאני מצליח לשים באדמה – אני בעד.

עודד רביבי: אבל אני אומר שבסופו של ר גם את זה צריך לבחון במבחן המינהל, אם הוא יכול לאשר לי או לא.

עודד רביבי: משרד החינוך אמר תשובה מאוד ברורה: לך, באפרת, אין צורך בכיתות נוספות כי גם היום אתה במצב של יתר כיתות על כמות הילדים שיש לך באפרת.

עודד רביבי: המצב ב"אורות עציון", למיטב הבנתי – ואני לא רוצה לנהל פה פינג-פונג ודו-שיח – אנחנו פותחים את שנת הלימודים ב-1 בספטמבר באפס פערים של כיתות לימוד עבור ילדים.

עודד רביבי: הנתונים שאומרים שיש פערים נובעים מכמה רים: מהחלטות מבורכות של עמותות, וזה קורה גם ב"אורות עציון" וגם ב"עשה חיל", על כך שמקטינים את מספר הילדים בכיתה.

עודד רביבי: ברגע שמקטינים את מספר הילדים בכיתה נוצר צורך בחללים נוספים.

עודד רביבי: אז גם ב"עשה חיל", שאין שם צפיפות ובית-הספר בנוי על-פי הפרוגרמה, יש לי בסופו של ר חוסר בחללים כי בית-הספר חולק ליותר כיתות ממה שמשרד החינוך בונה חללים.

עודד רביבי: אבל אם משרד החינוך ייקח את המטראז' הבנוי של בית-הספר, יחלק אותו ל-40 ילדים פר כיתה, למיטב ידיעתי אין לנו פער.

עודד רביבי: כשהיה פער, כמו שהיה בתחילת השנה שעברה, ידענו להביא מבנים יבילים, למרות שאני אומר לפרוטוקול שאנחנו נגד מבנים יבילים.

עודד רביבי: מבנים יבילים גוררים את הרשויות להוצאות כי, כמו שאמר חבר הכנסת כץ, המבנים היבילים הופכים להיות קבועים ואחרי שלוש שנים מתחילים להתגלות פערים במערכות כיבוי אש ובתקני בטיחות, וזה בור בלי תחתית שהוא לא טוב לנו.

עודד רביבי: אנחנו בעד בינוי קבע ולא מבנים יבילים.

עודד רביבי: המצב שנוצר ב"אורות עציון", בעיני – ואמרתי את זה לחברי העמותה אין-ספור פעמים - מקפח את ילדי אפרת, ואסביר למה.

עודד רביבי: אם בית-הספר "אורות עציון" הוא כזה מבוקש ונוצרת שם צפיפות, ותנאי המחייה של התלמידים הם פחות טובים מאשר בבית-ספר אחר, ילדי אפרת מקופחים.

עודד רביבי: אם יש לי יותר ילדים שנאבקים על פיסת קרקע בחצר, זה פוגע באיכות החיים של התלמידים האלה.

עודד רביבי: נוצרת מציאות נוספת.

עודד רביבי: היום לאפרת יש שלושה בתי-ספר יסודיים: "עשה חיל" - כולו אפרת, "אורות עציון" בנים ובנות – חצי-חצי אפרת וגוש עציון.

עודד רביבי: נוצר מצב שמחלקת החינוך של אפרת מטפלת בבית-ספר יסודי שלם של ילדי גוש עציון, על כל המשתמע מכך: ועדות השמה, שירות פסיכולוגי, תקורות של מחלקת חינוך.

עודד רביבי: כל הליווי של מחלקת החינוך על בית-הספר השלישי הוא לא עבור ילדי אפרת.

זבולון אורלב: אתה מקבל אגרת תלמידי חוץ?

עודד רביבי: אני מקבל את האגרה, אבל האגרה, אנחנו יודעים, לא מכסה את כל העלויות.

עודד רביבי: כשאני בא במיזם ורוצה לטעת 8,000 עצים בט"ו בשבט, אני לוקח את כל ילדי בתי-הספר לנטיעות, בלי לבדוק בתעודת הזהות של הוריהם איפה הם גרים.

עודד רביבי: שאול גולדשטיין, בצדק, החליט שהוא לא רוצה לטעת נטיעות, הוא רוצה להניף את דגל ישראל.

עודד רביבי: לקח את הכסף והשקיע בבתי-הספר שלו.

עודד רביבי: אבל אני, בסופו של ר אני לוקח כסף של משלמי המסים של אפרת ומשקיע בילדי גוש עציון.

עודד רביבי: היום אני לא יודע להגיד למשרד החינוך שיש לי צורך בבינוי נוסף עבור ילדי אפרת.

עודד רביבי: אני אחראי כרגע רק על ילדי אפרת.

זבולון אורלב: אמרת שכן פנית להגדיל.

עודד רביבי: פניתי בהתחלה, כמו שהצגתי.

עודד רביבי: בסופו של ר, התשובה של משרד החינוך אומרת: אין ילדים שמצדיקים בינוי נוסף.

זבולון אורלב: ואתה לא חולק על זה.

עודד רביבי: לצערי.

זבולון אורלב: שאול, בבקשה.

שאול גולדשטיין: האמת היא שאחרי מה שעודד אמר אין לי הרבה מה להוסיף, אבל צריך להגיד משהו אז אגיד.

זבולון אורלב: אם אני מבין נכון, ואני חושב שאני מבין נכון, חלק מהאישור של מנכ"ל משרד החינוך לפני 20 שנה לאשר בית-ספר משותף היה בגלל ש"אורות עציון" מקיים תוכנית ממלכתית-דתית מיוחדת, שקוראים לה "ברקאי".

זבולון אורלב: זו שיטה חינוכית שיש לה תומכים ויש לה חולקים, כל אחד בעמדותיו וזה לגיטימי.

זבולון אורלב: יש בתי-ספר ממלכתיים-דתיים לא מעטים שפועלים בשיטת "ברקאי", וכך הוכר הצורך.

זבולון אורלב: באים הורים מגוש עציון ואומרים שרוצים שיטת "ברקאי".

זבולון אורלב: באה המועצה האזורית ואומרת: עד כאן.

זבולון אורלב: כל עוד היינו קטנים ואי-אפשר היה שכל אחד יקים לעצמו בית-ספר, אז הסכמנו שיהיה בית-ספר משותף.

זבולון אורלב: ברוך השם, האוכלוסייה גדלה וגוש עציון רוצה לקיים לעצמו את מוסדות החינוך שלו.

זבולון אורלב: התשובה תהיה: מה לגבי ההורים שרוצים שיטת "ברקאי"?

שאול גולדשטיין: קיימנו תוכנית אב לחינוך בשנתיים האחרונות.

שאול גולדשטיין: הוביל אותה סמנכ"ל משרד החינוך לשעבר, איציק כהן.

שאול גולדשטיין: הוא עשה עבודה ארוכה וגדולה.

שאול גולדשטיין: לצורך תוכנית האב הקמנו חמש קבוצות עבודה, יחד עם אפרת.

שאול גולדשטיין: דנו בכל הנושאים החינוכיים של גוש עציון, מתוך מחשבה שגם אם אנחנו חושבים שהחינוך שלנו מצוין – והוא מצוין, אנחנו רואים את הבוגרים שלנו, את הילדים שלנו ואנחנו מאוד גאים בילדים שלנו - - -

זבולון אורלב: אני מבין שיש עכשיו מנהל מחלקה לחינוך חדש, אריה ניסן.

שאול גולדשטיין: נכון.

זבולון אורלב: אז אני מברך אותו בשם הוועדה בהצלחה.

שאול גולדשטיין: הוא נכנס לעבודה ביום חמישי הקרוב באופן פורמלי.

זבולון אורלב: קיבלתם אדם ראוי ומשובח.

שאול גולדשטיין: תודה רבה, נמסור לו.

שאול גולדשטיין: עשינו תהליך חינוך עם התושבים.

שאול גולדשטיין: הקמנו קבוצות עבודה, למעלה מ-70 הורים לקחו חלק שוטף בכל התהליך, לראשונה בהיסטוריה של גוש עציון.

שאול גולדשטיין: דרך אגב, כשאני אומר גוש עציון, אצלי אפרת וגוש עציון זה יחד.

שאול גולדשטיין: אנחנו מכבדים אחד את השני ברשויות, אבל האזור הגיאוגרפי שלנו לא מבחין בגבולות של משרד הפנים.

שאול גולדשטיין: התהליך הזה דן בכל האלמנטים של החינוך בגוש עציון, גם זה בתי-הספר השונים והכיוונים השונים, אם זה חינוך מיוחד, אם זה יחסים עם ההורים, חינוך לא פורמלי.

שאול גולדשטיין: באמת לקחנו את כל הנושאים הכי כבדים של החינוך ודנו בהם, כולל נושאים שלא תמיד אתה יכול לר עליהם, כמו חינוך פרטי מול חינוך ציבורי וכן הלאה.

שאול גולדשטיין: הוועדה הזאת, שדנה בבתי-הספר היסודיים, החליטה פה אחד שבתי-הספר החדשים של גוש עציון יוקמו באזור המרכזי שלנו.

שאול גולדשטיין: אגיד בהערת שוליים שאני לאורך כל השנים התנגדתי להקמת בתי-ספר פריפריאליים.

שאול גולדשטיין: כשהגעתי למועצה סגרתי בית-ספר שהיה בנוקדים ואיחדתי אותו עם בית-ספר בתקוע.

שאול גולדשטיין: אנחנו עובדים על אזורי חינוך וקריות חינוך.

שאול גולדשטיין: אני חושב שזה הרבה יותר נכון, גם מצד האינטגרציה שבין התלמידים של גוש עציון בין היישובים השונים, וגם המענה החינוכי הפונקציונאלי – גם משרד החינוך מסכים לזה – הוא הרבה יותר טוב מבית-ספר שיש לו גודל מסוים.

שאול גולדשטיין: גם ועדת רת, שלא התקבלו כל ההמלצות שלה, אחת ההמלצות הראשיות שלה הוא שבית-ספר צריך לנוע בין 400 ל-600 תלמידים ולאור התובנה הזאת הקמנו.

שאול גולדשטיין: תוכנית האב לחינוך אמרה באופן חד-משמעי שבתי-הספר ימשיכו לקום במתכונת הזאת במרכז גוש עציון, במקום שנמצאים בו בתי-הספר שלנו היום.

שאול גולדשטיין: אנחנו מרגישים שאנחנו יודעים לתת מענה לכל הילדים שלנו, למעט מי שרוצה רים ספציפיים וגם על זה אפשר להשפיע מבפנים.

שאול גולדשטיין: לבתי-הספר החדשים שלנו יש מגמות ומסלולים, וכל אחד יכול לבחור לעצמו את החינוך שהוא רוצה בתוך בית-הספר.

שאול גולדשטיין: עודד אמר כמה רים שמפריעים באפרת, לגבי המיקום ולמספר התלמידים שלנו שמגיעים לשם.

שאול גולדשטיין: אני מסכים למה שהוא אומר, גם הייתי שם וראיתי את המיקום, את הגודל של בתי-הספר.

שאול גולדשטיין: בסופו של יום, כבוד חברי הכנסת, כמו שאמר גם נציג משרד החינוך, ייעוד בתי-הספר משתנה עם השנים – האוכלוסייה מזדקנת, מתחלפת, צרכים משתנים עם השנים, גודל הכיתות, מבחינת הממשלה, הולך לרדת ממספר מסוים למספר אחר.

שאול גולדשטיין: יש כל הזמן דינמיקה במערכת החינוך.

שאול גולדשטיין: לכן יש הנחייה של משרד החינוך, כתובה בכתב של יגאל צרפתי, ראש המינהל, שבינוי נעשה בתוך המועצה.

שאול גולדשטיין: הוא רכוש המועצה, הוא על מגרש ששייך למועצה.

שאול גולדשטיין: גם בשיטות החדשות של השנים האחרונות, כל גן ילדים ובית-ספר שמוקם באחד היישובים שלי לא יוקם באותו יישוב עד שלא יוותר היישוב על הקרקע לטובת המועצה ויהיה רכוש המועצה.

שאול גולדשטיין: לכן, גם לשיטת משרד החינוך וגם לשיטתנו, מבחינה חינוכית, בית-הספר יוקם במועצה.

שאול גולדשטיין: תהיה לו את הגמישות של המועצה, הוא מיועד לילדי המועצה וייתן את הפתרונות החינוכיים המתאימים.

שאול גולדשטיין: לגבי המבנה – לא אוסיף על מה שעודד אמר.

שאול גולדשטיין: אני גדלתי בבאר-שבע, וברגע שבית-הספר גדל, התמלא, עברתי לבית-ספר אחר.

שאול גולדשטיין: למדתי ב"מצדה" שנה מסוימת, התמלאה ועברתי ל"בארי".

שאול גולדשטיין: מה לעשות?

שאול גולדשטיין: זה החיים.

שאול גולדשטיין: כל שנה יש לי ים של הורים שרוצים ללמוד בחב"ד.

שאול גולדשטיין: אין לי חב"ד בגוש עציון אז הם נוסעים לירושלים – על חשבונם, דרך אגב.

שאול גולדשטיין: אין הסעות של משרד החינוך, אין בינוי של משרד החינוך, אין שום פתרון של משרד החינוך ועשרות הורים שרוצים חינוך שחושבים שהוא יאה לילדיהם צריכים לעשות את זה במקום אחר.

שאול גולדשטיין: להבדיל מהנושא של חב"ד, אנחנו נותנים אצלנו פתרונות והורה שרוצה חינוך תורני מקבל חינוך תורני.

שאול גולדשטיין: יש להם מקום בבתי-הספר שלנו, ואנחנו בונים את המקום.

שאול גולדשטיין: השנה היה חסר מקום ב"אורות עציון", המועצה שלנו השקיעה כספים רבים בשיפוץ והכשרת מבנים יבילים.

זבולון אורלב: בעתיד - - -

שאול גולדשטיין: אר על העתיד עוד דקה.

שאול גולדשטיין: לפני חמש-שש שנים בוטל המעמד של בית-ספר על-אזורי.

שאול גולדשטיין: בית-הספר הזה הוגדר בזמנו כעל-אזורי, וברגע שהוא על-אזורי מגיע לו הסעות מכל יישובי הסביבה.

שאול גולדשטיין: שי כנעני בזמנו שנגמרו ההסעות מגוש עציון לאפרת.

שאול גולדשטיין: דיברנו אתו – תהליך לא קל, כי הסעות זה ר מאוד יקר – ושכנענו אותו להמשיך את ההסעות ל"אורות עציון" מתוך שהאמנו שיש חלק מההורים שזה הפתרון הראוי להם והרצוי להם ואנחנו לא מתנגדים לזה.

שאול גולדשטיין: הוא נתן לנו שנתיים נוספות של הסעות, עד אשר ייבנה מבנה בגוש עציון ואז ייגמר הסיפור הזה.

שאול גולדשטיין: אבל בית-הספר כרגע, מבחינת משרד החינוך, כבר לא מוגדר כעל-אזורי.

שאול גולדשטיין: לגבי העתיד – אחרי התהליך החינוכי שלנו הקמנו שלוש חטיבות בוגרות: חטיבה בוגרת בנות, שהיום שובתת בגלל איזשהו תהליך לא נכון במשרד החינוך.

זבולון אורלב: כן, קיבלתי מייל הבוקר.

זבולון אורלב: יש שביתה בעניין מינוי מנהל.

שאול גולדשטיין: בית-ספר לבנים, שבתור אחווה ומתוך רצון להראות שאנחנו יחד, גם כן שובת.

שאול גולדשטיין: בית-ספר שלישי, שיקום בהמשך בגלל מספרים, הוא בית-ספר מעורב.

שאול גולדשטיין: אנחנו מאמינים שבשיטה הזאת אנחנו נותנים פתרון לכל הילדים, מכל גווני הקשת הדתית, שרוצים להתחנך אצלנו.

שאול גולדשטיין: אני חושב שהלכנו הרבה מאוד לקראת הרצונות השונים של ההורים, עשינו סקר עומק בקרב האוכלוסייה של גוש עציון כדי לדעת מה באמת הצרכים, כולל הורי "אורות עציון" – השקענו בו ים של כסף.

שאול גולדשטיין: למדנו את הצרכים ואני חושב שהמערכת שלנו היום נותנת פתרון מיטבי שמשלב גם בין הרצון שלנו לחבר בין הילדים וגם ברמה הדתית שההורים רוצים והאווירה התורנית.

שאול גולדשטיין: לכן אנחנו דורשים שבית-הספר יוקם בגוש עציון, וההורים מוזמנים להשפיע מבפנים על מה שהם רוצים.

זבולון אורלב: אם, כשתושלם הפרוגרמה שלכם ותוכנית האב, הורים עדיין ירצו ללמוד בשיטת "ברקאי" ב"אורות עציון", אתם תאפשרו?

זבולון אורלב: תהיה הסעה?

זבולון אורלב: מה עמדתכם בסוגיה הזאת?

שאול גולדשטיין: אנחנו תמיד נתמוך בהורים שרוצים להמשיך לנסוע לאפרת ולהתחנך שם, במגבלות שיש לבית-הספר.

שאול גולדשטיין: ההסעות הן פועל יוצא של הגדרות משרד החינוך.

שאול גולדשטיין: הוא יאשר – אנחנו ניתן, הוא לא יאשר – לא ניתן.

שאול גולדשטיין: דרך אגב, יש לי דרישות ל-9 מיליון שקלים הסעות חריגות בשנה, של אנשים שרוצים לשלוח לכל מיני בתי-ספר אחרים.

שאול גולדשטיין: אם משרד החינוך מאשר אנחנו נותנים, אם הוא לא מאשר אנחנו לא נותנים.

שאול גולדשטיין: לגבי הבינוי – הבינוי של גוש עציון צריך להיות בגוש עציון.

זבולון אורלב: אם אני מבין את תשובתך, תוכנית האב אומרת שהמועצה האזורית גוש עציון לא תבנה יותר ב"אורות עציון" אלא את הבינוי היא תמצה בתוך המועצה האזורית, מתוך מחשבה שתוכנית האב, אחרי התייעצויות, נותנת מענה לרצונות ההורים.

זבולון אורלב: יחד עם זה, אותם הורים שרוצים בכל זאת ללמוד בשיטת "ברקאי" ב"אורות עציון", המועצה האזורית תאפשר להם, בכפוף ליכולת הקליטה של בית-הספר, שלא כוללת תוספת בנייה מטעמכם.

זבולון אורלב: בקשר להסעות – כפוף לאישורי משרד החינוך.

זבולון אורלב: הגדרתי את זה נכון?

שאול גולדשטיין: כן.

שאול גולדשטיין: אוסיף עוד נקודה, שגם היום אנחנו, כמועצה, משלמים את השוטף של בית-הספר "אורות עציון", מעבר לאגרה.

שאול גולדשטיין: יש לנו את האגרה ואחרי זה עושים את החשבון על הגירעון – הגירעון זה ההפרש בין ההוצאות להכנסות - - -

עודד רביבי: יש רים שהם מוסכמים, ויש רים שהם בגדר יוזמות חינוכיות, שאני צריך לקבל את האישור של שאול לפני שאני מוציא אותן.

שאול גולדשטיין: לא של שאול, של מחלקת החינוך.

שאול גולדשטיין: אבל עקרונית, שכבוד חברי הכנסת יבינו שאנחנו נמשיך לתמוך כספית.

שאול גולדשטיין: גם אם משרד החינוך יחליט מחר שלא נותנים הסעות - - -

זבולון אורלב: למעשה, השינוי היחידי שאתה אומר שאם עד עכשיו הדרך מהמועצה האזורית גוש עציון ל"אורות עציון" הייתה פתוחה לחלוטין, לאור הפרוגרמה החדשה היא תהיה מבוקרת על-ידי יכולת הקליטה של "אורות עציון" בקטע שלכם - - -

שאול גולדשטיין: לא, לא.

שאול גולדשטיין: גם עד היום יכולת הקליטה של "אורות עציון" היא מוגבלת.

שאול גולדשטיין: היום בית-הספר יכול לקלוט, מבחינת גוש עציון, עד 100 תלמידים במחזור.

שאול גולדשטיין: אין לו מקום פיזי ליותר תלמידים.

זבולון אורלב: ובשנה הבאה?

שאול גולדשטיין: סדר גודל של 70-60, תלוי באפרת, כי אפרת כרגע לא בנתה.

זבולון אורלב: כלומר, מה שיכולים לקלוט בכיתה א', כפוף להסכמה.

עודד רביבי: אני מחויב קודם כול לילדי אפרת, ואז אני מודיע לגוש עציון מה היתרה שאני יכול לקבל מגוש עציון ואנחנו ממלאים אותה.

יעקב כץ: אבל בהנחה, כמו ששאול אומר, שגם בעתיד הוא יאפשר ויתמוך במי שחפץ - - -

יהודית גידלי: במגבלה של המציאות.

יעקב כץ: במגבלה, אבל מבחינת הרצונות של האנשים – הוא לא יילחם נגד זה אלא יאפשר את זה.

יעקב כץ: אני שואל את גנאדי: אם כך, נישאר באותה בעיה תמיד כי תמיד ירצו אנשים ללמוד בשיטת ברקאי, ואז ממילא הכיתות האלה חייבות להיבנות שם.

יעקב כץ: הר לא מוטל לפתחך, שאול, הוא מוטל לפתחו של גנאדי.

גנאדי קמנצקי: אנחנו לא יכולים וזה לא נכון לבנות את כל המערכת סביב שיטת חינוך כזאת או אחרת.

גנאדי קמנצקי: אם יש צורך בשיטה הזאת וזו שיטה מבורכת, שום ר לא מונע מגוש עציון להקים גם אצלה בית-ספר או מגמה שייתנו מענה לאותם תלמידים.

גנאדי קמנצקי: מה שאני רוצה להגיד שהפתרון הוא לא תמיד בהסעות או בבנייה.

גנאדי קמנצקי: פתרון חינוכי-ארגוני אפשר לתת במערכת פנימה.

יעקב כץ: אבל זו לא שאלה היפותטית, אני מר על ר מציאותי.

יעקב כץ: כרגע אצל שאול עוד לא ניבנו הבניינים, זו שאלה של שנים.

יעקב כץ: כרגע המציאות היא שבאפרת כבוד היושב ראש זכה להקים יחד עם השר המנוח את הר הזה, בפתיחות רבה, כי אז – לפני 20 שנה – זה היה חדשני.

זבולון אורלב: אז מנכ"ל יכול היה להחליט החלטות.

זבולון אורלב: היום זה כבר יותר מסובך.

יעקב כץ: אני מר על מציאות.

יעקב כץ: הלוא העמדת שם יבילים ואמרו לך גם רביבי וגם שאול שהם לא שואפים ליבילים.

יעקב כץ: המציאות היום היא שתלמידים שחפצים בלימוד הזה נמצאים ביבילים ולא בבית-ספר נורמלי.

יעקב כץ: זה גם עולה לכם יותר, זה גם עולה להם יותר.

יעקב כץ: זו מציאות, זה לא שאתה מתכנן עכשיו פרוגרמה עתידנית.

יעקב כץ: אז למה לא להתמודד עם המציאות בצורה יותר פתוחה, לא להיות כאלה עקשנים?

גנאדי קמנצקי: יש למציאות הזאת כמה היבטים.

גנאדי קמנצקי: קודם כול, היבט של צפיפות.

גנאדי קמנצקי: הם בעצמם מרים על זה שצפוף, שאין חצר.

גנאדי קמנצקי: נבנה - אז מה, יתרווח הרבה?

גנאדי קמנצקי: אז יהיו יותר תלמידים.

יעקב כץ: רביבי ייתן להם עוד שטח.

עודד רביבי: בבית-ספר חדש.

עודד רביבי: המגרשים הקיימים הם כבר מעל יכולת הקיבול.

יעקב כץ: ואין עוד מהצדדים?

שרה בוימל: יש עוד מגרש.

גנאדי קמנצקי: אז יש את נושא הצפיפות.

גנאדי קמנצקי: ר שני, כל הנושא של התנועה.

גנאדי קמנצקי: ר שלישי, היום הם נמצאים במצב של לוקס – יש להם 27-26 ילדים בכיתה.

גנאדי קמנצקי: למה?

גנאדי קמנצקי: כי הם אומרים שהם במבנים יבילים ואין מקום פיזי.

גנאדי קמנצקי: אם נבנה משהו תקני נדרוש שהם יהיו כמו כל בית-ספר נורמלי – 35-30 ילדים בכיתה.

גנאדי קמנצקי: ר נוסף, זה יכול לפגוע בבית-הספר שהולך לקום בגוש עציון.

גנאדי קמנצקי: אם תלמידים יתחילו לעזוב באופן חופשי זה פוגע גם בבית-הספר החדש.

גנאדי קמנצקי: כאשר הוא, כראש הרשות, יוכל להחליט למי הוא מאפשר לנסוע לבית-ספר ולמי לא זה כבר סיפור אחר, זה כבר יהיה תלוי במציאות שתהיה.

גנאדי קמנצקי: אנחנו אגף תכנון, אנחנו חייבים – זה לא עניין של שיקול דעת – לחשוב צעד קדימה.

גנאדי קמנצקי: אנחנו לא יכולים להגיד שיש עכשיו מצוקה אז מהר נבנה ואחר כך נראה.

גנאדי קמנצקי: אסור לנו לעבוד ככה.

זבולון אורלב: ההורים רוצים לומר משהו?

זבולון אורלב: בקצרה.

שרה בוימל: סליחה שאני מתקנת אתכם.

שרה בוימל: היום מספר הכיתות התקניות בפועל בבית-הספר - - -

זבולון אורלב: את מרת על חללים.

שרה בוימל: לא, ילדים.

שרה בוימל: יש 45 כיתות תקניות רגילות ועוד שש כיתות חינוך מיוחד.

שרה בוימל: בנוי – יש 16 כיתות לבנים ו-16 כיתות לבנות.

שרה בוימל: זאת אומרת, 13 כיתות של ילדים פלוס שש כיתות חינוך מיוחד אין להן חדר.

שרה בוימל: זה לא נכון שזה בגלל כיתות גדולות את קטנות, זו עובדה.

קריאה: מה גודל השכבה?

שרה בוימל: גודל השכבה זה 79 ו-82, אלא בכיתה א' יש 90 בנים ו-93 בנות.

שרה בוימל: זה לפחות 30 ילדים בכיתה.

שרה בוימל: זה שיש לנו כיתות נוספות, כי יש לנו כיתות קטנות – זה הבינוי שההורים עשו.

שרה בוימל: החללים החסרים הם לכיתות מלאות.

שרה בוימל: היום לא שמים 40 ילדים בכיתה בשום בית-ספר.

שרה בוימל: מספר הילדים, גם לפי משרד החינוך, ירד וכפי ששאול אמר, זה עוד ירד.

שרה בוימל: אז לא מדובר פה בסיבה של כיתות קטנות ולא סיבה של חללים קטנים או החלום של ההורים, אלא שחסר מקום.

שרה בוימל: נכון, אי-אפשר בשטח המגרשים הקיימים להוסיף כיתות.

שרה בוימל: גם היום החצר יותר מדי קטנה ל-16 כיתות, ויש לנו שם 25 כיתות.

שרה בוימל: יש מגרש אחר לבנייה ברחוב הזית, שזה אמור להיות עוד בית-ספר יסודי, ושם צריך לבנות עוד 12 כיתות לפחות ולשם אפשר להעביר את האגף - בית-הספר מחולק לבנים ובנות, אבל בפועל הוא מחולק לשלושה.

שרה בוימל: יש חטיבה צעירה, כיתות א'-ג', ואת החטיבה הצעירה אפשר להעביר לשטח החדש.

שרה בוימל: אבל כשאנחנו מרים על צפיפות, זה לא בגלל כיתות קטנות והקרוונים שהוספתם לא נותנים מענה.

שרה בוימל: יש 13 כיתות תקניות ועוד שש כיתות חינוך מיוחד, זה 19 כיתות של ילדים שאין להם חדר נורמלי.

שרה בוימל: לא צריך להיות ר כזה.

שרה בוימל: ר נוסף, נכון שבגוש עציון יש גידול אוכלוסייה אדיר, ואני שמחה על זה יותר ממה שמילים יכולות לבטא.

שרה בוימל: השנה בלבד נכנסו בין 400 ל-500 משפחות חדשות לאזור.

שרה בוימל: בית-ספר אחד, שאתה מר עליו שייבנה, זה אולי יפתור את הברכה של המשפחות האלה.

שרה בוימל: זה לא ייתן אף מענה ל-750 ילדים של גוש עציון שלומדים היום באפרת ושימשיכו ללמוד.

שרה בוימל: גם אם לא כל ילד שלישי ילך לשם, כמו שזה היום, המספר לא יהיה יותר קטן כי האוכלוסייה גדלה.

שרה בוימל: חסר בגוש עציון לא בית-ספר אחד, אלא שלושה, לפי הבנתי.

שרה בוימל: לכן, אתה צריך לבנות שם, זה ברור, אבל גם צריך להוסיף את הכיתות ל"אורות עציון" כדי לפתור את הבעיה לילדים הקיימים – אלה לא ילדים שיבואו, אלה ילדים שהם עכשיו בכיתה א' ויש לנו כמעט 200 ילדים בגן חובה שנכנסים בשנה הבאה לבית-הספר.

שרה בוימל: המבנים החדשים בגוש עציון יפתרו את הבעיה לילדים שיגיעו לשם.

זבולון אורלב: בבקשה, דוד.

דוד פרל: אנחנו, כהורים, בחרנו לשלוח את הילדים למקום עם שיטה מסוימת, עם משהו מיוחד, לא כי אנחנו לא אוהבים את בית-הספר האזורי – יש לי גם בת שלמדה בבית-הספר האזורי – אלא כי זה טוב לילדים שלנו.

דוד פרל: 700 ילדים לומדים שם היום, 400 אחרים לומדים ב"ראשית" ו-200 אחרים בבת-עין בתלמוד תורה.

דוד פרל: ברוך השם, בזה מתייחד גוש עציון.

דוד פרל: אי-אפשר לבוא היום ומסיבות אדמיניסטרטיביות להגיד: לא נשלח אותם ל"אורות עציון", נעשה הפרדה באזור.

דוד פרל: הפרדה היא נחמדה, אבל היא לא הפתרון למה שאנחנו מחפשים.

דוד פרל: יש משהו מוצלח וטוב, כולם אומרים שהוא טוב, כולם מברכים עליו ותומכים בו – בואו תמשיכו אותו.

דוד פרל: תמצאו את הפתרונות לבעיות האדמיניסטרטיביות.

דוד פרל: אי-אפשר להגיד שלא יכולים לבנות ולהגיד להורים: לכו הביתה, אין יותר "אורות עציון".

דוד פרל: לא יכול להיות.

זבולון אורלב: יכול להיות, תתפלא.

זבולון אורלב: ואל תבקש שיוכיחו לך שיכול להיות.

זבולון אורלב: תוכנית החינוך במדינת ישראל היא לא תוכנית כבקשתך.

זבולון אורלב: יש תוכניות אב, אי-אפשר שכל הורה יעשה כהבנתו.

זבולון אורלב: צריכים לקבל החלטות קהילתיות, יישוביות, בין-יישוביות, כי אחרת אי-אפשר לנהל מערכת.

זבולון אורלב: במערכת חייבים להגיע לאיזה שהם הסדרים וגם לפשרות לפעמים, אין ברירה.

זבולון אורלב: אני שמח על התשובה של שאול, שאומר שגם בתוכנית האב החדשה יש מקום להורים ללמוד בברקאי, רק יכול להיות שלא במספר הנוכחי או שכן במספר הנוכחי, כי זה תלוי כמה מגיעים מאפרת.

זבולון אורלב: אם אני מבין נכון – אולי תאמר אתה קודם את דעתך, חבר הכנסת כץ.

יעקב כץ: לא, אני נהנה.

יעקב כץ: אתם מבינים למה זבולון כל כך הרבה שנים בפוליטיקה?

יעקב כץ: כל מילה שקולה, יפה כל כך.

זבולון אורלב: הנה, הגיע תושב האזור.

זבולון אורלב: אתה גם שייך לברקאי?

זאב אלקין: מראש אגיש שאני שייך.

זאב אלקין: הבן שלי לומד ב"אורות עציון".

זבולון אורלב: כמה ילדים יש לו בכיתה?

זאב אלקין: סביב 20.

זבולון אורלב: עזרת למשרד החינוך.

זבולון אורלב: תמונת המצב, כפי שאני רואה אותה מכל הרים שעלו כאן, היא כזאת; לדעת שני ראשי המועצות בית-הספר "אורות עציון" ימשיך להתקיים כבית-ספר של הילדים מאפרת, שהוא בית-הספר של היישוב שלהם, וגם לילדי גוש עציון יאפשרו להמשיך ללמוד ב"אורות עציון", וההסעות – כפוף להסדרים עם משרד החינוך.

זבולון אורלב: אני מקווה שחתימה מנכ"ל משרד החינוך לפני 20 תעמוד גם הלאה, שהיא תאפשר את ההסעות האלה.

זבולון אורלב: אני יוצא מתוך נקודת הנחה שכך יהיה.

זבולון אורלב: אלא שבזכות תוכנית האב החדשה של גוש עציון, מספר התלמידים שגוש עציון יוכל לאפשר להם ללמוד ב"אורות עציון" יהיה בכפוף ליכולות הפיזיות של "אורות עציון" לקלוט מבלי שתהיה תוספת בנייה, שגוש עציון ייתן.

זבולון אורלב: כלומר, גוש עציון מממש את זכויות הבנייה שלו בגוש עציון כדי לפתח שם את בתי-הספר – להוסיף עוד בית-ספר אחד או כמה בתי-ספר.

זבולון אורלב: לך, גברתי, אני אומר במאמר מוסגר – מערכות המיפוי של משרד החינוך עד היום הוכיחו את עצמן מסיבה פשוטה, שאני לא מכיר תקדים שב-1 בספטמבר עומדת כיתה ואין לה קורת גג.

זבולון אורלב: מערכות המיפוי, באופן עקרוני, עובדות בסדר.

זבולון אורלב: אני סומך עליהן, מניסיון, שהן יודעות לתת פתרונות של קורת גג ולתכנן נכון מבנים מול גידול באוכלוסייה.

זבולון אורלב: זו נקודה אחת, שהיא חשובה.

זבולון אורלב: הנקודה השניה היא המצב הקיים כרגע.

זבולון אורלב: כלומר, יש 1,500 תלמידים, חלקם חינוך מיוחד וחלקם חינוך רגיל, שהגיעו כדין.

זבולון אורלב: גנאדי וראשי המועצות, עכשיו צריכים לעשות חשבון איך נותנים מענה לאוכלוסייה הזאת.

זבולון אורלב: היא קיימת.

זבולון אורלב: אני לא רואה בעתיד הקטנה משמעותית של מספר התלמידים.

זבולון אורלב: למה?

זבולון אורלב: כי גם אם מספר התלמידים של אפרת יקטן, אז מספר התלמידים בגוש עציון – יש פה איזה חוק כלים שלובים – יגדל.

יעקב כץ: כי שם הוא גדל.

יעקב כץ: אצלו אין הקפאה.

שאול גולדשטיין: יש הקפאה, כבוד חבר הכנסת.

שאול גולדשטיין: אמרתי לך כבר.

יעקב כץ: רציתי לשמוע ממך, כחבר ליכוד, שיש הקפאה.

זבולון אורלב: בר אחד אין הקפאה, וזה בזכות הוועדה הזאת – אין הקפאה במבני חינוך, ברוך השם.

זבולון אורלב: נעשתה פה עבודה מאוד רצינית.

זבולון אורלב: על זה לא שמעתי מענה, גנאדי.

זבולון אורלב: כלומר, יש מבנה, יש תלמידים ואין מענה.

זבולון אורלב: גם אם בית-הספר יקטן ב-200 תלמידים ולא יהיו 1,500 אלא 1,300, לפי מה שאומרים כאן אין מענה לתלמידים.

זבולון אורלב: זה שיש לעודד חללים ריקים לא פותר את הבעיה.

זבולון אורלב: אני יודע שאתם עושים חשבון עירוני, אבל אתה לא יכול לעשות את החשבון העירוני, כי זה בנים וזה בנות.

זבולון אורלב: ר שני, זה ברקאי וזה לא ברקאי.

זבולון אורלב: אין ברירה אחרת, אני לא רואה כאן את הפתרון של הר הזה.

זבולון אורלב: תעשו עוד פעם בדיקה, יותר עניינית, יותר מקצועית, עם המחלקות לחינוך של שתי הרשויות, ותגידו מה הפתרון ל"אורות עציון".

זבולון אורלב: לפי מה שאומרים שאול ועודד בית-הספר ימשיך, כנראה, להיות בית-ספר גדול ואטרקטיבי.

זבולון אורלב: אז יכול להיות שיהיה שינוי במספר התלמידים, אבל בכפוף לשינוי מספר התלמידים, מה הפתרונות?

זבולון אורלב: הפער, גם אם הוא יקטן, לבין מה שקורה, על פי ריהם, הוא גדול מאוד ואני לא שומע מכם נתונים אחרים.

זבולון אורלב: הם באים עם מספרים ואומרים: כך וכך כיתות של החינוך המיוחד, כך וכך כיתות רגילות, ואני לא שומע פה רים אחרים.

זבולון אורלב: זה לא שמישהו בדק ואומר: זה מספר התלמידים, זה מספר הכיתות.

זבולון אורלב: אני לא שומע כזה ר.

יעקב כץ: האם מותר לבית-ספר להוסיף קומות?

שאול גולדשטיין: הבעיה היא של החצרות.

שאול גולדשטיין: יש תקן לחצר, הילד לא יכול להיות כלוא בכיתה.

יעקב כץ: לא, אני שואל לגבי קומות.

שאול גולדשטיין: הילד צריך לצאת להפסקה בחצר.

זבולון אורלב: משרד החינוך קבע תקן, שאני חושב שאנחנו צריכים להגן עליו בחירוף נפש, של דונם לכיתה, כדי שיהיה מרחב לתלמידים.

זבולון אורלב: אתה יכול לבנות את בית-הספר בפיזור ואתה יכול לבנות אותו לגובה, אבל השטח של דונם לכיתה צריך להיות.

זבולון אורלב: השאלה כמה דונם יש שם, אני לא יודע.

זבולון אורלב: לפי מה שאני מבין אין מספיק שטח להוסיף כיתות, לא משנה אם מתחת לאדמה או מעל לאדמה.

זבולון אורלב: אגב, יש היום רשות מקומית, שלא אזכיר את שמה, שהולכת להציע לבנות לגובה כדי להשאיר לילדים מרחב גדול יותר בחצר.

זבולון אורלב: היום בונים בית-ספר מכסימום שלוש קומות, הוא הולך להרים חמש קומות – עם נגישות – כדי לאפשר חצר גדולה יותר.

זבולון אורלב: עוד אין לו תשובה ממשרד החינוך, שאלתי אותו.

גנאדי קמנצקי: יש עוד שישה-שבעה כמוהו בתכנון.

גנאדי קמנצקי: הכנו חוברת בנייה לגובה.

זבולון אורלב: השאלה היא לא הקומות אלא מספר הדונמים שיש לבית-הספר, כי ילדים צריכים את המרחב.

זבולון אורלב: בבקשה, אדוני.

אילן קוטנר: אני הרפרנט המחוזי, עובד אצל גנאדי.

זבולון אורלב: הרפרנט המחוזי של?

אילן קוטנר: של יהודה ושומרון, בין היתר.

זבולון אורלב: לא אסף?

גנאדי קמנצקי: אסף נבחר במכרז למנהל אגף בינוי ותקצוב.

זבולון אורלב: ברוך הבא, מר קוטנר.

גנאדי קמנצקי: הוא תושב הגוש.

זבולון אורלב: אז אין לו ניגוד עניינים?

זבולון אורלב: טוב, הוא לא בניגוד עניינים, מקצועי בלבד.

אילן קוטנר: מבחינת מספרים – אפשר להתווכח.

אילן קוטנר: מבחינת תקנים – בשני בתי-הספר, "אורות עציון" בנים ו"אורות עציון" בנות, יש 40 כיתות תקן רגילות ועוד שש כיתות חינוך מיוחד.

אילן קוטנר: בפועל, בנוי 32 כיתות רגילות ועוד ארבע כיתות חינוך מיוחד, זאת אומרת יש איזשהו פער.

זבולון אורלב: איפה הנתון של 40 כיתות תקן?

אילן קוטנר: ככה זה מופיע אצלנו במחשבים.

זבולון אורלב: אודי, יש לך פה נייד שאתה יכול לברר כמה כיתות תקן יש?

אורי אריאל: יש את התדפיס שהוא הוציא.

אורי אריאל: זה אותו תדפיס.

זבולון אורלב: אמח"י – ארגון מוסדות חינוך – לא יודע כמה כיתות תקן מאושרות?

אורי אריאל: יודע, אבל אין לי כאן את התדפיס.

אורי אריאל: אלה אותם מקורות מידע, רק בחתך אחר.

אילן קוטנר: בצרכים של 2012, בבקשת התקציב של גוש עציון יש לנו הכרה בצורך לבית-ספר, מה שנקרא בית-ספר "ראשית", שהיום יושב בראש צורים.

אילן קוטנר: יש שם בינוי של 16 כיתות רגילות פלוס שמונה כיתות חינוך מיוחד.

אילן קוטנר: בנוסף, יש הכרה בצורך לבית-ספר יסודי חדש נוסף.

אילן קוטנר: בית-הספר הנוסף אמור לתת מענה - - -

זבולון אורלב: פרוגרמה של כמה כיתות?

אילן קוטנר: אפשר להתווכח אם זה יהיה 18 או 24 – זה מה שגנאדי אמר קודם – אבל בית-הספר הזה אמור לתת מענה גם לגידול הטבעי, גם לגידול של יחידות הדיור וגם לילדים שנמצאים היום באפרת.

זבולון אורלב: הוא גם הלאה מתכוון לאפשר לילדי גוש עציון ללמוד ב"אורות עציון".

אילן קוטנר: על גודל הפרוגרמה אפשר להתדיין, אם זה יהיה 18 או 24.

זבולון אורלב: ומה עם הפער של "אורות עציון"?

אילן קוטנר: הפער של "אורות עציון" יבוא לידי ביטוי בגוש עציון.

אילן קוטנר: זאת אומרת, ברגע שנבנה בגוש עציון - - -

יעקב כץ: היום צריך כיתות.

אילן קוטנר: קודם כול, מבחינת קורת גג – יש קורת גג לכולם.

יעקב כץ: אבל הוא אומר לך שזה לא תקני, זה יביל.

אילן קוטנר: אם נבנה בית-ספר חדש ובאופן תיאורטי ניקח את כל הילדים מאפרת ונשים אותם בגוש עציון, לכולם תהיה כיתה רגילה.

זאב אלקין: אבל זה לא מה שיקרה בפועל.

זאב אלקין: אתה גם יכול לבנות עוד בית-ספר בבית שמש ולהגיד שאפשר - - - קריאה – אודי כתריאל?

זאב אלקין: אני לא בונה גם לחב"ד.

זאב אלקין: יש הרבה זרמים ביהדות שאני לא רואה בתי-ספר ייחודיים.

זבולון אורלב: אומר ראש המועצה ביושר – ובעניין הזה אני כן נוקט עמדה, אני חושב שהוא אומר ר נכון מאוד ושהוא החליט נכון מאוד – שיחד עם תוכנית האב שהוא מתכנן כדי לתת מענה, על-פי בדיקות שהוא עשה וסקר הורים, זו תוכנית האב של גוש עציון.

זבולון אורלב: יחד עם זה, הוא יאפשר לאותם הורים שרוצים ללמוד ב"אורות עציון", בגלל שיטת ברקאי, בנתונים מסוימים – ואני כל הזמן מדגיש את זה, כמו שהוא הדגיש את זה – ללמוד ב"אורות עציון".

זבולון אורלב: אני מניח שאתה חייב לקחת בחשבון את הנתון הזה.

זבולון אורלב: אולי זה לא יהיה בכמות של היום – גם לזה אני מסכים, אגב.

זבולון אורלב: ברגע שיקום בית-הספר החדש שהוא מקים, שייתן יותר ביטוי תורני – אני לא יודע איך בדיוק לקרוא לו – חלק מההורים שעד היום שלחו ל"אורות עציון" יישארו בגוש עציון.

זבולון אורלב: אבל עדיין יהיו לך הורים שרוצים וקים בבית-הספר, שבעיניהם נחשב מצליח, שקוראים לו ברקאי, ואתה צריך לתת שם פתרון.

אילן קוטנר: אבל באותה מידה אמרנו שזה יהיה בכפוף ליכולות הקליטה כרגע.

אילן קוטנר: לא צריך בינוי נוסף.

יעקב כץ: היום הם צריכים בינוי נוסף.

אילן קוטנר: לא.

יעקב כץ: לא?

אילן קוטנר: אמרנו שזה בכפוף ליכולות הקליטה הנוכחיות.

יעקב כץ: כרגע, לפי המצב הנתון כרגע – עזוב רגע את היבילים – צריך לבנות להם?

יעקב כץ: נניח שמאיזושהי סיבה לא ייבנו בגוש עציון, כרגע צריך?

אילן קוטנר: מבלי להסתכל בתעודות הזהות של הילדים – כן.

יעקב כץ: היום צריך, אומר לך עכשיו היושב ראש בחוכמה רבה, כבעל ניסיון, שגם לעתיד יצטרכו.

יעקב כץ: אומר לך שאול גולדשטיין, שבגוש עציון, למרות שמענים, מגבילים ומקפיאים, העסק גדל, המספר הולך וגדל.

יעקב כץ: יהיה תמיד מספר מסוים של תלמידים שירצו ללכת גם לפה וגם לפה.

יעקב כץ: הלוא היום אתה צריך.

אילן קוטנר: וגם לחב"ד - - -

זבולון אורלב: זה הבדל גדול, עכשיו תפסתי אותך, כמו שנאמר.

זבולון אורלב: לא, "אורות עציון" זה לא חב"ד.

זבולון אורלב: לא דין "אורות עציון" כדין חב"ד.

זבולון אורלב: אני ממש חולק עליך, כי "אורות עציון" נמצא בתוך הגוש.

זבולון אורלב: זה לא חב"ד שנמצא באפרת.

זבולון אורלב: אתה מר על חב"ד בירושלים - הוא נבנה מלכתחילה כבית-ספר משותף, יש לו היסטוריה לגמרי אחרת, יש לו עוגנים שונים לגמרי.

זבולון אורלב: בי"ת, גם שייכותו לחינוך הממלכתי-דתי שונה מאשר חב"ד, עם כל הכבוד.

זבולון אורלב: חב"ד באופן טכני נמצאת בממלכתי-דתי, הם לא שולחים את הילדים ל"בני עקיבא" או ל"עזרא".

שאול גולדשטיין: יש פה אי-הבנה מסוימת.

שאול גולדשטיין: זה לא התפקיד שלי, אבל ממה שאנחנו יודעים, כאשר משרד החינוך מכין את התוכניות שלו, באופן סכמתי הוא לוקח את כל ילדי הרשות, מחלק ב-37 - וזה הבינוי שמגיע לה.

שאול גולדשטיין: אם מגיע לה 20 כיתות - הם צריכים לקבל 20 כיתות; אם מגיע להם 40 כיתות – יקבלו 40 כיתות.

שאול גולדשטיין: מה שאתם מציעים פה עכשיו זה לרבע מעגל שלא קיים.

שאול גולדשטיין: אתם אומרים: בואו נבנה באפרת בינוי של גוש עציון.

שאול גולדשטיין: בגלל שהוא בונה באפרת, לפי השיטה שלך, הוא לא נותן לי בגוש עציון.

שאול גולדשטיין: זה משחק סכום אפס.

שאול גולדשטיין: יש לו 40 כיתות לתת לכל תלמידי גוש עציון ואפרת, הוא הולך לפי תעודת הזהות שלהם.

שאול גולדשטיין: תעודת הזהות שלהם כרגע זה באלון שבות, בנוקדים ובתקוע – שם יוקמו בתי-הספר.

שאול גולדשטיין: אם אתה רוצה להקים כיתות באפרת עבור ילדי גוש עציון, עקרונית הוא צריך לבטל את ההרשאה שלי לתכנן בית-ספר ולבנות אותו.

זבולון אורלב: מה התשובה שלך, שאתה מרשה לילדים גם בתוכנית הבאה ללכת ל"אורות עציון"?

זבולון אורלב: איפה הם ילמדו?

שאול גולדשטיין: הוקם שם בית-ספר בזמנו, משרד החינוך הלך לקראתנו - - -

זבולון אורלב: אתה אומר: יש X חללים היום ב"אורות עציון", אני לא מוכן לתרום בנייה, אם זה קשור בי.

זבולון אורלב: את הבנייה אני רוצה למצות אצלי במועצה האזורית, ואם ב-X חללי הכיתות שיש ב"אורות עציון" אפשר לשלוח תלמידים גם מגוש עציון - אתה מוכן לשלוח תלמידים מגוש עציון.

יעקב כץ: החללים האלה קיימים היום, ביבילים.

שאול גולדשטיין: אפילו יותר מזה.

שאול גולדשטיין: לפעמים באים ההורים ואומרים: אנחנו רוצים להקטין כיתות ל-20, אנחנו מחלקים חללים ובונים עוד מבנים.

שאול גולדשטיין: גם אז, תיאורטית, אני לא חייב לשלוח את הילדים לשם ולשלם את כל התשלומים שעוקבים.

שאול גולדשטיין: אני מוכן גם את זה לתת, אבל - - -

יעקב כץ: החללים היבילים נחשבים חללים או לא נחשבים חללים?

גנאדי קמנצקי: בוא נגדיר ככה, אם החלל היביל הוא תקני הוא לא כזה רע.

יעקב כץ: אבל אם חלל יביל נחשב חלל, אבל הוא לא עתידני כי הוא עולה – אז צריך להחליף אותו בחלל מבני, זה הכול.

יעקב כץ: הם לא מרים כרגע על מעבר לזה.

יעקב כץ: הם אומרים: קחו את היבילים שהכנסתם לנו ותחליפו.

יעקב כץ: הרי הם לא יבטלו לעולם, הלוא זה לא יפחת.

יעקב כץ: אני לא מבין את הראש.

גנאדי קמנצקי: יש באפרת בערך 35-30 ילדים בשכבה.

גנאדי קמנצקי: זאת אומרת, אפילו שימלאו שתי כיתות בשכבת גיל, 25-20 ילדים יכולים לנסוע מגוש עציון לשם.

גנאדי קמנצקי: זה המשחק בכיתות תקניות.

גנאדי קמנצקי: אני רוצה להגן על מבנים יבילים, הם לא כאלה רעים.

גנאדי קמנצקי: אם יש מבנה יביל בן 15-10 שנה במצב קטסטרופלי, אפשר לר על החלפה שלו.

גנאדי קמנצקי: אבל בגדול, מבנים יבילים זה לא נורא לכמה שנים, עד שייבנה בית-ספר בגוש עציון וייתן מענה.

יעקב כץ: אבל זה לא ייתן מענה, חוזרים ואומרים.

גנאדי קמנצקי: גם בנייה זה לא מיידי, גם בנייה לוקחת שלוש שנים מתקופת התכנון - - -

יעקב כץ: גם אחרי שייבנה בית-הספר בגוש עציון, לפי כמות האנשים שגדלה, יצטרכו את החללים האלה.

זבולון אורלב: אתה צריך להתייחס למה שאומר ידידך, שאול גולדשטיין.

זבולון אורלב: הוא אומר שגוש עציון, על-פי תוכנית האב, לא מתכוונת לתת שום חלל כיתה של גוש עציון שייבנה באפרת.

זבולון אורלב: אפרת אומרת ביושר: ביקשתי להגדיל את "אורות עציון" אבל משרד החינוך עשה לי חשבון שהוא סיפק לי מספיק חדרי כיתות באפרת, על-פי ממוצע של 37 תלמידים בכיתה, ולכן אין לי טענה.

זבולון אורלב: אבל לקחת את כל הילדים, כסלט אחד – לשים את "אורות עציון" עם הממלכתי-הדתי הרגיל, את הבנים עם הבנות – החישוב - - -

עודד רביבי: החישוב הזה הוא לא נכון כי ב"עשה חיל" אני עומד בתקנים.

עודד רביבי: העודף של הכיתות שיש לי הוא ב"אורות עציון", כי שם קיבלו בינוי עבור ילדי גוש עציון בעבר והיום זה כבר לא רלוונטי.

עודד רביבי: אם נשים בקליפת אגוז את כל מה שקורה פה, זה מאוד פשוט: מספר הילדים מגוש עציון שרוצים ללמוד בתוך אפרת גדול מהחללים הקיימים לי בתוך אפרת.

עודד רביבי: השאלה היא איך מביאים חללים נוספים לתוך אפרת והאם זה אפשרי.

עודד רביבי: אומר משרד החינוך שהחללים האלה מיועדים לגוש עציון וגוש עציון יחליט איפה לבנות אותם.

עודד רביבי: זו טענה שכל ראש רשות מקבל, והוא פועל על-פיה.

עודד רביבי: פה הוועדה מנסה להגיד שיש צורך.

עודד רביבי: הצורך ימשיך.

יעקב כץ: שייבנו בשני המקומות.

עודד רביבי: אי-אפשר לבנות בשני המקומות, כי בונים לכל ילד כיתה אחת.

יעקב כץ: אפשר, אפשר.

עודד רביבי: נו, כמו שהפשרת את ההקפאה.

עודד רביבי: אי-אפשר.

יעקב כץ: עכשיו הוא בא אליי בטענות בנושא ההקפאה.

יעקב כץ: כמו כל מצביעי הליכוד, גם הוא אומר שזו בעיה שלי.

עודד רביבי: אני לא אומר שזו בעיה שלך, אני רק זוכר את האמירות שלך, שאם היית שר השיכון היית בונה.

עודד רביבי: בסופו של ר, משרד החינוך נותן לנו עבור כל ילד כיתה אחת.

עודד רביבי: הוא לא יודע לתת עבור כל ילד שתי כיתות, וזה כל המשחק.

עודד רביבי: הביקוש ל"אורות עציון" רק הולך וגדל, הצפיפות באה מנתוני רישום בעודף ביקושים.

עודד רביבי: העמותה מקבלת את כל מי שפונה כי הם רוצים לתת מענה חינוכי לילדים שרוצים להתחנך בזרם הזה, אבל הכיתות נגמרות.

זבולון אורלב: שאול, אתה רוצה שכל הבנייה תיבנה בגוש עציון, ואני מבין אותך.

זבולון אורלב: זו גישה עקרונית נכונה.

זבולון אורלב: אתה בעצמך מכיר בכך ש-X תלמידים לא ילמדו בגוש עציון.

שאול גולדשטיין: פנו אליי מקרית ארבע - יש לי עשרות בנות שלומדות באולפנה בקרית ארבע – שאתן להן בינוי בקרית ארבע.

שאול גולדשטיין: הן קיבלו את אותה תשובה: בשום פנים ואופן.

שאול גולדשטיין: הבנות רוצות ללמוד שם?

שאול גולדשטיין: יש להן הסעות, יש להן תקצוב.

שאול גולדשטיין: בינוי בקרית ארבע אני לא אתן.

שאול גולדשטיין: ראש רשות, וזה לא משנה אם אני או מישהו אחר, צריך שליטה במערכת שלו, לכן משרד החינוך תובע, בצדק, שהקרקע תהיה שייכת למועצה.

זבולון אורלב: אני מכיר באופן אישי את המנכ"ל שחתום על חוזר המנכ"ל הזה.

זבולון אורלב: זה כתוצאה מקיבוץ אחד שבעבר בנה על הקרקע של הקיבוץ ולאחר מכן שדד את המבנה הזה, ולא אומר את שם הקיבוץ.

זבולון אורלב: אז למדו את הלקח.

זבולון אורלב: אתה מכיר בזה שבכל שנה X – לצורך העניין, כיתה, 35 תלמידים – תאפשר להם ותסיע אותם מגוש עציון ל"אורות עציון".

זבולון אורלב: אתה אומר שאתה מוכן שהם ילכו, אבל כיתה – לא.

שאול גולדשטיין: במגבלות האפשרויות של אפרת לקלוט.

שאול גולדשטיין: אם מחר אפרת מקימה על חשבונה חמישה בתי-ספר לילדי גוש עציון וילדי גוש עציון מחליטים ללכת לשם, אני לא מונע מהם.

זבולון אורלב: אבל באופן פרקטי, אתה יודע שאפרת לא זכאית לקבל.

זבולון אורלב: אנחנו לא מרים כרגע על תיאוריה, אנחנו מרים על רים מעשיים.

זבולון אורלב: כולכם צודקים, גם בית-הספר צודק.

זבולון אורלב: הוא נמצא במצוקה אמיתית.

זבולון אורלב: אני מבין שאין חולק שהוא נמצא במצוקה אמיתית, גם לרי קוטלר חסרות שמונה כיתות.

זבולון אורלב: שמונה הכיתות האלה תהיינה חסרות עכשיו לפחות כמה שנים טובות.

יעקב כץ: הן גם תהיינה חסרות אחר כך.

עודד רביבי: שאול אומר: אין שום בעיה.

עודד רביבי: ההורים רוצים לפתוח?

עודד רביבי: אני הולך לפתוח בית-ספר נוסף, שיבואו וישפיעו מבפנים.

עודד רביבי: יחליטו בגוש עציון שיהיה בית-ספר נוסף של "אורות עציון", אז זה מה שיהיה.

עודד רביבי: אבל אתה לא נותן מענה לעובדה שכבר היום אני מפעיל באפרת בית-ספר של גוש עציון מבלי שאני מקבל על זה כיסוי.

עודד רביבי: כל התקורות שחלות עלי, אקבל עוד בית-ספר?

עודד רביבי: בסופו של ר, חצי מהמערכת היסודית שלי תהיה של רשות ואני צריך לתת לה מענה?

עודד רביבי: אני לא מקבל לזה תקציב.

זבולון אורלב: אז גם אתה לא רוצה שייבנה שם?

עודד רביבי: השאלה היא יותר מורכבת מאשר איפה מציבים את הכיתות, זו שאלה גם של ההפעלה אחרי זה.

זבולון אורלב: אגיד לך מה הבעיה שלי – אני בא מהצד של התלמידים.

זבולון אורלב: כרגע אני רואה את הצרכים החינוכיים.

זבולון אורלב: הייתי גם מנכ"ל משרד החינוך, אני מכיר בסדרים ואמרתי שהמערכת לא יכולה לפעול כתוכנית כבקשתך, והדגשתי את הר הזה.

זבולון אורלב: לא כל הורה יכול לעשות תוכנית כבקשתך ומערכת צריכה להיות מסודרת.

זבולון אורלב: אבל אם אומרים ש"אורות עציון" היא לא דרך חינוך לגיטימית, היא לא ראויה, החינוך הדתי לא תומך – זה עניין אחד.

זבולון אורלב: אבל אני מבין שהחינוך הדתי תומך ורואה בזה דרך חינוך לגיטימית, אני מבין שראשי המועצות רואים בזה דרך חינוך לגיטימית.

זבולון אורלב: שאול, ביושרו, אומר: גם בעתיד אאפשר להורים שרוצים ללמוד בשיטת ברקאי שילמדו ב"אורות עציון".

זבולון אורלב: אי-אפשר להתעלם מזה, יש מציאות.

זבולון אורלב: צריך לפתור כאן את הבעיה הזאת.

זאב אלקין: קודם כול, אחזור ואבהיר שאני נוגע בר.

יעקב כץ: אני מאחל לך שיהיו הרבה ילדים ותהיה כל החיים בניגודים כאלה.

זאב אלקין: אני חושב שיש פה כמה רים, שכדאי לשים אותם על השולחן.

זאב אלקין: אתה גם מנסה לכוון לשם, אדוני היושב ראש, ואני אולי ארצה לחדד.

זאב אלקין: שאול אומר ר פשוט: אין לי בעיה, אם ההורים מתעקשים, שילכו לשם ילדים.

זאב אלקין: אבל את הכיתות עבור הילדים האלה אני רוצה אצלי, לא שם.

זבולון אורלב: את המבנה, החללים.

זבולון אורלב: כשאתה אומר "כיתה", הכוונה לתלמידים.

זאב אלקין: את המבנים עבור הילדים האלה הוא רוצה אצלו, מכל מיני סיבות: כי הוא לא מתלהב מזה שהם נוסעים לשם, אולי כי הוא חושב שבעתיד הם לא ירצו לנסוע לשם והוא רוצה להיות מסודר ברשות אצלו לקלוט את כל הילדים.

זבולון אורלב: רוצה לממש את האחריות שלו.

זאב אלקין: מאלף ואחת סיבות.

זאב אלקין: עכשיו משרד החינוך אומר שהוא לא יתקצב אותו ילד פעמיים, הוא לא ייתן לו מבנה גם שם וגם פה.

זאב אלקין: הוא ייתן לו בגוש עציון.

זאב אלקין: גוש עציון רוצה לנ את זה לאפרת – שתנ, אבל משרד החינוך לא ייתן פעמיים.

זאב אלקין: אני מבין את עודד, שלפי הילדים שיש לו לא מגיע לו נוסף.

זאב אלקין: בפלונטר הזה כל המערכת הזאת מסתובבת כבר כמה שנים טובות, וזה הולך ומחריף.

זאב אלקין: דיברנו כרגע על מבנים, יש עוד סוגיות של בית-הספר הזה, שכל הזמן עולות בגלל העניין הזה.

זאב אלקין: אתם אומרים לשאול: אתה לא מתנגד, אתה ממילא אומר שיסעו, אז למה לא לתקצב?

זאב אלקין: אז הוא אומר שיש הבדל.

זאב אלקין: ר אחד זה לא להתנגד ולשחרר לשם את המימון פר ילד, ר אחר זה לתת את כל המעטפת, של המבנים ושל כל השאר.

זבולון אורלב: את כל המעטפת הוא מוכן, רק לא המבנה.

זאב אלקין: אני יודע שהיו קשיים גם עם המעטפת בעבר.

זאב אלקין: יש כל הזמן רגישות ובעיות בין שתי המועצות על הרקע הזה, אי-אפשר לברוח מזה.

זאב אלקין: אתה אמרת, בצדק, זבולון, שזה לא סתם בית-ספר באפרת שטיפין-טיפין ילדים מגוש עציון התחילו לנסוע לשם.

זאב אלקין: הוא הוקם בכלל בגוש עציון - נדמה לי שהיוזמה הייתה של ההורים של גוש עציון אפילו יותר מאפרת - לפחות זה היה משכנו הראשון, אחר כך הוא עבר לאפרת.

זאב אלקין: לכן הוא מלכתחילה תפקד כבית-ספר משותף של שתי הרשויות ולא בית-ספר של רשות אחת.

זאב אלקין: לדעתי, הפלונטר הזה יכול להיפתר בכמה כיוונים.

זאב אלקין: אחד, שינוי תפיסה לחלוטין, וזה אומר פיצול של בית-הספר לשני "אורות עציון" – "אורות עציון" אפרת ו"אורות עציון" גוש עציון.

זאב אלקין: השאלה היא אם מספרית, מבחינת ילדי אפרת, הם יוכלו להחזיק בית-ספר "אורות עציון" בנפרד.

זאב אלקין: נניח שאתה מוציא היום את כל ילדי גוש עציון מ"אורות עציון" באפרת, האם מאגר הילדים באפרת מספיק כדי להצדיק בית-ספר?

זאב אלקין: לא בדקתי אתה מספרים, יכול להיות שלעודד יש.

שאול גולדשטיין: אתה הולך לתכנן מחדש את תוכנית האב של גוש עציון?

שאול גולדשטיין: אני לא מבין את הגישה הזאת בכלל.

שאול גולדשטיין: אז בואו נביא את ההורים, בואו נביא את המומחים.

שאול גולדשטיין: מה זה בכלל הדיון הזה?

שאול גולדשטיין: אני לא מבין אותו בכלל.

שאול גולדשטיין: יש תוכנית אב, שהתקבלה פה אחד במליאת המועצה, אז עכשיו נדון בזה מחדש?

שאול גולדשטיין: עם כל הכבוד.

זאב אלקין: אחרת אין פתרון לפלונטר הזה, שאול.

שאול גולדשטיין: אמרתי שאני למדתי בבאר-שבע בבית-ספר, וכשהוא התמלא עברתי לבית-ספר אחר.

שאול גולדשטיין: לא היה מקום.

שאול גולדשטיין: אם אין מקום אז אין מקום.

שאול גולדשטיין: אם רוצים להשפיע מבפנים על סוגיות החינוך ושתהיה תוכנית הרב בארי או תוכנית אחרת, אין לי בעיה, שישפיעו מבפנים.

זבולון אורלב: שאול, אני מבין את הטיעונים שלך, אבל אסביר לך מה ההבדל בין מה שקרה כשאתה למדת בבאר-שבע לבין מה שקורה היום.

זבולון אורלב: זה נכון שהגישה היותר טכנית, היותר אדמיניסטרטיבית, באמת הייתה תקיפה בזמן שאתה היית תלמיד.

זבולון אורלב: היום יש התחשבות גדולה יותר ברצונות החינוכיים, באופי של הקהילה החינוכית, ברצונות הפדגוגיים.

זבולון אורלב: היום זה שונה.

זבולון אורלב: "אורות עציון" לא היה יכול לקום בזמן שאתה היית תלמיד.

זבולון אורלב: להקים בית-ספר משותף לעומר, מיתר ובאר שבע – לא היה כזה ר.

שאול גולדשטיין: בית-ספר "ראשית", שנמצא בתחומי המועצה שלי, השנה נרשמו אליו 35 ילד מעבר לרישום.

שאול גולדשטיין: איפה הם לומדים היום?

שאול גולדשטיין: לא ב"ראשית".

שאול גולדשטיין: למה?

שאול גולדשטיין: כי אין מקום ב"ראשית".

שאול גולדשטיין: אז מה, אני בונה עכשיו עוד בית-ספר "ראשית"?

זבולון אורלב: מהמועצה?

שאול גולדשטיין: כן, מהמועצה שלי.

שאול גולדשטיין: יש שם מקום ל-X תלמידים, נרשמו 35 ילד מעבר.

זבולון אורלב: ובבקשות שלך ממשרד החינוך אתה לא מכניס את צורכי הבינוי?

שאול גולדשטיין: לא כל שנתון אני בודק כמה ילדים יותר רוצים ב"ראשית" ובונה ב"ראשית", אחר כך ירצו ב"אורות עציון" ואחר כך - - - לכן עשינו תוכנית אב, בשיתוף הורים.

שאול גולדשטיין: אדוני היושב ראש, אתה צודק במאה אחוז, אנחנו לא עובדים כמו שפעם – רק אדמיניסטרציה – למרות שאתמול קלאג'י עמד מול כל ראשי הרשויות בארץ, שר האוצר ושר הפנים ואמר: לי אין שום סמכויות יותר.

שאול גולדשטיין: אנחנו מכירים את הבעיה, הכנו תוכנית אב בשיתוף ההורים, וההורים החליטו, ההורים כיוונו את המערכת.

שאול גולדשטיין: אנחנו לא עשינו משהו חד-צדדי, זה לא שהמועצה אמרה: זה מה שאני רוצה.

שאול גולדשטיין: דרך אגב, הזמנו באי-מיילים ובאסיפות עם, ועשינו תהליך חברתי אדיר כדי לשתף את כולם.

זבולון אורלב: איפה היו ההורים של "אורות עציון"?

שאול גולדשטיין: בתוך הוועדות.

שאול גולדשטיין: חלק מהנוכחים פה ישבו בתוך הוועדות.

שרה בוימל: ומה המסקנה?

שאול גולדשטיין: הדוח פורסם לרבים, מופיע באתר האינטרנט של המועצה.

שרה בוימל: בכל סצנריו הכנסת 500 תלמידים של גוש עציון, שימשיכו ללמוד ב"אורות עציון" באפרת.

שרה בוימל: סליחה, 480 תלמידים.

זבולון אורלב: גם בנים וגם בנות?

שרה בוימל: כן.

שאול גולדשטיין: אם אני זוכר נכון, המספר היה 60 ילד למחזור, כפול שמונה כיתות.

שאול גולדשטיין: צודקת שרה, זה יוצא 480 ילד.

שאול גולדשטיין: לזה אני מחויב.

זבולון אורלב: לזה יש מבנים.

שרה בוימל: לא, אין מבנים.

יעקב כץ: יבילים.

שאול גולדשטיין: לא, לזה יש גם קבועים.

שרה בוימל: אין מבנים לילדים האלה.

זבולון אורלב: את אומרת שאם לפני תוכנית האב ימשיכו לשלוח 60 ילדים מגוש עציון ל"אורות עציון", אין ב"אורות עציון" מקום.

זבולון אורלב: זה לא הנתונים שמסרו.

אילן קוטנר: יש מקום לסדר גודל של 1,200 תלמידים.

גנאדי קמנצקי: כמה ילדים מאפרת יש בכיתה א'?

זבולון אורלב: כמה ילדים מאפרת יש בשכבת גיל ב"אורות עציון" בערך?

עודד רביבי: בערך חצי.

עודד רביבי: אם שנתון הוא 160, אז חצי מהם שלי.

זבולון אורלב: כלומר 80, גוש עציון ישלחו 60 אז זה 140.

זבולון אורלב: כמה כיתות זה בשכבת גיל, לפי ממוצע של 37 ילדים בכיתה?

אילן קוטנר: זה ארבע כיתות – שתיים בנים ושתיים בנות.

זבולון אורלב: זה א' עד ח'?

זבולון אורלב: כן.

זבולון אורלב: אז זה 32 כיתות.

זבולון אורלב: וזה המבנה שיש?

זבולון אורלב: גברתי, אני רוצה לחזור על הנתונים.

זבולון אורלב: אומר ראש המועצה המקומית שבשנתון יש בממוצע 80 תלמידים מאפרת, לפי תוכנית האב 60 תלמידים יגיעו מגוש עציון.

זבולון אורלב: יחד זה 140 תלמידים, זה ארבע כיתות בשכבת גיל – 2 בנים ו-2 בנות – כפול שמונה שנתונים, זה 32 כיתות.

זבולון אורלב: הם טוענים שיש 32 חללים תקניים של כיתות במבנה.

זבולון אורלב: מה התשובה?

שרה בוימל: התשובה היא שהיום יש לי בפועל 45 כיתות, שימשיכו לפחות בתשע השנים הבאות, כי יש לי בגן 190 ילדים, ואין לי מקום בשביל תשע השנים הבאות.

שרה בוימל: זה שאתה תבנה, אולי, בית-ספר שאולי תשכנע את ההורים לא לשלוח אותם – זה ר שלא נולד בעולם, ואתה לא בונה על מה שלא נולד.

זבולון אורלב: נחלק את זה לשני חלקים.

זבולון אורלב: נחלק את זה לתוכנית אב ארוכת טווח, שאלה הנתונים, ולתקופה הקרובה, כי כל אחד מבין שעד שייבנה - - -

שרה בוימל: אז תהיה גם תוספת מאפרת.

זבולון אורלב: אמר לך עודד רביבי שמספר הילדים באפרת קטן.

שרה בוימל: ותוך תשע שנים אתה מצפה שזה לא יגדל?

זבולון אורלב: הוא לא גדל.

שרה בוימל: אני מרת על עוד תשע שנים.

זבולון אורלב: צריך להפריד בין שתי התקופות - בין הטווח הארוך לבין הטווח הקצר.

זבולון אורלב: בטווח הארוך, כפי שזה נראה כרגע, המבנה הנוכחי נותן מענה.

זבולון אורלב: ברור לחלוטין שהוא לא נותן מענה למספר התלמידים הקיימים בו היום בפועל.

זבולון אורלב: לזה הוא לא נותן מענה.

זבולון אורלב: גם מר קוטנר אמר, שהיום יש פער.

שרה בוימל: סליחה, מר אורלב.

שרה בוימל: זה גם לא ייתן מענה לפחות לעוד חמש שנים.

זבולון אורלב: במקום חמש שנים אני רוצה להגיד X שנים.

זבולון אורלב: אני מציע שבסיכום שלנו נחלק את התקופה לשניים.

זבולון אורלב: יש תוכנית אב מסודרת, ועל פי הנתונים צפוי שבתוכנית האב "אורות עציון", בנים ובנות יחד, יקלוט כ-140 תלמידים – שתי כיתות בנים ושתי כיתות בנות.

זבולון אורלב: פירושו 32 כיתות מ-א' עד ח'.

זבולון אורלב: על-פי הדיווח של משרד החינוך, במבנים הנוכחיים יש 32 חללים של כיתות תקניות שאמורות לתת מענה.

זבולון אורלב: 2.

זבולון אורלב: על פי הנתונים שנמסרו לוועדה, במצב הנוכחי, שבו יש כ-1,500 תלמידים, ברור ומובן שבמבנים הנוכחים אין מענה ראוי מבחינת המבנים למספרי התלמידים והכיתות למספר שנים, שהוועדה לא יכולה לקבוע בכמה שנים מדובר.

זבולון אורלב: לכן, מה שאנחנו מבקשים ממשרד החינוך ומשני ראשי הרשויות זה לשקול לקיים ביניהם דיון על מנת לדווח לוועדה תשובה מה התשובה שאנחנו נותנים לבית-הספר לתקופה שאתם תקבעו, ומהו המענה.

דוד אזולאי: ואחר כך לחזור לתוכנית האב?

זבולון אורלב: כשתיכנס תוכנית האב היא תיכנס.

דוד אזולאי: אני מר על התקופה.

עודד רביבי: לפי הנתונים של "אורות עציון" יש היום צורך בהקמת בית-ספר נוסף, על-פי הביקושים שהם מצביעים עליהם.

עודד רביבי: על-פי נתוני הרישום יש צורך וביקוש לבית-ספר נוסף, כי אין לי אפשרות פיזית להגדיל אף אחד משני בתי-הספר, לא הבנים ולא הבנות, לתת מענה לבינוי.

זבולון אורלב: השולחן הזה הוא לא שולחן תכנון והוא לא שולחן מיפוי, ואנחנו לא מחליפים את הרשות המבצעת ולא את ראשי המועצות ולא את המליאות שלהם.

זבולון אורלב: תפקידנו רק לפקח ולוודא שאתם מבצעים את תפקידכם כראוי.

זבולון אורלב: זה התפקיד שלנו, אנחנו לא מחליפים אתכם ואתם לא מחליפים אותנו.

זבולון אורלב: הוועדה רשאית לתבוע מכם לתת מענה לתקופה – אני לא יודע איך.

זבולון אורלב: אתם צריכים לתת את המענה.

שאול גולדשטיין: אבל יש מענה, כבוד חברי הכנסת.

זבולון אורלב: אני מציע שלא תיתן אותו עכשיו.

גנאדי קמנצקי: נבדוק עוד פעם.

זבולון אורלב: אני מציע שתעשו ישיבה משותפת שלכם, משרד החינוך, עם ראשי הרשויות ותודיעו לנו מה המענה שאנחנו נותנים למצוקת הדיור לתקופה שאתם חושבים שתיכנס תוכנית האב.

זבולון אורלב: אגב, תוכנית האב לא תהיה ביום אחד, לא ביום אחד עושים שינוי.

זבולון אורלב: יש כאן תהליך ארוך טווח, ולכן צריכים להציג לוועדה איך יהיה התהליך מהמצב הנוכחי לתוכנית האב - כמה שנים היא תיקח; איך יהיו הפתרונות – על מנת שהתלמידים יוכלו ללמוד באופן סביר.

זבולון אורלב: ניתן לכם עד אחרי החגים, עד ליום השלישי השני של חודש מרחשוון – ככה בטוח שלא עולים על שבת.

זבולון אורלב: אנחנו מבקשים ממשרד החינוך ומהרשויות המקומיות יחד את הצעת התוכנית שלהם, ועל-פי התשובה שנקבל נשקול האם זה מניח את דעתנו והאם צריך לקיים דיון נוסף.

זבולון אורלב: אנחנו רוצים להבטיח מצד אחד שאתם תממשו את הסמכויות שלכם, את התהליכים שאתם מבצעים.

זבולון אורלב: זו זכותכם המלאה וחובתנו להגן על הר הזה, אבל יחד עם חובתנו להגן על כך שהתלמידים שלומדים ב"אורות עציון" יוכלו לקבל את המענה הראוי גם בטווח הקצר וגם בטווח הארוך.

זבולון אורלב: האם חברי הכנסת מסכימים לסיכום הזה.

זבולון אורלב: תודה רבה, הנושא הראשון של הישיבה נעול.

זבולון אורלב: 2.

זבולון אורלב: גני ילדים במצפה אילן

זבולון אורלב: פנו אליי מהיישוב מצפה אילן, שאני מבין שנקרא על שם אילן רמון.

זבולון אורלב: זה יישוב שהוקם ביוזמת תנועת אור.

זבולון אורלב: אפילו ביקרתי פעם ביישוב, לפני שנתיים.

זבולון אורלב: אני אישית מאוד מעריך את המתיישבים ביישוב הזה, שאני רואה בו הגשמה חשובה וערכית בעיניי של הציונות, של ההתיישבות.

זבולון אורלב: זה מקום חשוב ונחוץ, בוואדי ערה.

זבולון אורלב: כריתי אוזן להקשיב לבעיה של המתיישבים, ואני חושב שהמתיישבים שם ראויים מאוד להתייחסות וסיוע בכל מה שאפשר ומותר.

זבולון אורלב: אני מדגיש – מה שמותר, לא כל מה שאפשר זה גם מותר.

זבולון אורלב: תמיד אמרתי שאני מוכן לעזור במותר, באפשר, בגלוי ובנסתר.

זבולון אורלב: זאת הסיטואציה של יישוב מבודד, מבחינת היותו יישוב דתי לאומי, שההורים מקיימים אורח חיים דתי ומעוניינים לשלוח את הילדים לגן ילדים, ואני מבין שיש שם בעיות.

זבולון אורלב: אני מציע שמישהו יציג את הבעיה, נמצאים פה אנשים משרד החינוך, שיכולים גם לתת מענה.

יוחנן אשחר: שלום, אני מנהל מחלקת החינוך של המועצה האזורית מנשה.

זבולון אורלב: מי ראש המועצה האזורית?

יוחנן אשחר: אילן שדה.

זבולון אורלב: תמסור לו דרישת שלום.

יוחנן אשחר: אמסור.

יוחנן אשחר: תיכף אתן לחגי, מזכיר היישוב, לפרט יותר את הנושא של המספרים.

יוחנן אשחר: אני רוצה לפתוח בקווים כלליים.

יוחנן אשחר: לפני כן ובלי שום קשר, אני מוכרח להגיד שאהבתי את רי הפתיחה שלך לגבי החינוך המיוחד, כי זה גם - - -

זבולון אורלב: רי הפתיחה שלי חלים על כל יישוב מיישובי מנשה.

יוחנן אשחר: תודה.

יוחנן אשחר: אני מר על ריך מתחילת הישיבה, לגבי החינוך המיוחד.

יוחנן אשחר: אני מאמין במדיניות הזאת שדיברת עליה, והייתי חייב להגיד.

יוחנן אשחר: המועצה האזורית, כפי שאתם מכירים אותה, היא מועצה מעורבבת, כמו שכתב מאיר אריאל בשיר שלו.

יוחנן אשחר: יש בה קיבוצים, מושבים, יישובים דתיים, יישוב קהילתי, יש בה כפרים ערביים.

זבולון אורלב: יש רק שני יישובים דתיים – כפר פינס - - -

יוחנן אשחר: כפר פינס, מצפה אילן ומאור, שהוא חצי דתי וחצי חילוני.

זבולון אורלב: למרות שמאור לא שייך לאיגוד המושבים של "הפועל המזרחי", אבל יש בו אנשים דתיים.

יוחנן אשחר: יש בו חצי-חצי, ואנחנו אתם בהרבה מהלכים.

יוחנן אשחר: יש לנו גם את האולפנא המפורסמת בכפר פינס.

יוחנן אשחר: היום יצלמו אותם לערוץ 2, כי אנחנו עושים חפירות ארכיאולוגיות בתל אסאוויר.

יוחנן אשחר: זה ממש על-יד המועצה האזורית, ליד צומת משמר הגבול.

יוחנן אשחר: היום הבנות של האולפנא חופרות - - -

זבולון אורלב: האולפנא הזאת היא אם האולפנות – אולפנת "בני עקיבא" הראשונה שהוקמה.

יוחנן אשחר: במועצה חיבקנו את מצפה אילן בשמחה, כיישוב חדש שנבנה בארץ ישראל.

יוחנן אשחר: אנחנו מעודדים אותם ומנסים לתמוך בכל הכוחות שלנו.

יוחנן אשחר: בעקבות ההצטרפות שלהם אנחנו הולכים להקים משהו שלא הייתה לנו עד עכשיו אפשרות – בית-ספר ממלכתי-דתי בתמיכת משרד החינוך.

יוחנן אשחר: אם ירצה השם, תוך שנה-שנתיים נקים אותו.

זבולון אורלב: איפה?

יוחנן אשחר: בקריית החינוך של המועצה האזורית מנשה, ליד בתי-הספר האחרים, כחלק מהמערכת שלנו.

יוחנן אשחר: הנושא של הגן בנווה אילן הוא נושא מאוד חשוב מבחינתנו, וחגי יפרט אותו.

יוחנן אשחר: היישוב, כמו שאמרת, הוא יישוב חדש.

יוחנן אשחר: לא הרבה יישובים חדשים נוספו בארץ, אם בכלל, ויש פה באמת צעד ציוני חלוצי חשוב, שצריך לעודד אותו.

יוחנן אשחר: היישוב היה שייך למועצה המקומית חריש-קציר, ובתור שכזה גם הגן לגילאי 3 קיבל את צו ההרחבה של גיל 3 כחינוך חובה ב-85%, כמו שאר הגנים.

יוחנן אשחר: במועצה האזורית שלנו רק גני החובה נמצאים בתקן הזה, של 85% משרד החינוך ו-15% המועצה.

יוחנן אשחר: הגנים הם גנים ברשות חינוך עצמאית עדיין.

יוחנן אשחר: ברגע שקיבלנו אלינו את היישוב, בשמחה, פתאום קורה תהליך הפוך, שהוא מנוגד לתהליך ששמעתי עליו משר החינוך בכנסי פתיחת השנה, שאמר שהתהליך הוא לצרף יותר ויותר גנים לגילאי 3 למערכת החובה, שמקבלת את התשלום של משרד החינוך.

יוחנן אשחר: ברגע שהם עברו אלינו נלקח מהם הסיפור הזה.

זבולון אורלב: איזה סיפור?

יוחנן אשחר: גן טרום-טרום חובה של גילאי 3 היה מתומחר, כמו כל גני חריש-קציר, כגן משרד החינוך, חינוך חינם.

חגי פלמר: שיקום שכונות.

יוחנן אשחר: ברגע שהוא עבר למועצה המקומית, שבה אין בגיל 3 חינוך חובה ואין שום סיוע של משרד החינוך אז הלכנו אחורה, בניגוד לתהליך שרוצים ללכת.

יהודית גידלי: הגן, באופן פיזי, נשאר במקומו.

יוחנן אשחר: הגן נשאר במקומו, היישוב נשאר במקומו – התהליך הפוך.

יוחנן אשחר: הבקשה שלנו היא לסייע ליישוב להמשיך להיות כמו שהוא היה קודם.

יוחנן אשחר: זאת אומרת, אם התהליך יהיה להעביר את כל הגנים לכיוון הזה, לא צריך ללכת אחורה.

זבולון אורלב: מר אשחר, תסביר לי שוב.

זבולון אורלב: אתה תסביר לי?

חגי פלמר: אסביר ב-20 שניות.

יוחנן אשחר: יש היום במדינת ישראל גני גיל 3 – טרום-טרום חובה – שמקבלים את התקצוב של משרד החינוך כמו גן חובה.

יהודית גידלי: לא כמו גן חובה.

זבולון אורלב: לא משנה, הבנתי.

יוחנן אשחר: במועצה האזורית – לא.

זבולון אורלב: הבנתי.

זבולון אורלב: אתה אומר שהשינוי של הסטטוס שלהם משכונה של קציר ליישוב עצמאי במועצה האזורית, שינתה את הסטטוס שלהם באופן שהשתתפות המדינה בגן הילדים שונתה והיא גרעה מההשתתפות של המדינה בגן הזה, הפחיתה מאוד את השתתפות המדינה בגן.

יוחנן אשחר: ולכן מה שמוטל על ההורים הוא הרבה יותר כבד מאשר קודם.

זבולון אורלב: צדק חברתי, בקיצור.

זבולון אורלב: בבקשה, אדוני.

חגי פלמר: אני מזכיר היישוב מצפה אילן וגם תושב היישוב, ממקימי היישוב עוד כשישבנו בפתח-תקווה וחלמנו מה עושים אחרי הצבא.

חגי פלמר: אם חשבנו שהחומה והמגדל של הקמת יישובים בארץ ישראל והמשימות של מתיישבים, שמחליטים לעבור מאזור המרכז קצת צפונה ולהקים יישוב חדש, נגמרה אז הגדרות המשימה קצת השתנו, אבל המשימות קיימות.

חגי פלמר: אנחנו יישוב שהוא היאחזות הנח"ל האחרונה שאוזרחה במדינת ישראל.

חגי פלמר: מי יודע, אולי יהיו עוד, אבל נראה שלא.

חגי פלמר: זה התחיל מהיאחזות נחל עירון בשנת 2003 וב-2005 עלינו לקרקע.

חגי פלמר: היום אנחנו מונים 48 משפחות, 187 ילדים בתוך היישוב, ואנחנו זוכים לממש את הקמתו של יישוב בארץ ישראל בתוך הקו הירוק.

חגי פלמר: שמעתי פה על הקפאה – אנחנו מתכננים את יישוב הקבע כבר שש שנים, וכנראה שבארבע השנים הקרובות נמשיך לתכנן עד שנוכל, בעזרת השם, לבנות את בתינו.

חגי פלמר: זה עובר דרך כל הביורוקרטיה של הקמת יישובים בארץ ישראל, דרך משרדים.

זבולון אורלב: אתם לא יכולים להיכנס דרך חוק הווד"לים?

חגי פלמר: לא נראה לי.

חגי פלמר: יש החלטת ממשלה מסודרת, שמנחה בדיוק – החלטה 11800 של היועץ המשפטי – איך מקימים יישוב.

חגי פלמר: אנחנו מהיום הראשון הולכים במסלול.

חגי פלמר: זה אומר שאנחנו 48 משפחות כבר שש שנים וכנראה נמשיך ונהיה 48 משפחות בשלוש-ארבע השנים הקרובות.

חגי פלמר: היום יש 200 משפחות שרוצות לבוא, בלי שפרסמנו.

חגי פלמר: כשנוכל, בעזרת השם, לבנות את הבתים נוכל להגיע ל-100 משפחות ביישוב קבע, שיהיה יישוב מבוסס, עם כמות ילדים, עם צמיחה דמוגרפית.

חגי פלמר: עשינו פרוגרמה למשרד החינוך לבית-הספר וכו', ועובדים על זה.

חגי פלמר: זה אומר שמספר הילדים בגנים בשנים הקרובות, עד שנוכל להגדיל את היישוב – וחלק מההגדרה זה לקלוט משפחות צעירות שיוכלו לעבות את מערך החינוך והגנים – יישאר כמות שהוא היום.

חגי פלמר: מה שקורה זה שהנטל שמוטל על ההורים ביחס לתקצוב שמשרד החינוך נותן גדל.

חגי פלמר: אני רוצה לציין שמשרד החינוך בשנה האחרונה, ואני מקווה שגם השנה, עזר ליישוב ונתן הנחה נוספת, אבל זה עדיין נטל כבד על ההורים.

חגי פלמר: צריך לזכור שמשרד החינוך מגדיר הגדרה מאוד ברורה מה זה עלות של 100% גן, הוא רק שוכח שצריך לנהל את הגן הזה, ואנחנו רשות חינוך עצמאית.

חגי פלמר: המועצה הטילה עלינו את הסמכויות של ניהול הגן מ-א' עד ת'.

חגי פלמר: אלה גנים בהקמה, לא גנים מבוססים – צריך לבנות אותם, להדריך אותם ויש הוצאות נלוות.

חגי פלמר: לכן העלות פר הורה היא לא פשוטה.

חגי פלמר: חשוב להגיד שאנחנו, כהורים, כשהקמנו את היישוב אמרנו לעצמנו שאנחנו עוזבים את הנוחות של המרכז והולכים לצפון, אבל ר אחד לא נעשה – לא נפגע באיכות החיים של הילדים.

חגי פלמר: אמרנו שאנחנו עוזבים את העיר הנוחה, מטר מההורים, נלך ליישוב ונעגן לילדינו את היכולת להמשיך לחיות בצורה טובה אף יותר.

חגי פלמר: לכן אנחנו משקיעים רבות, כיישוב, המון משאבים וזמן במערכת החינוך של היישוב שלנו.

זבולון אורלב: ועכשיו לעניין.

חגי פלמר: אני מבקש - - -

גנאדי קמנצקי: הנושא פה הוא לגמרי לא בינוי, אז אני מבקש - - -

זבולון אורלב: לא, הנושא הוא מיפוי.

זבולון אורלב: אתה צריך להיות, אחרת אבקש ממך להעביר את הגן למקום אחר, כדי שהם יוכלו לקבל את הזכויות.

זבולון אורלב: תיכף תשמע מאודי את הבעיה.

חגי פלמר: אני מבקש, מתוך הבנה שיישוב בארץ ישראל זה ר חשוב והקמת יישוב חדש זה גם ר חשוב, שייחדו את מצפה אילן כיישוב חדש וייתנו לו יכולת לשמר את הגנים שלו במתכונת הנוכחית שלהם ויקלו על ההורים בתשלומים.

זבולון אורלב: מה פירוש לשמר את הגנים במתכונת הנוכחית?

חגי פלמר: להמשיך ולחיות כשני גנים, עם כמות הילדים, שעוברת את התקן.

חגי פלמר: חייבים לפתוח את שני הגנים האלה, זה יותר מ-35 ילדים.

יהודית גידלי: זה משהו חדש, שאתה אומר עכשיו.

זבולון אורלב: אני לא מבין מה הבעיה, חוץ מהבעיה העקרונית, שהמעבר מחריש-קציר למועצה האזורית יצרה איזושהי בעיה.

זבולון אורלב: מה הבעיה?

חגי פלמר: הבעיה העקרונית היא שבגלל שמשרד החינוך מתקצב אותי היום לא ב-100% על הגנים – בגן הגדול ב-85% - - -

זבולון אורלב: הגן הגדול, איזה גילאים?

חגי פלמר: גן חובה, ויש בו לפעמים גם ילדי טרום-חובה, לפי החלוקה - - -

זבולון אורלב: גן חובה לא מתוקצב 100%, מ-א' עד ת'?

חגי פלמר: לא, 85% במועצה האזורית.

יוחנן אשחר: 85% כל הגנים במועצה האזורית.

חגי פלמר: הגן הקטן, שזה ילדי 3-4, מתוקצבים - - -

זבולון אורלב: כמה ילדים בגן הקטן?

חגי פלמר: היום יש 24 ילדים – סליחה, זה הפוך: 24 בגן החובה שמחולק - - -

זבולון אורלב: לא חשוב, שתי כיתות גן.

חגי פלמר: נכון.

חגי פלמר: מכיוון שכמות הילדים ביישוב הקטן שלנו היא קטנה יחסית, הנטל הוא מאוד גדול על ההורים.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אודי, תסביר לי מה הבעיה.

אורי אריאל: ברשותך, אסרוק חמש קבוצות התייחסות שמקבלות סבסוד מהמדינה, ואז נראה איך הם נופלים לתוכן.

אורי אריאל: קבוצה ראשונה היא קבוצה שמנויה בצווים מ-1999-2001 - זה לא המקרה – או שיקום שכונות בתוך יישובים.

זבולון אורלב: איזה צווים, של מה?

אורי אריאל: צו שר, שאומר שגילאי 3, 4 ו-5 יקבלו מימון מהמדינה.

זבולון אורלב: למה אי-אפשר להוסיף אותם לצו?

אורי אריאל: ברשותך, אמשיך להסביר.

אורי אריאל: זו קבוצה אחת.

אורי אריאל: קבוצה שניה היא קבוצה של החלטות ממשלה.

יהודית גידלי: מימון זה כמה – 100%, 90%, 80%?

אורי אריאל: מימון זה 90%.

אורי אריאל: קבוצה שניה זה החלטות ממשלה כמו: הדרוזים, תוכנית חומש או עוטף עזה, שמקבלים באותה מתכונת 90% במסגרת תוכנית חומש או טיפול נקודתי.

אורי אריאל: קבוצה שלישית היא החלטת השר, ופה הם נופלים – תיכף אחזור אליה.

אורי אריאל: קבוצה רביעית היא קבוצה שמקבלת כפועל יוצא של הורים שיכולים להגיש לפי מבחן הכנסה.

אורי אריאל: זאת אומרת, אם הורה נמצא במצוקה מבחינה כלכלית, יש אצלנו מנגנון סבסוד שנותן עד 100% כמעט מימון של גן הילדים.

זבולון אורלב: גם במועצות האזורית?

אורי אריאל: כן.

אורי אריאל: הקבוצה החמישית זה הסכם שקיים עם המועצות האזוריות, שקיבל אשרור לפני שלושה חודשים בין ד"ר שמשון שושני לשמואל ריפמן.

אורי אריאל: אלה חמש הקבוצות שיש להם סבסוד.

אורי אריאל: עכשיו למקרה הפרטי של מצפה אילן.

אורי אריאל: מצפה אילן היה פעם בהחלטת השר.

אורי אריאל: השר שריד, בזמנו, קבע שהיישובים של קציר וחריש קיבלו 85% סבסוד.

אורי אריאל: בא השר הנוכחי, גדעון סער, והוציא מספר קבוצות יישובים מתוך אותה החלטה של שריד.

אורי אריאל: אחת מהן היא קציר-חריש וקריית גת.

אורי אריאל: זאת אומרת, ההחלטה של שריד מ-1999 כרגע בטלה, כך שאם הייתם נשארים בקציר-חריש הייתם מקבלים אפס סבסוד.

אורי אריאל: הם עברו למועצה האזורית מנשה, שזו הקבוצה החמישית שמניתי.

אורי אריאל: כרגע ההחלטה של ד"ר שמשון שושני ושמואל ריפמן היא שהסבסוד יהיה במתכונת הזאת: גן ראשון שיקבל 85%.

זבולון אורלב: לא חשוב חובה או לא?

אורי אריאל: לא חשוב חובה או לא, מדובר על גילאי 3, 4 ו-5.

אורי אריאל: במקרה הפרטי שלהם, ממה שאני זוכר, יש 20 ילדים בגילאי 5 ו-24 טרום חובה או הפוך – אני לא זוכר בדיוק.

זבולון אורלב: לא חשוב, מעל 35 ילדים.

אורי אריאל: בסך הכול יש להם שני גנים.

אורי אריאל: הגן הראשון זה ההסכם, ויצאה הודעה לראש המועצה לפני חודשיים.

אורי אריאל: אם תרצה, יש לי פה את החוזר.

אורי אריאל: הגן הראשון יקבל 85%, הגן השני יקבל 10%.

אורי אריאל: זה ההסכם, שקיים מלפני 30 שנה, הוא קיבל אשרור לפני שלושה חודשים.

אורי אריאל: אבל התוספת שעכשיו הייתה בהסכם זה שפעם ההורים במועצות האזוריות לא יכלו לבקש סבסוד פר הכנסה.

אורי אריאל: עכשיו מאפשרים להורים לקבל סבסוד גם פר הכנסה.

אורי אריאל: אז זה הסיפור שלהם.

אורי אריאל: אם הם היו נשארים בקציר-חריש הם היו מקבלים אפס, עצם העובדה שהם עברו - - -

זבולון אורלב: כשהשר ביטל את הסבסוד של קרית גת וקציר-חריש היה צריך להשאיר את מצפה אילן.

אורי אריאל: אבל במקרה הפרטי שלהם, לפני משורת הדין, בשנה שעברה, כמו גם השנה, ביקשתי שייתנו להם סבסוד של 30% בסך הכול.

אורי אריאל: זאת אומרת, אם הורה צריך לשלם היום 750 שקלים בחודש משך עשרה חודשים לגן, הוא יקבל מתוך זה 30% סבסוד של המדינה.

אורי אריאל: זה נעשה בשנה שעברה – ביקשתי, דרשתי וזה בוצע – וזה יהיה גם בשנה הזאת.

אורי אריאל: הוויכוח כרגע הוא אם זה יהיה 30% או 40% או 50%.

אורי אריאל: 85% אתה לא מסוגל לקבל, מכוח זה שכפופים לאותן חמש קבוצות שהזכרתי.

זבולון אורלב: אלא אם הוא יהיה הגן הראשון של אום-אל-קוטוף, ואז הוא יקבל.

אורי אריאל: ישנם שלושה יישובים ערבים בתוך המועצה האזורית מנשה, ומאחר שהמועצה האזורית מנשה נמצאת בקבוצת למ"ס 5, היא עדיין לא הגיעה בעקבות החלטת השר, שכרגע הכניס את למ"ס 3.

אורי אריאל: זאת אומרת, כל הקבוצה של למ"ס 3 כרגע מוגדרת בהחלטת השר.

זבולון אורלב: איפה הם יכולים לקבל את מדרגות הזכאות של הכנסה?

אורי אריאל: אצלנו באופן ישיר.

זבולון אורלב: פעם עשיתם סימולציה מה יקרה אם תשתמשו באמצעי הזה, לפי הכנסה?

חגי פלמר: אני לא מכיר את הטבלה לעומקה, אבל אם זה דומה לטבלת הזכאות האישית של משרד התמ"ת - -

אורי אריאל: די דומה.

חגי פלמר: - אז כמות האנשים שמקבלים אצלנו היא מינורית.

חגי פלמר: אין כמעט אנשים.

אורי אריאל: זה מעבר ל-30% שאתה מקבל בבסיס.

אורי אריאל: מה שאני עושה ממש בימים אלה, את החלטות השר – עיין ערך קציר-חריש, של החלטה שהתקבלה בעבר וביטלו אותה – אנחנו הולכים להפוך לצווים.

אורי אריאל: אנחנו מקווים – קחו את זה בעירבון מוגבל עד שאין החלטה - להכניס לשם גם את אותם יישובים שיש להם מאפיינים ייחודיים כמו, למשל, יישוב ערבי שיש לו הכנסה נמוכה.

אורי אריאל: אני חושב שאת היישוב הזה אפשר להכניס תחת הכותרת של יישוב חדש, כעצה.

זבולון אורלב: אני חושב שיש הצדקה להכניס את מצפה אילן חזרה ליישובים שבהם השר או הממשלה מעניקים להם תמיכה בתשלומי ההורים בגני הילדים.

זבולון אורלב: בסוגריים - זה 90%, נכון?

אורי אריאל: עד 90%.

זבולון אורלב: קודם כול, בגלל היותו יישוב חדש.

זבולון אורלב: שניים, מפני שהיישוב קיבל את התמיכה הזאת כל עוד חריש-קציר קיבל.

זבולון אורלב: הר השלישי, אולי הכי חשוב, בגלל סיבות תכנוניות כרגע היישוב מונה רק 48 משפחות ועד אשר הוא יגדל לפרוגרמה שלו עדיין מעט הורים צריכים לשאת בנטל כולו.

זבולון אורלב: להחזיק גן ילדים – זה לא משנה אם מחזיקים 20 הורים או 35 הורים, ההוצאה היא אותו ר והמקורות הם פחות.

זבולון אורלב: אני מציע לוועדה שנפנה לשר החינוך ונבקש ונמליץ בפניו שלאור הנסיבות המיוחדות האלה, עד להשלמת מבני הקבע והשלמת הפרוגרמה, שתרחיב את היישוב ל-100 משפחות, לכלול אותו בהחלטת השר או בצו.

אורי אריאל: עצת ידיד – בצו.

זבולון אורלב: לכלול אותם בצו כדי שהמשרד יוכל לסבסד את תשלומי ההורים עד לגובה של 90% ובכך גם לעזור לביסוסו של היישוב החדש הזה.

זבולון אורלב: זה גם לאור מיקומו המיוחד ובידודו וחוסר האפשרות לחבר את הגן הזה לגנים אחרים.

זבולון אורלב: יכול להיות שאם הוא היה שלושה קילומטר מכפר פינס אולי אפשר היה לעשות משהו.

זבולון אורלב: אנחנו נפנה לשר ונבקש מהשר.

זבולון אורלב: מתוך הכרות עם השר, אני חושב שיש סיכוי.

זבולון אורלב: גברת חטב, את רוצה להוסיף משהו?

זבולון אורלב: גברת חטב היא המפקחת הארצית על הגיל הרך במינהל החינוך הדתי.

אסתר חטב: אני מאוד מבינה את הקושי ואת השינוי שהם קיבלו באופן די פתאומי.

אסתר חטב: ההורים לא שילמו עבור הגן בכלל, אני מבינה.

חגי פלמר: משהו קטן.

אסתר חטב: הם שילמו משהו שנתי מינימליסטי, והמעבר ליישוב חדש דורש מהם תשלום חודשי גבוה.

אסתר חטב: אלה משפחות צעירות, משפחות ברוכות ילדים, לפי מספר הילדים.

אסתר חטב: אני בהחלט תומכת במה שנאמר פה ומבינה את הקושי.

זבולון אורלב: נוסיף גם את הנימוק הזה, שמדובר במשפחות צעירות שהן ברוכות ילדים.

זבולון אורלב: הם נמצאים בתחילת דרכם המקצועית והכלכלית.

דובר: האם נכון יותר לראות כייחודי, מבחינת הבקשה, את מצפה אילן, או שנכון יותר – מה שממילא ניסינו להגיש בקשות ולא הצלחנו עד עכשיו – לחבר לזה גם את הכפרים הערביים, שמצבם הסוציו-אקונומי הוא מתחת - - -

זבולון אורלב: היישובים הערבים קיימים כבר כמה מאות שנים שם.

זבולון אורלב: פה מדובר ביישוב חדש, שכרגע המדינה מונעת את האפשרות להרחיב אותו לגודל שלו.

זבולון אורלב: היישוב הערבי, הבעיה שלו היא פרמננטית, מתמשכת.

זבולון אורלב: להם יש בעיה זמנית, עד שיהיו 100 משפחות ולכן הדגשתי את הר הזה.

זבולון אורלב: שניים, ליישוב הזה היה ולקחו לו.

זבולון אורלב: יש גם הבדל בין זמני לקבוע, אלה שני רים שונים לחלוטין.

זבולון אורלב: יכול להיות שפעם, כשעשו את החישוב למי מגיע, לא יקחו את כל המועצה המקומית אן-בלוק אלא עשו לפי יישובים.

זבולון אורלב: גם בערים הגדולות, כשעשו בשיקום שכונות, לא דנו בתל-אביב, כי צפון תל-אביב מאוד מבוססת, דנו בשכונות, ואז דרום תל-אביב – יד אליהו, שכונת התקווה – קיבלו את שיקום שכונות, כמו שבירושלים קטמון וקריית יובל קיבלו ורחביה לא קיבלה.

אורי אריאל: זה בדיוק מה שאנחנו הולכים להכניס עכשיו לצו.

אורי אריאל: זה רק צריך לקבל אישור של משרד המשפטים, כי יש נושא של קריטריונים, כי זה למ"ס 5, למרות שיש שם יישובים - - -

זבולון אורלב: יכול להיות שצריך לעשות את הפרופיל לפי יישובים.

אסתר חטב: יש מועצות אזוריות שמחולקות לפי יישובים – חמישה מושבים במצב סוציו-אקונומי נמוך אינם משלמים.

אסתר חטב: יש לא מעט מועצות כאלה בדרום ובמקומות נוספים בארץ.

זבולון אורלב: יש למישהו הערה לגבי הסיכום?

זבולון אורלב: תודה רבה לכולם, אני נועל את הישיבה.