ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 553, 2011-06-22 09:30

יצחק וקנין: בוקר טוב.

יצחק וקנין: אני פותח את ישיבת ועדת הכלכלה.

יצחק וקנין: על סדר-היום: דיון מהיר בנושא הכרייה בחולות סמר של חבר הכנסת איתן כבל.

יצחק וקנין: אני מקריא מתוך דברי ההסבר של חבר הכנסת כבל:

יצחק וקנין: כיום נתון חלק ניכר מהדיונה בפני סכנה מיידית וזאת מאחר ומנהל מקרקעי ישראל מבקש לבצע שם כרייה של חול לטובת משק הבנייה והסלילה, בעיקר לצורך ייצור בטון.

יצחק וקנין: לכן מדובר בנזק בלתי הפיך.

יצחק וקנין: מאידך, קיימות מספר חלופות לכך ולכן עולה הצורך לדון בבדיקתן ובינתיים לעכב את המכרז לכריית החולות.

יצחק וקנין: " מי נמצא פה ממנהל מקרקעי ישראל?

יצחק וקנין: אני חושב שהדברים ברורים.

יצחק וקנין: תוכל להאיר את עינינו?

לאה ורון: אולי לפני המנהל, קודם כל שיציגו בפניך את השמורה, את החולות.

לאה ורון: נמצא פה ד"ר אורי שייניס שהוא מרצה מאוניברסיטת חיפה והוא הכין גם מצגת.

יצחק וקנין: בבקשה.

אורי שייניס: (מציג מצגת) אני מאוניברסיטת חיפה, מקמפוס "אורנים".

אורי שייניס: אני ראש החוג לביולוגיה וסביבה.

אורי שייניס: ישנה פה סטודנטית שלי שחוקרת את חולות סמר ויש לי מחקרים של שנים בנושא החולות ואני אספר לכם קצת על המקום הזה.

אורי שייניס: חולות סמר נמצאים בערך צפונית לאילת והם נוצרו באופן מיוחד מבליית אבן חול מאזור תמנע.

אורי שייניס: זה שונה מכל החולות האחרים בערבה וזה חלק מהייחוד שלהם.

אורי שייניס: זה גוש החולות היחיד בדרום הערבה שנשאר בתחומי ישאל.

אורי שייניס: כמעט כל החולות נמצאים בתחום של ירדן.

אורי שייניס: בעבר היו 11 קמ"ר של חולות והיום נותרו, בגלל כרייה מאסיבית, בגלל זיהום, בגלל חקלאות, נשארו 2.3 קמ"ר.

אורי שייניס: אני אראה לכם תמונה.

אורי שייניס: כך נראה השטח ב-1956.

אורי שייניס: היום זה רק חלק מהשטח.

אורי שייניס: חלק אחר שלא הצגתי זה חלק מזוהם וחלק של הכרייה שאני לא מציג.

אורי שייניס: זה נותן תמונה של מה נשאר מהחולות.

אורי שייניס: אני אומר 11 קמ"ר כי אתם תיראו דפים שמדברים על 7 קמ"ר.

אורי שייניס: אני ראיתי סקר נוף מ-1967 של 15 קמ"ר.

אורי שייניס: 11 קמ"ר זה ממוצע טוב.

אורי שייניס: מהן החולות האלה?

אורי שייניס: מדובר במקום מאוד מאוד יבש.

אורי שייניס: אנחנו מדברים על מקום שמקבל פחות מ- גשם בשנה, עם התאיידות פוטנציאלית של מים בשנה.

אורי שייניס: זה הופך את המקום למה שאנחנו קוראים מדבר מאוד ארידי, "hyper arid", אבל יחד עם זה שזה מדבר מאוד מאוד יבש, הוא המשכי למדבר סהרה.

אורי שייניס: אנחנו מוצאים בו מגוון מרשים מאוד של בעלי חיים בצורה יוצאת מן הכלל.

אורי שייניס: מה גורם למגוון העשיר הזה?

אורי שייניס: זה המין של הצמח הזה שהגיע אלינו מערבות מרכז אסיה שזה ה"פרקרק הפרסי", שבעזרת השורשים הארוכים שלו הוא מגיע עד לתחתית החולות, שם יש מי תהום שנקווים בצורה מיוחדת באזור הזה, בגלל המסלע המיוחד.

אורי שייניס: הוא נותן בעצם את כל הבסיס לכל המגוון שאנחנו רואים בחולות.

אורי שייניס: מייד אראה לכם את המגוון המעניין שיש שם.

אורי שייניס: ה"פרקרק" הזה נותן המון זרעים.

אורי שייניס: הוא פורח בסוף החורף, נותן זרעים בקיץ.

אורי שייניס: הוא נותן הרבה מאוד זרעים, הרבה מאוד חומר ירוק, נותן הרבה מאוד חומר רקב לכלל בעלי החיים.

אורי שייניס: אני אעבור מהר כדי שתסתכלו ותיראו.

אורי שייניס: כשהמנהל הולך לכרות חול, שהוא יסתכל בעיניים לבעלי החיים שאנחנו הולך להראות.

אורי שייניס: אלה בעלי חיים שהולכים להיפגע.

אורי שייניס: אלה בעלי חיים ייחודיים למקום.

אורי שייניס: אני אתחיל מהמין הנפלא הזה של חיפושית שאוכלת רקב שהוא תוצר של ה"פרקרק".

אורי שייניס: לא תמצאו אותה באזורים אחרים, תמצאו אותה רק בחולות.

אורי שייניס: זה מין די נדיר.

אורי שייניס: הגרביל הדרומי זה מין בסכנת הכחדה.

אורי שייניס: ישראל מחויבת להגן על המין הזה לפי אמנות בינלאומיות ולפי החוק בישראל.

אורי שייניס: הוא בסכנת הכחדה ועוד מעט לא יישארו ממנו.

אורי שייניס: המקום היחיד שנשאר בארץ זה באזור הזה של הערבה.

אורי שייניס: הוא הולך ונעלם בגלל מה שתיארתי, זאת אומרת, ההיעלמות של השטח.

אורי שייניס: יש שם הרבה מאוד טרמיטים, מספר מינים של טרמיטים שמהווים גם הם בסיס לשרשרת המזון.

אורי שייניס: אנחנו רואים פה "נווטת סיני".

אורי שייניס: זאת נמלה שאוכלת אותם.

אורי שייניס: כמובן שיש פה שרשרת מזון.

אורי שייניס: עוד מין בסכנת הכחדה זאת שממית שנקראת "ישימונית תמנע".

אורי שייניס: זה מין שאין לראות אותו בשום מקום בארץ.

אורי שייניס: זה המקום האחרון לראות את "ישימונית תמנע" והיא בסכנת הכחדה.

אורי שייניס: עוד מין של החולות זה "נחושית חולות", היא מיוחדת רק לחולות.

אורי שייניס: אחד הדברים שיצרו הד מאוד גדול בשנה שנתיים האחרונות זה המין הזה של העכביש.

אורי שייניס: זה מין ענק, בערך בגודל כף היד שלי, הגדול מסוגו במזרח התיכון.

אורי שייניס: הוא התגלה שם בחולות.

אורי שייניס: זה המקום היחיד שאנחנו יודעים שיש שם אוכלוסייה של המין הזה.

אורי שייניס: זה יצר הד כזה גדול בעולם עד שלמעלה מ-1,000 כתבי עת על המין הזה וכתבו על חולות סמר.

אורי שייניס: זה הופיע ב"בי.

אורי שייניס: בי.

אורי שייניס: סי", ב"ניו-יורק טיימס", ב-"הארלד טריביון", ב-"נשיונל גיאוגרפיק" כולם כתבו על החולות.

אורי שייניס: רדיו, טלוויזיה, כתבי עת, כולם כתבו על המין הזה וכתבו על חולות סמר.

אורי שייניס: הם כתבו בשנה האחרונה, שהמין הזה נמצא בסכנה חמורה להיעלמות מייד אחרי שהוא התגלה.

אורי שייניס: אין לנו במקום אחר בארץ את המין הזה.

אורי שייניס: תיראו מי עוד יכול להיפגע.

אורי שייניס: למשל, קיפוד מדבר.

אורי שייניס: ומבין הטורפים המעניינים יש לנו את ה"עכן הגדול" ויש לנו טורפים גדולים כמו שועל מצוי וזאב.

אורי שייניס: כל אלה מהווים מארג מזון.

אורי שייניס: כשאתה פוגע באחד אתה עשוי לפגוע בכל המערכת.

אורי שייניס: אנחנו לא מבינים עדיין לגמרי את המערכת הזאת אבל מניסיון שלנו במערכות אחרות, פגיעה במין אחד פוגעת בכל השאר.

אורי שייניס: אבל זה לא הכול.

אורי שייניס: אני רוצה לקחת דוגמה של שני מינים שבדקנו אותם מבחינה גנטית בחולות ולהראות עד כמה ייחודיות יש לחולות האלה כדי שתבינו כולם במה אנחנו הולכים לפגוע.

אורי שייניס: אני אספר לכם על "ישימונית תמנע" שנמצא בצד שמאל ועל הגרבילים שנראים בצד ימין.

אורי שייניס: בדקנו אותם מבחינה גנטית.

אורי שייניס: דגמנו אוכלוסיות והרצנו אותן בשיטת שנקראת "D.N.A Finger Print" או AFLP במקרה הזה.

אורי שייניס: אני אספר בקצרה מה אנחנו עושים.

אורי שייניס: אנחנו דוגמים דוגמת עור מבעלי החיים ואנחנו ממצים את הדי.

אורי שייניס: אן.

אורי שייניס: איי.

אורי שייניס: ממצים בצורה רנדומאלית מקטעים של ה די.

אורי שייניס: אן.

אורי שייניס: איי ואז אנחנו משווים.

אורי שייניס: אתם יכולים לראות בצד ימין את הגרף.

אורי שייניס: כל קו כזה זה מן אחר וכל מין מראה שונות מסוימת ממין אחר ואפשר אחרי זה לחבר את כל אלה שדומים לאלה שונים.

אורי שייניס: עכשיו תראו כמה התוצאות מעניינות וכמה זה מייחד את החולות האלה.

אורי שייניס: אתם יכולים לראות שיש שתי אוכלוסיות שנמצאות בצפון.

אורי שייניס: ל"ישימונית תמנע" יש אוכלוסיית עברונה ואוכלוסיית סמר.

אורי שייניס: למטה יש שם מין אחר שהוא רק נותן לנו את הסקאלה שמדובר באמת במין מיוחד.

אורי שייניס: אורך הקו מציג בעצם כמה קרוב או רחוק גנטית כל אוכלוסייה נמצאת מהשנייה.

אורי שייניס: מה שקרה בסיפור הזה הוא מאוד מעניין.

אורי שייניס: היינו מצפים שהאוכלוסייה של עברונה, שנמצאת למטה, תהיה קרובה יותר גנטית לאוכלוסיות מצפון.

אורי שייניס: אבל זה לא מה שקרה.

אורי שייניס: קרה פה דבר מעניין שהאוכלוסייה של סמר היא אוכלוסייה מיוחדת במינה, היא שונה משאר האוכלוסיות בצורה גנטית.

אורי שייניס: לא רק שהיא שונה, אלא היא שונה ורחוקה מהם וזה ממש לא צפוי.

אורי שייניס: זאת שאלה מחקרית מאוד מעניינת שאנחנו צריכים לעבוד עליה בשנים הקרונות.

אורי שייניס: זה עושה את העסק הזה מעניין מבחינה בינלאומית.

אורי שייניס: יש פה עוד דבר מעניין מבחינה בינלאומית וזה המספרים שבצד ימין.

אורי שייניס: לא אלאה אתכם יותר מידי במדע פה, אבל האוכלוסייה של סמר מראה הטרו-זיגוטיות גבוהה מאוד, זאת אומרת, מגוון גנטי יוצא מן הכלל עשיר.

אורי שייניס: זה משונה מאוד ואנחנו צריכים להבין מה קורה שם.

אורי שייניס: אני אעבור לגרבילים.

אורי שייניס: יש לנו גרביל דרומי, גרביל ערבה.

אורי שייניס: הגרביל הדרומי זה הגרביל שנמצא בסכנת הכחדה.

אורי שייניס: כשאנחנו משווים עם הצד השני של הגבול, עם ירדן, בצד השני של הגבול מוצאים יותר מהמין הזה שנמצא בסכנת הכחדה מאשר אצלנו כי אנחנו כבר קלקלנו הרבה.

אורי שייניס: צריך לזכור, חלק גדול מהחולות בערבה הפכו כבר היום לשטחים שהגרבילים לא יכולים לחיות בהם.

אורי שייניס: נסתכל גנטית.

אורי שייניס: אותו דבר, צפון צפון, סמר, עברונה.

אורי שייניס: אבל עכשיו עשינו דבר מאוד מעניין.

אורי שייניס: לקחנו שותפים מצרפת והשוונו עם הגרבילים במאלי ובמאוריטניה, מרחק של ותיראו מה קרה.

אורי שייניס: האוכלוסיות של הערבה, הצפון ועברונה הם ביחד.

אורי שייניס: האוכלוסייה של סמר קרובה יותר גנטית לאלה שבמאלי ובמאוריטניה.

אורי שייניס: זאת אומרת, מדובר פה בדבר מיוחד בסדר גודל עולמי.

אורי שייניס: זאת תופעה שאנחנו עדיין לא יודעים להסביר אותה אבל יש שם משהו מיוחד ואם רק יתנו לנו את הזמן אנחנו נוכל להבין מה קורה.

אורי שייניס: זה לגבי גרביל ערבה.

אורי שייניס: אם נסתכל על הגרביל הדרומי, זה אותו סיפור.

אורי שייניס: האוכלוסייה של סמר לא הולכת יחד עם שאר האוכלוסיות של הערבה.

אורי שייניס: יש שם תופעה מיוחדת ואנחנו מפחדים שהתופעות האלה הולכות להיעלם מהעולם.

אורי שייניס: בדפים שחילקתי לכם אתם יכולים לראות את הקשר שבין אבדן שטח לבין אבדן מינים.

אורי שייניס: יש שם נוסחה.

אורי שייניס: אנחנו יודעים שברגע שאתה מאבד שטח הולכים ונעלמים מינים.

אורי שייניס: כבר נעלמו לנו מינים.

אורי שייניס: היו מינים של החולות כמו חתול חולות וכמו שועל חולות, שכמעט כבר אי אפשר למצוא אותם בישראל.

אורי שייניס: בדרום הערבה הם כבר לא נמצאים.

אורי שייניס: אתה רוצה לחפש אותם?

אורי שייניס: אולי תחפש אותם בירדן.

אורי שייניס: זה בגלל חוסר היכולת שלנו לשמור על החולות.

אורי שייניס: אז אנחנו מאבדים שטח, אנחנו מאבדים מינים.

אורי שייניס: אני חושב שאפשר לסיים ולומר שלא פחות חשוב זה גם אנחנו בני האדם.

אורי שייניס: לחולות האלה יש פוטנציאל אדיר גם מבחינה תיירותית וגם מבחינה נופית.

אורי שייניס: אני מקווה שהוועדה פה תחליט ותבקש מהמנהל ומשר הבינוי והשיכון לעצור כל כרייה נוספת.

אורי שייניס: נשארנו עם 2.3 מ"ר.

אורי שייניס: זה כלום עבור בעלי החיים האלה ואנחנו עלולים להפסיד את כל בעלי החיים האלה אם נמשיך ונכרה יותר חול.

אורי שייניס: זאת הבקשה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: אני מבקש התייחסות של המנהל.

דוד דשן-דויטש: אני מנהל אגף תכנון במנהל מקרקעי ישראל.

דוד דשן-דויטש: אתחיל מהנקודה האחרונה, הנקודה האנושית.

דוד דשן-דויטש: לצערי, אחרי המצגת היפה הזאת, השפה שאני אדבר בה, היא שפה של תכניות, של סטאטוטוריה, של מכרזים וזה אולי קצת יותר משעמם מהמגוון שראינו.

דוד דשן-דויטש: השימוש הציני שנעשה במילה דיונה לאחרונה - חבל.

דוד דשן-דויטש: תמיד זה האחרון ותמיד זה סופי.

דוד דשן-דויטש: רק לסטאטוטוריה, יש שמורת טבע של דיונות היותר גבוהות באזור הזה של סמר, שזה מכבר אושרה, משהו כמו 1,300 דונם, שמתחברת, רצופה וצמודה לשמורת יטבתה מצפון לה ומתחברת גם לשמורת אילת.

דוד דשן-דויטש: השפה שאנחנו מדברים בה היא שפה שאומרת, רוצים לבנות באילת.

דוד דשן-דויטש: אילת היא משק מנותק ממדינת ישראל.

דוד דשן-דויטש: אני מעורב בתכניות האלה משנת 1995.

דוד דשן-דויטש: אי-אפשר להעביר חול מאשדוד, מאשקלון ומראשון, כמו שפעם העבירו לאילת.

דוד דשן-דויטש: המכון הגיאולוגי איתר שטחים גדולים מאוד, שמסומנים אצלי, אלפי דונמים באזור הזה של אזור סמר.

דוד דשן-דויטש: רק כדי לסבר את העין, אלה השטחים שמסומנים פה בשחור באזור חולות סמר.

דוד דשן-דויטש: דרך אגב, היום רובם מרושתים בחקלאות של המשקים סמר ואליפז וזה בסדר.

דוד דשן-דויטש: שני הישובים עושים חקלאות על חול.

דוד דשן-דויטש: בזמן מסוים אמרנו שלא יתכן שמשטחים דיונות של חול, למשק אילת אין פיתרון לחומרי גלם.

דוד דשן-דויטש: בואו נשלב תכניות.

דוד דשן-דויטש: על התכניות החקלאיות, על המשבצות החקלאיות, חלקה אחר חלקה, יצרנו תכנית של 2,200 דונם, שבמהלך הדיונים בוועדות הצטמצמה ל-900 דונם, של כריית חול לא בבורות עמוקים אלא במפלסים כאלה שיוכלו להחזיר את העניין לחקלאות.

דוד דשן-דויטש: קרו כמה דברים.

דוד דשן-דויטש: צריך להבין את הגיאולוגיה.

דוד דשן-דויטש: בגדול, יש שכבה של דיונות, שפה סופר עליה, ויש שכבה נמוכה יותר שהיא קשה יותר, שגם בה יש מרכיב של חול אבל הוא מעורב בהרבה יותר דקים ובהרבה יותר גסים ומחייב טיפול כזה שהופך את העניין להרבה פחות כלכלי.

דוד דשן-דויטש: במסגרת החלופות שנבדקו לאילת-אילות היו חלופות שונות.

דוד דשן-דויטש: באותו זמן הגופים הירוקים והאחרים העדיפו להתרכז פה.

דוד דשן-דויטש: ב-1999 אושרה תוכנית.

דוד דשן-דויטש: אושררה תכנית נוספת בשנת 2007, כולל התנגדויות וכל מה שצריך.

דוד דשן-דויטש: לא היו התנגדויות מהסוג הזה אבל היו התנגדויות מכל מיני גופים כמו רכבת ישראל, תעלת הימים.

דוד דשן-דויטש: בינתיים הגבול עם ירדן זז מערבה ושטחים גדולים של חולות גם פה וגם בצופר הועברו לירדן.

דוד דשן-דויטש: הסיטואציה שיש היום הרבה פחות חול היא בעיקר הסיטואציה של החקלאות.

דוד דשן-דויטש: אני מדבר על סכומים של משהו כמו – לפחות מהמנהל היו דרישות ל-15 מיליון טון בערבה המרכזית והדרומית לצרכי חקלאות שאני לא יודע מאיפה הם יילקחו.

דוד דשן-דויטש: בניגוד לתכנית כרייה שמחייבת סטאטוטוריה שלמה - - -

ישראל חסון: דרך אגב, המנהל גם לא אישר להם לכרות או לקחת את הסחף של השיטפונות.

ישראל חסון: אתה יכול לעשות "לא" עד מחר.

דוד דשן-דויטש: בעקבות אישור התכניות היה מכרז, אחרי שבמשך 5 או 6 שנים הביאו חול מרחוק.

דוד דשן-דויטש: מרחוק זה אומר .

דוד דשן-דויטש: מישור רותם וערד זה .

דוד דשן-דויטש: קצת גניבות, קצת חומר ואדי בשטח עצמו.

דוד דשן-דויטש: אבל, מדינת ישראל, עם המחשבות שלה להכפיל חדרי מלון באילת, עם המחשבות שלה על שדה תעופה חדש מצפון לאילת, כן לא תעלת ימים, מכשול ביטחוני שהולך ונבנה ועוד קצת מעט ליחידות דיור ועוד קצת מעט לכביש הערבה, הדברים האלה מחייבים חומרים זמינים.

דוד דשן-דויטש: אלה חומרים עם נפח גדול והתובלה שלהם יקרה מאוד.

לאה ורון: אתה לא רוצה להתייחס גם לנושא של המכרז?

דוד דשן-דויטש: אני אגיע לזה.

דוד דשן-דויטש: התחלתי בתכנון ואני אגיע למכרז.

ישראל חסון: יש לי שאלה לגבי שלב התכנון.

ישראל חסון: האם מדינת ישראל פנתה למקום שהוא יותר קרוב לאילת מסמר?

ישראל חסון: האם מדינת ישראל פנתה לירדן, כמדינה ולא כיזמים פרטים, לצורך קניית חול בצורה מסודרת למעבר הגבול?

ישראל חסון: האם היתה יוזמה כזאת ברמה התכנונית?

דוד דשן-דויטש: יוסי ממשרד התשתיות יענה אחר-כך.

דוד דשן-דויטש: אני מכיר בעבר יוזמה כזאת בחלק הצפוני של המדינה.

ישראל חסון: מה שהיה בצפון היתה יוזמה פרטית.

דוד דשן-דויטש: לא רק פרטית.

דוד דשן-דויטש: לפחות אני ישבתי בזמנו עם מערכת הביטחון.

דוד דשן-דויטש: אפילו הקצנו במעוז חיים איזה 40 דונם לעניין והעניין הזה לא צלח.

דוד דשן-דויטש: הבידוק הביטחוני שרצו אז, דהיינו, לפרוק את המשאיות לגמרי ולהעמיס אותן בחזרה, ה-double ending יצר כלכלה אחרת ואז זה נפסק.

דוד דשן-דויטש: אני לא יודע על פנייה של מדינת ישראל לירדן.

דוד דשן-דויטש: שמעתי, לפחות כשמדובר על מחירים, שאנשים פרטיים שפנו אמרו שהמחירים יוצאים יקרים יותר.

ישראל חסון: ראשית, לא נכון.

דוד דשן-דויטש: המנהל לא פנה.

ישראל חסון: שנית, היה יבוא רב מאוד של חול, על אף הסוגיה של הבידוק הביטחוני.

ישראל חסון: שלישית, היה רעיון של לפתח מסוע מהצד הירדני לצד הישראלי, שבכלל היה חוסך את כל הסיפור.

ישראל חסון: אבל לא זה הדיון.

ישראל חסון: אני שואל אותך עכשיו בנושא של התכנון.

ישראל חסון: האם מדינת ישראל, מהזווית שלכם, כמי שצריכה לספק את חומרי הגלם האלו, את האגריגטים האלה, האם היא חושבת ברמה אזורית?

ישראל חסון: , היא פועלת ברמה אזורית ומנסה לקדם על-מנת לחסוך לעצמה דברים שהם די נדירים אצלה?

דוד דשן-דויטש: אני אענה ברמה אזורית.

דוד דשן-דויטש: מכיוון שהחול הוא משבר בכל הארץ - - -

ישראל חסון: אני לא מדבר על אזורים בארץ.

ישראל חסון: אני מדבר אזורי, קרי ירדן.

ישראל חסון: יש שר לפיתוח אזורי?

דוד דשן-דויטש: אני רוצה לנסות לענות אם תרשה לי.

דוד דשן-דויטש: היתה ועדה בין משרדית לחול, היה משבר חול.

דוד דשן-דויטש: האלוף רן גורן מונה לפני כ-10 שנים כיו"ר הוועדה במשרד התשתיות והציע פיתרונות: מצרים, ירדן, חוף הים וכו'.

דוד דשן-דויטש: הדבר העיקרי היפה שקרה הוא שאסם החול של מדינת ישראל הוא היום במישור רותם ולא במישור החוף.

דוד דשן-דויטש: זה הדבר הגדול שקרה.

דוד דשן-דויטש: משק אילת נמצא בתוך זה.

דוד דשן-דויטש: אם מדינת ישראל צורכת 10 מיליון טון חול, משק אילת צורך 70,000-80,000.

דוד דשן-דויטש: תיראו קצת את הפרופורציות.

דוד דשן-דויטש: הפיתרונות של משק אילת הם רחוקים מהפיתרונות האחרים.

ישראל חסון: סלח לי שאני ממשיך להתעקש איתך.

ישראל חסון: אתה סולח לי לרגע אדוני היושב ראש?

יצחק וקנין: אתה רואה שאני מאפשר לך.

יצחק וקנין: אם הייתי חושב שהנושא לא חשוב לא הייתי מאפשר.

ישראל חסון: אני שואל אותך את השאלה הזאת משום שאנחנו עשינו הסכמים מדיניים עם מדינות באזור.

ישראל חסון: הם משופעים - אגב, מובילים חול ומלט ממצרים ומפורט סעיד, כי מחיר ההובלה בירדן ובמצרים שונה לגמרי ממחיר ההובלה בארץ.

ישראל חסון: המחיר של ליטר סולר במצרים, נכון להיום, הוא חצי שקל.

ישראל חסון: מחיר הסולר, על אף העלאה של פי 4 בירדן, הוא 2 שקל.

ישראל חסון: זה המחיר של הסולר.

ישראל חסון: מחיר ההובלה הוא שונה לחלוטין.

ישראל חסון: אתה יודע שבמעבר ניצנה העבירו אגריגטים.

ישראל חסון: אתה יודע שבמעבר ניצנה העבירו מלט.

ישראל חסון: מאיפה מביאים מפעלי המלט, לא מסיני?

ישראל חסון: מביאים את זה מאזור סואץ ומאיסמעיליה, שם נמצאים מפעלי המלט ומשם הביאו מלט לארץ.

ישראל חסון: שים רגע בצד את העלויות, זה חשבון אחר לגמרי.

ישראל חסון: אני שואל אותך שאלה: מאחר ולמדינת ישראל יש קשרים מדיניים עם המדינות האלה שהן לצידנו, יש לנו שר לפיתוח אזורי.

ישראל חסון: האם רמת התכנון חושבת ומפעילה את מדינת ישראל בראייה אזורית או שהיא רק אומרת:

ישראל חסון: אני מסתכלת על השלולית שלי?

ישראל חסון: כמות החול שיכולים להביא לך, או שיכולים להביא לך מהפלג הדרומי, מהחלק הדרומי של גבול ירדן-סעודיה, תכסה את מדינת ישראל בחול 7 פעמים.

ישראל חסון: אתה בא אלי ואומר לי: קח את הדיונה הזאת בסמר ותמחק אותה.

ישראל חסון: אני שואל ברמת התכנון, הסתכלתם אזורית?

ישראל חסון: מים אנחנו חושבים לייבא, אנחנו יודעים שאנחנו מייבאים נפט.

ישראל חסון: אני אומר לך שהמשאבים הטבעיים דלים מאוד במדינת ישראל.

ישראל חסון: האם אתם חשבתם ברמה האזורית?

ישראל חסון: זאת השאלה.

דוד דשן-דויטש: אני רוצה להמשיך.

דוד דשן-דויטש: אני עוסק רק בשלולית שלנו, בתוך מדינת ישראל, על-פי חוק המנהל.

דוד דשן-דויטש: אני לא שר התשתיות, לא שר התעשייה ואפילו לא פיתוח אזורי.

ישראל חסון: למה אתה לא שואל?

דוד דשן-דויטש: אני שואל.

דוד דשן-דויטש: ישבתי בוועדה שהיתה אמורה להביא ממצרים באמצעות צינור ימי.

דוד דשן-דויטש: הדברים האלה לא הגיעו לידי מיצוי.

דוד דשן-דויטש: צריך מגוון של מקורות וצריך לראות שבסל המקורות יהיו כמה מקורות.

דוד דשן-דויטש: אישרנו כאן תכנית אחת מיני רבות מתואמת ומאושרת.

דוד דשן-דויטש: על התכנית הזאת היו אירועים משפטיים בבית משפט מנהלי מחוזי, היא לא מאושרת.

יצחק וקנין: עזבו עניינים משפטיים, זאת תשובה לא רצינית.

יצחק וקנין: לפי מה שעולה פה - - -

לאה ורון: לא הוא יכול לענות על זה.

לאה ורון: אני חושבת שמשרד התשתיות צריך לענות.

ישראל חסון: תסלחי לי, אני ממש לא מקבל את מה שאת אומרת.

יצחק וקנין: אפשר להיות ראש קטן ואפשר להיות ראש גדול.

יצחק וקנין: אם רוצים להיות ראש גדול, זאת אומרת שצריך לעשות איגום משאבים של כל המשרדים, איך פועלים ביחד כדי לבצע את הדבר הזה.

יצחק וקנין: אני לא מומחה גדול, אבל אני סומך על כל מילה שאומר ידידי ישראל חסון.

יצחק וקנין: תאמינו לי, אני סומך על כל מילה שהוא אומר.

יצחק וקנין: לכן אני חושב שצריך לעשות משהו שכן יפתור את הבעיה.

יצחק וקנין: נמצא פה מגיש ההצעה.

יצחק וקנין: אני אתן לך להמשיך אבל אולי איתן ירצה להוסיף דברים ותוכל להשיב גם לו.

איתן כבל: אדוני היושב ראש.

איתן כבל: אני מתנצל בפני כולכם על האיחור.

איתן כבל: לגופו של עניין.

איתן כבל: בעקבות בקשה של החברה להגנת הטבע הגשתי את ההצעה.

איתן כבל: אני יודע שהגופים הירוקים היו חלק בלתי נפרד מהבקשה הזאת.

איתן כבל: אני רוצה למקד את העניין בשתי נקודות.

איתן כבל: קודם כל הנקודה שעומדת לפתחנו ונקודה שנייה שהיא יותר כוללת.

איתן כבל: אתחיל דווקא מהנקודה השנייה.

איתן כבל: אדוני היושב ראש.

איתן כבל: אתה זוכר שאני הייתי עובד משרד הבינוי והשיכון.

יצחק וקנין: לטובה אני זוכר.

יצחק וקנין: הוא היה עוזר של פואד.

איתן כבל: הדיון הזה מתקיים כאילו עכשיו עדיין שנת 1992 ושום דבר לא השתנה.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר לכם שבטווח הזה של 1992 עד 2011 משבר החול הוא משבר ידוע, קיים, אבל כל הזמן, בדיוק כמו שאמרת, זה הולך ככה: יש בעיה בוא נתמודד איתה.

איתן כבל: עברנו את הבעיה יש קצת אוויר?

איתן כבל: אז זונחים אותה.

איתן כבל: ככה זה במשבר המים וכמו בעוד משברים אחרים.

איתן כבל: כל פעם שקצת אפשר היה להרים את הראש – גם אתם יודעים את זה במערכות שלכם.

איתן כבל: כשיש משבר מביאים את מיטב המוחות וחושבים מה לעשות: יבוא, מצרים, ירדן.

איתן כבל: כל הדברים שהזכרת, אני יודע שאלה דברים שנבחנו.

איתן כבל: אבל, תמיד אין עניין, זה יקר מידי וכדומה.

איתן כבל: אני מצפה שחלק מההחלטה שלנו תהיה גם לתבוע שתוגש בפנינו תכנית שאמורה לתת פיתרון עם לוחות זמנים.

ישראל חסון: איתן, האם המשרד שמאשר לירדנים את כמות המים, את הגדלת מכסות המים, לא יודע להגיד מהצד השני: תעביר לי חול?

דוד דשן-דויטש: אני ממנהל מקרקעי ישראל, אני לא מאשר.

ישראל חסון: לא אתה, לא הצבעתי עליך.

ישראל חסון: הצד הזה הוא הצד של הממשלה.

איתן כבל: ברשותך, לגבי חולות סמר.

איתן כבל: קראתי את החומר ואני מכיר אותו היטב.

איתן כבל: אני יודע את כל התהליכים הסטאטוטוריים שהמקום עבר ואת החלטת בית המשפט.

איתן כבל: אנחנו לא שם.

איתן כבל: אפשר שההחלטה היא "נכונה" מבחינת התהליכים.

איתן כבל: זאת אומרת, אין בעיה משפטית.

איתן כבל: הבקשה הוגשה כמו שצריך, התהליך בוצע כמו שצריך.

איתן כבל: אבל יחד עם זאת, הראייה צריכה להיות הרבה מעבר.

איתן כבל: בית משפט בא לבחון האם התהליך היה נכון.

איתן כבל: הוא לא בא לקבוע האם חולות סמר זה משאב טבעי, משאב שאנחנו צריכים להסתכל עליו מבחינת הגנת הסביבה, מבחינת אהבת הארץ או התעסקות עם הנושא הזה כמשאב הזה רק במצב של בעיה הרת עולם.

איתן כבל: תעמוד במשפט ותגיד: חברים, הבונקר של ראש הממשלה לא ייבנה באזור הדרום, אם לא נשתמש בחול של חולות סמר.

איתן כבל: שמע, אני בטוח שגם סביב השולחן הזה נגיד שאין ברירה, זה הבונקר של ראש הממשלה ליום המחר.

איתן כבל: אבל זה לא המצב, זה לא המצב.

איתן כבל: הרי גם חולות סמר, לפי הנתונים שלכם, זה או-טו-טו מסתיים.

איתן כבל: זה לא משאב שלא מתכלה.

איתן כבל: ומה אז?

איתן כבל: לאיזה חולות נלך?

איתן כבל: מה נעשה?

איתן כבל: מה שמקומם פה יותר מכל זאת הראייה קצרת הטווח.

איתן כבל: אני חלק בלתי נפרד מהשדולה שעוסקת בכל הנושאים של הגנת הסביבה.

איתן כבל: אני חלק ממנה, זאת תפישת עולמי, אני מאמין בזה אבל אני לא פנאט.

איתן כבל: אף פעם לא הייתי פנאט.

איתן כבל: כולם יודעים שאני הייתי בין אלה שנאבקו על סלילת כביש 6, בניגוד לעמדת הירוקים.

איתן כבל: אבל, אני תמיד רוצה לדעת שכל הדברים נבחנו עד הסוף.

איתן כבל: כיוון שאני מכיר את המערכות, פעם הייתי שם, יש שם אנשים רציניים, אבל השוטף הורג אותך.

איתן כבל: השוטף כל-כך הורג אותך שאין לך זמן לצאת מהקופסה.

איתן כבל: תמיד זה במסדרון, תבוא אלי אחר-כך, נדבר על זה אחר-כך והאחר-כך הזה אף פעם לא מגיע ואז אתה מגיע לחולות סמר.

ישראל חסון: איתן, אתה רוצה שאספר לך סיפור מהחדר הקודם שהייתי בו?

ישראל חסון: הערבה התיכונה ביקשה את עזרתנו בבקשה לפתור את בעיית החול לחקלאות.

ישראל חסון: אני נדרשתי לעניין הזה וכמובן שנתקלתי בכל הבעיות הבירוקרטיות.

ישראל חסון: בגלל זה אני אמרתי לך שאני כן יודע.

ישראל חסון: היו התניות ודרשו לעשות מכרזים ובסוף זה נפתר.

ישראל חסון: אבל התנאי הראשון היה שאוספים את החולות של השיטפונות.

ישראל חסון: שמים אותם, עורמים אותם, וצריך לעשות מכרז.

ישראל חסון: הם לא יכולים לפנות את זה לבד לעצמם.

ישראל חסון: אחר כך אמרנו בואו נפתור את הבעיה של יבוא מירדן.

ישראל חסון: הלכתי לירדנים.

ישראל חסון: לפי ההסכם, קו הגבול עם ירדן נקבע לפי הנקודה העמוקה ביותר בנחל הערבה.

ישראל חסון: נכון?

ישראל חסון: נכון.

ישראל חסון: סיכמתי עם הירדנים שלצורך העניין הזה הנקודה הנמוכה ביותר בנחל הערבה תהיה 300 מ' מזרחה.

ישראל חסון: 300 מטר היו אמורים לספק לנו את החולות.

ישראל חסון: סיכמתי את זה איתם בשקט בארבע עיניים.

ישראל חסון: אמרתי להם: נכון שהגבול הוא פה, אבל תעשו לי טובה.

ישראל חסון: עד שנתאם, הכי קל להגיד שהגבול הוא 300 מטר מזרחה ואז אספנו את החול וזהו.

ישראל חסון: מכאן התחילה מסכת.

ישראל חסון: איזה אישור?

ישראל חסון: איזה כלי יכנס?

ישראל חסון: איפה תשפוך?

ישראל חסון: מה תעשה עם זה?

ישראל חסון: מה אתה פה מה אתה שם?

ישראל חסון: שורה תחתונה, אני לא יודע מה קרה להם, אני התייאשתי וירדתי מהסיפור הזה.

ישראל חסון: אני אומר לממשלה, אתם חייבים להיות מסוגלים לראות ראייה כוללת.

ישראל חסון: אמר את זה חבר הכנסת כבל.

ישראל חסון: הוא אמר את זה מאוד בפשטות.

ישראל חסון: לא בראייה טקטית איך אני פותר בעיה שכואבת לי ל-5 השנים הקרובות כי בעוד 5 שנים תבוא לפה ותבקש.

דוד דשן-דויטש: אמרו שזאת האחרונה.

ישראל חסון: לא, אבל אתה תבוא לבקש.

ישראל חסון: אני שואל את ממשלת ישראל.

ישראל חסון: תסבירו לי בבקשה, למה במסגרת מערכת היחסים האזורית שלנו עם המדינות ששכנות לנו, שאנחנו מקיימים איתן מערכת יחסים שנותנים להם משאבים שהם במחסור אצלם, כאילו שהם לא במחסור אצלנו, כמו המים?

ישראל חסון: אני נותן לך מים, אתה תיתן לי חול.

ישראל חסון: אתם לא יודעים לעשות את זה?

ישראל חסון: תגידו: ניסינו, אנחנו לא יודעים לעשות את זה.

ישראל חסון: תביא חול, שים אותו במעבר ותגיד: אני מדינת ישראל מוכרת אותו ב-30 שקל לטון, תודה רבה ולהתראות.

ישראל חסון: אנחנו לא חושבים אזורית.

ישראל חסון: ואז אתה בא אלי ואומר לי: בוא ניקח את סמר.

ישראל חסון: אני לא יודע מה הסמכות שלנו והאם אנחנו יכולים להחליט פה בעניין הזה משהו, אבל ללא שום ספק הייתי שולח את הממשלה לעשות את שיעורי הבית האלה.

איתן כבל: אני רק רוצה לסיים ולומר מה דעתי בעניין הזה.

איתן כבל: אני יודע שהסמכות שלנו היא לא מי יודע מה.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר שגם מנהל מקרקעי ישראל וגם כל המשרדים נתונים פה לפתחנו בהרבה נושאים.

איתן כבל: צריך להיות ברור לנו שהם הולכים לטפל בהם כמו שצריך.

איתן כבל: אני יודע שראש המועצה האזורית, אודי גת, מטפל בעניין הזה ומחפש אלטרנטיבות.

איתן כבל: בואו ניתן לו לחפש באמת את האלטרנטיבות.

איתן כבל: אם בסוף יגידו שנבחן הכול וזה מה יש אז - - -

יצחק וקנין: תשלים את דבריך ואחר-כך אני רוצה לשמוע את משרד התמ"ת ואאפשר לשאר הגורמים.

דוד דשן-דויטש: אנחנו בסיטואציה של שטחים חקלאיים מעובדים כשבתווך נמצאת התכנית של הכרייה, ששני מגרשים שלה כבר נכרו ואנחנו מדברים על שני המגרשים הבאים.

דוד דשן-דויטש: יצא מכרז, יש זוכה והוא עומד בפני הכניסה לעבודה.

דוד דשן-דויטש: אני חושב שבסיטואציה שנוצרה, עם מה שנאמר פה, להשאיר את משק אילת המרוחק, עם המטלות הרגילות שיש לו ועם המטלות המיוחדות של תשתיות שדיברנו עליהם עד לאישורה של תכנית - - -

ישראל חסון: מה עומד בפניו?

דוד דשן-דויטש: פיתוח העיר אילת ואילות.

דוד דשן-דויטש: אני לא מדבר על חקלאות, אני מדבר על מלונאות, על שדה תעופה.

ישראל חסון: כמה מכרזים כבר יצאו לגבי אילת מטעם מנהל מקרקעי ישראל ושווקו וכמה מכרזים לבנייה רוויה שווקו על-ידי משרד השיכון, שעומדים ויש להם מצוקת חול למימוש?

דוד דשן-דויטש: אני לא יודע.

דוד דשן-דויטש: כולנו רואים את הנתון בעיניים.

דוד דשן-דויטש: החלטות על שדה תעופה צפוני לאילת, הרחבת כביש הערבה, גדר ביטחונית.

דוד דשן-דויטש: אלה דברים שצורכים בטון.

דוד דשן-דויטש: אנחנו צריכים את החול בעיקר לצרכי בטון.

דוד דשן-דויטש: להגיד כמה יחידות בבאר אורה או אחרים, פה 30, פה 40, זה התקורות הקטנות.

דוד דשן-דויטש: היום לקחת תכנית ויזם ומכרז שיצא ולקטוע אותו, למרות הדברים הנכונים האזוריים, זה לא נכון כלכלית, זה לא סביבתית.

יצחק וקנין: סביבתית לא הייתי אומר, אולי כלכלית.

דוד דשן-דויטש: להוביל חול במשאיות ממישור רותם או מערד למשק אילת זה לא נכון גם סביבתית.

ישראל חסון: יש מפעל בטון אחד באילת.

ישראל חסון: עכשיו, כשהקימו את הגדר, הקבלנים התלבטו האם להקים מפעל בטון נוסף והחליטו שזה לא כלכלי להקים כי לא צריך.

ישראל חסון: הקבלנים שיודעים יותר טוב ממני וממך מה כדאי להם, החליטו שלא צריך בגדר והם לא הקימו.

יצחק וקנין: תשלים את דבריך כדי שנתקדם.

דוד דשן-דויטש: הייתי כבר בסיטואציות האלה.

דוד דשן-דויטש: אני מכיר קבלנים שהקימו 80 קילומטר מצפון לאילת, כשהיה צריך את הגשרים לנחלים הגדולים, במחצבות והקימו מפעלי בטונים.

דוד דשן-דויטש: מפעל כזה עומד 10 שנים וכשאין עבודה מפרקים אותו.

דוד דשן-דויטש: אבל היכולת לתת מגוון של פיתרונות, זה אחד מהם, זה הזמין וזה המיידי.

יצחק וקנין: משרד התשתיות.

לאה ורון: אתה לא רוצה להתייחס למצב של המכרז?

דוד דשן-דויטש: אמרתי שיש זוכה במכרז.

דוד דשן-דויטש: עוד דבר אחד.

דוד דשן-דויטש: בימים האלו מאושרות בוועדות תכניות לתאים פוטו-וולטאים ואנרגיה סולארית על שטחי דיונות שיושבו על-ידי מדינת ישראל, העם היהודי, הסוכנות היהודית, קק"ל, לצרכי חקלאות.

דוד דשן-דויטש: מטר אחד יותר עמוק בתכניות האלה, יכול לספק כמה שנים טובות לאילת, בניגוד למספרים שנאמרו פה.

קריאה: איפה היית?

דוד דשן-דויטש: הורדה של מפלס המתקנים האלה במטר, על שטח של 400 דונם, במטרים זה 400,000 קוב.

דוד דשן-דויטש: תחשבו איך דברים כאלה עוברים בוועדות.

דוד דשן-דויטש: אולי לא הפרופסור מאוניברסיטת חיפה צריך לעשות את זה, אבל אם מדברים על ראייה משקית - - -

ישראל חסון: למה לא הצעתם את זה?

דוד דשן-דויטש: הצענו.

ישראל חסון: מי לא קיבל?

דוד דשן-דויטש: הוועדות שמריצות.

דוד דשן-דויטש: אנחנו לא נגיש התנגדויות.

ישראל חסון: אתה מבקש מאיתנו נהיה גורם התיאום שלכם?

דוד דשן-דויטש: לא.

ישראל חסון: אז מה אתה רוצה מאיתנו?

ישראל חסון: אנחנו מאשרים את התאים - - -

דוד דשן-דויטש: אני מדבר גם אל הציבור הזה.

יצחק וקנין: כאשר המנהל מאשר תכנית כזאת להקמת האנרגיה הסולארית, צריך לקחת בחשבון את אותו מקום שבעצם מכסים אותו עם קולטים מיוחדים ולנצל את המקום.

יצחק וקנין: אני מכיר טוב את המגזר החקלאי וגם את החממות בערבה ואני מכיר את כל הדברים.

יצחק וקנין: אני חושב שצריך לקחת את הדברים האלו בחשבון.

יצחק וקנין: עולה כאן שלאט לאט אנחנו מחסלים כל פינה שצריך לשמור עליה.

יצחק וקנין: לו היתה נעשית פה עבודת צוות מסודרת של מספר משרדים, להערכתי היה אפשר לפתור את הבעיה, חלק דרך ירדן או בדרך אחרת.

יצחק וקנין: אבל כאשר כל משרד עושה רק את מה שמוטל עליו ולא רואים את הדברים בראייה כוללת, זאת התוצאה שאנו מקבלים בסופו של יום.

יצחק וקנין: משרד התשתיות, בבקשה.

יוסי וירצבורגר: אני המפקח על המכרות.

יוסי וירצבורגר: אין לי הרבה דברים להוסיף על מה שדוד אמר.

יוסי וירצבורגר: מן הסתם, יעלו אחר-כך דברים על-ידי ידידנו מהחברה להגנת הטבע ואז נוכל להרחיב.

לאה ורון: אתה המפקח על המכרות?

יוסי וירצבורגר: כן.

לאה ורון: יש לכם איזו תכנית לגבי מכרות?

יוסי וירצבורגר: כן, יש.

יוסי וירצבורגר: מה שאנחנו על משבר החול ועל ראייה קצרת טווח זה לא מדויק ואפילו לא נכון.

יוסי וירצבורגר: משרד התשתיות עם מנהל מקרקעי ישראל עשה שתי פעולות ששינו את משק החול בכל הארץ.

יוסי וירצבורגר: דבר ראשון, שינו את התקן של הבטון ואפשרו להכניס חול מחצבה.

יוסי וירצבורגר: חול מחצבה, כשחוצבים אבן גיר ודולומיט וגורסים אותם, טבעי שנשארים גם חלקיקים קטנים ששכבו במחצבות כאבן שאין לה הופכין.

יוסי וירצבורגר: בחלק מהמקומות היום שוטפים את חול המחצבה הזה, חלק כמו שהוא מכניסים לבטונים.

יוסי וירצבורגר: כ-50% מהבטון שמיוצר היום בארץ הוא כבר לא חול כפי שאנחנו מכירים, חול סמר ומישור החוף, אלא חול שבגלל שינוי תקינה נכנס ממחצבות.

יוסי וירצבורגר: הדבר השני, לקחו את מישור רותם, שזה אזור אדיר שמיועד לתעשייה, מיועד לכריית פוספטים, אמרו: בואו נעשה פה ניצול רב שכבתי ולפני שמקימים את אזור תעשיה מישור רותם נוציא משם את החול.

יוסי וירצבורגר: מנהל מקרקעי ישראל הוציא 4 מכרזים כשבשלושה מהם יש כבר זכיינים.

יוסי וירצבורגר: סך-הכול זה 25 מיליון טון שכרגע משווקים כלפי צפון הארץ.

יוסי וירצבורגר: להגיד שאין ראייה ארצית ויש רק ראייה קצרת מועד, זה לא נכון.

יוסי וירצבורגר: חבל שחבר הכנסת חסון לא נמצא פה.

יוסי וירצבורגר: מה שקרה בערבה הוא בדיוק הפוך.

יוסי וירצבורגר: גנבו חול, הרסו חבלי מולדת.

יצחק וקנין: מי הרס אותם?

יוסי וירצבורגר: המועצה האזורית, רשות הניקוז.

יוסי וירצבורגר: יש מאגר של שיטפונות.

יוסי וירצבורגר: כדי לספק חול לישובים ולחקלאות, כורים בור ומוציאים ממנו חול.

יוסי וירצבורגר: במקום אחר לגמרי מפנים את הסחף שהוא לא חול, מתוך מאגר אשד, ומכניסים לתוך הבור הזה.

יוסי וירצבורגר: לזה אנחנו התנגדנו.

יוסי וירצבורגר: אמרנו: אם אתם רוצים לכרות פה חול, אז תריצו תכניות.

יוסי וירצבורגר: לכן לא אישרנו.

יוסי וירצבורגר: משרד התשתיות יחד עם המנהל אמר שצריך סדר במדינה הזאת.

יוסי וירצבורגר: איפה שיש תכניות לכריה וחציבה תכרו ותחצבו.

יוסי וירצבורגר: איפה שאין, תשאירו את השטחים בתוליים, יפים כפי שהם.

יוסי וירצבורגר: זה בדיוק הפוך ממה שהוצג, כאילו שיש חול והמנהל לא נתן להוציא אותו.

יוסי וירצבורגר: היום מדברים על פינוי "מאגר נקרות", זה לא לחול, זה לטובת הסוללות של ים המלח.

יוסי וירצבורגר: זה משק אחר לגמרי.

יוסי וירצבורגר: גם אם יאשרו שם מדובר על 4 מיליון טון שכנראה הם כלכליים כי אחרת לא היו מבקשים לעשות אותם.

יוסי וירצבורגר: המנהל אומר בצדק: אם אתם לעשות פה 4 מיליון טון, אז שהמדינה תעשה את זה ולא אתם ואז זה נעצר.

מנחם זלוצקי: זה חול טוב?

יוסי וירצבורגר: לא.

יוסי וירצבורגר: זה לים המלח.

יוסי וירצבורגר: לגבי הובלה מירדן.

יוסי וירצבורגר: נכון שבשנים האחרונות משרד התשתיות לא פנה לשכנים שלנו.

יוסי וירצבורגר: בעבר היתה פנייה.

יוסי וירצבורגר: האמירה היתה שלא מעבירים חול לבנייה בישראל בגלל ההתנחלויות.

יוסי וירצבורגר: זה נאמר על-ידי מצרים.

יוסי וירצבורגר: הם לא מוכנים להעביר לבנייה.

יוסי וירצבורגר: לגבי ירדן, השיא היה בפברואר 2002.

יוסי וירצבורגר: בפברואר 2002 עברו 200,000 טון חול.

יוסי וירצבורגר: ברגע שהירדנים הבינו את הפוטנציאל הם העלו את המיסים, התחילו להקפיד גם שהמשאית תישא כמות חול שמותרת ולא פי שניים, ואז ההובלה כבר לא כלכלית.

יוסי וירצבורגר: זה היה בעבר.

יוסי וירצבורגר: כיום, יזם פרטי שניסה להביא 5,000 טון חול איכותי מירדן בצד הערבה, לא הצליח לעבור במעברי הגבול בישראל.

יוסי וירצבורגר: בסופו של דבר החול הזה הגיע לישראל דרך עקבה, תעלת סואץ, מפרץ חיפה.

יוסי וירצבורגר: אותו יזם ניסה ליצור ב נמל חיפה מקום לפריקה של חומרי גלם.

יוסי וירצבורגר: לנמל חיפה היו שתי אפשרויות.

יוסי וירצבורגר: האחת, האם לבנות מתקן לסוכר או מתקן לחול והוא בחר בסוכר כי אין שם שטח והנמל צפוף.

יוסי וירצבורגר: נכון, בשנים האחרונות לא עשינו מבחינה ממשלתית בחינה אזורית של יבוא החול וחומרי גלם אבל צריך להבין שזה יכול לפגוע גם במקומות אחרים כי עכשיו נצטרך להגדיל את הנמלים.

יצחק וקנין: אתם מודעים לגודל המשבר למה שהראייה לא תהיה גם לטווח יותר ארוך?

יוסי וירצבורגר: אני לא מסכים שיש משבר בחול, אין משבר בחול.

יוסי וירצבורגר: אנחנו מדברים פה על אזור הערבה.

יוסי וירצבורגר: ברגע שעשינו את חול המחצבה, ברגע שעשינו את חול מישור רותם, אין משבר חול בארץ.

יצחק וקנין: אולי לשנים הקרובות אין משבר חול.

יצחק וקנין: מה יהיה בעוד 10 שנים ובעוד 15 שנים?

יוסי וירצבורגר: גם לעוד 20 שנה.

יצחק וקנין: הזמן עובר מהר.

יוסי וירצבורגר: בימים אלה, מדינת ישראל, באמצעות משרד הפנים, שחברים בדבר הזה כל הגופים, עושה תכנית מתאר ארצית למשק הכרייה והחציבה, כשהחול בתוכו, עד שנת 2040.

יוסי וירצבורגר: אני חושב שזאת ראייה ארוכת טווח.

יוסי וירצבורגר: שם הפיתרונות שמסתמנים הם מישור רותם וחול מחצבה, להמשיך את המצב הזה ואין משבר בחול.

יצחק וקנין: המשרד לאיכות הסביבה.

מנחם זלוצקי: אני רוצה להזכיר לכולנו שאתמול הכנסת ציינה כאן את יום הסביבה הבינלאומי ודובר רבות בוועדות שונות של הכנסת על חשיבת השמירה על הסביבה בישראל, על נופי הארץ, על המערכות האקולוגיות.

מנחם זלוצקי: ועדת המדע והטכנולוגיה קיימה דיון מיוחד ורציני בנושא של המערכות האקולוגיות בישראל.

מנחם זלוצקי: והנה כאן אנחנו באים רק יום למחרת ולמעשה דנים בתכנית הרסנית שבאה למעשה לקחת באמת את אחד מאוצרות הטבע הייחודיים של מדינת ישראל.

מנחם זלוצקי: שמענו כאן את ההרצאה המלומדת וראינו את הדברים לא רק באוזניים אלא גם בעיניים ולכן אני פטור.

יצחק וקנין: אתם לא יודעתם מהתכנית הזאת?

יצחק וקנין: איפה הייתם?

קריאה: הם נתנו תסקיר השפעה על הסביבה.

יצחק וקנין: היום אתם לא עוד משרד.

יצחק וקנין: היום אתם משרד חזק ואי-אפשר להחליק ולעבור במהירות מתחת לעיניים שלכם.

יצחק וקנין: או שנרדמתם בשמירה או שאני לא יודע מה להגיד.

מנחם זלוצקי: זאת הסיבה שאני נמצא כאן היום ואומר את הדברים בקול ברור וצלול, שהמשרד להגנת הסביבה מתנגד התנגדות נחרצת לכריית חולות סמר.

יצחק וקנין: גם בזמן שהתכנית הופקדה?

מנחם זלוצקי: לא.

מנחם זלוצקי: אני רוצה לומר שאנחנו משרד ממשלתי שאמור לראות בראייה כוללת את כל הצרכים, גם את צרכי הפיתוח וגם את צרכי השימור.

מנחם זלוצקי: אני ראש אגף שטחים פתוחים למגוון ביולוגי במשרד להגנת הסביבה ואני נמצא הרבה פעמים גם במאבק פנימי כי הצרכים רבים.

מנחם זלוצקי: הוזכר פה גם הפי.

מנחם זלוצקי: וי וכן הלאה.

מנחם זלוצקי: אבל, מתוך זה שאנחנו משרד ממשלתי, אנחנו משתפים פעולה גם עם משרדי הפיתוח, עם משרד התשתיות ועם המנהל.

מנחם זלוצקי: באמת היינו שותפים בכל התכניות להספקת החול למשק הבנייה והסלילה.

מנחם זלוצקי: אותם דברים שנאמרו כאן, שלמעשה אנחנו דחפנו לכך שתיפסק הכרייה של החול.

מנחם זלוצקי: קודם כל במישור החוף.

מנחם זלוצקי: כולנו יודעים שכרו לא במישור אלא בחוף כרו את הזיפזיף.

מנחם זלוצקי: אחר-כך אנחנו לחצנו על-כך שתיפסק הכרייה במישור החוף, שגם שם עתודת החולות היתה בסכנה ויצרנו את אותה תכנית לכריית חול במישור רותם.

מנחם זלוצקי: כמו שמספקים ממישור רותם לשאר אזורי הארץ בצפון כולל לחיפה, כך ניתן לספק גם לאילת.

מנחם זלוצקי: כדאי לציין שהפיתרון של חולות סמר זה לא פיתרון ארוך טווח.

מנחם זלוצקי: כמו שציין נכון מאוד חבר הכנסת כבל, למעשה אנחנו לוקחים כאן כמות חול מסוימת.

מנחם זלוצקי: אנחנו נכרה אותה לשנים הקרובות ואחר-כך נהיה בפני אותה שוקת שבורה.

מנחם זלוצקי: לכן הראייה צריכה להיות ראייה אחרת.

מנחם זלוצקי: יוסי וירצבורג ציין שלמעשה אחד מהפיתרונות שקיימים היום, כולל באילת, זה חול מחצבה שמספק חלק גדול מהצריכה באזור אילת.

מנחם זלוצקי: זה דבר אחד.

מנחם זלוצקי: הדבר השני.

מנחם זלוצקי: למעשה, כשאנחנו מדברים על צריכת חול זה צריכה גם למשק הבטונים שכרגע זה עלה כאן אבל זה גם לתשתיות שונות וגם לחקלאות.

מנחם זלוצקי: ממול לחולות סמר, לא הרחק משם, יש כמויות פסולת כרייה תפל של מכרות תמנע לשעבר, שלמעשה הם עומדים כאבן שאין לה הופכין.

מנחם זלוצקי: אנחנו דרשנו שתיעשה בדיקה של איכות התפל הזה כדי לראות האם זה מתאים או לא מתאים לחולות.

מנחם זלוצקי: מאחר ומי שאחראי על משק הבנייה ואספקת החול הוא משרד התשתיות והמנהל והם לא קיימו את זה, אז עשינו באמצעים המועטים שיש לנו, יחד עם היחידה הסביבתית, בדיקה שהראתה שיש בהחלט ייתכנות לפחות לחלק מהשימושים.

מנחם זלוצקי: אולי לא לבטונים אבל לחלק מהשימושים האחרים.

מנחם זלוצקי: המוקד של הויכוח או הפיתרון לויכוח שקיים כאן

מנחם זלוצקי: היום מצוי בכך שבחולות סמר היתה תכנית לכרייה של 5 מגרשים, 200 דונם כל מגרש.

מנחם זלוצקי: שניים מהמגרשים האלה בחלק הדרומי, מגרשים א' וב' נכרו.

מנחם זלוצקי: כפי שגם נאמר קודם, החול באזור הזה מורכב משתי פאזות, חול הדיונה שגם אני יכול להיות קבלן כי רק צריך טרקטור ומשאית לקחת את החולות הנהדרים האלה מעל פני השטח.

מנחם זלוצקי: אבל יש גם חול בתת הקרקע.

מנחם זלוצקי: אנחנו ביקשנו ודרשנו שתיעשה בחינה ובחינה של איכות וכמות החול בתת הקרקע באותם מגרשים שכבר בין כה וכה נכרו, זאת אומרת, הדיונה מעליהם כבר נחצבה.

מנחם זלוצקי: לצערי, הדבר הזה מתמהמה כבר 5 שנים ורק לאחרונה – כאן אני מוכרח לציין בסיפוק שהמפקח החדש על המכרות, שאני מברך אותו על כניסתו תפקיד, הרים את הכפפה והוציא מכרז לבדיקת איכות החול שצריכה לתת תוצאות בחודש יולי או אוגוסט הקרוב.

מנחם זלוצקי: לכן, קודם כל אנחנו מבקשים לעצור את המכרז הזה ולא לתת לו להתקדם כי המנהל כבר לא מוכן לשמוע וכל הדברים האחרים לא מעניינים אותו.

יצחק וקנין: הם אומרים לך שהם כבר אחרי מכרז.

מנחם זלוצקי: גם הקבלן מוכן לוותר על המכרז בתנאי - - -

לאה ורון: הקבלן נמצא פה?

קריאה: כן.

לאה ורון: השאלה האם המשרד להגנת הסביבה יצטרך לתת פיצוי לקבלן.

יצחק וקנין: תכף נשמע את הקבלן.

יצחק וקנין: יעל דורי מ"אדם טבע ודין".

יעל דורי: בוקר טוב.

יעל דורי: רציתי לדבר בקצרה לגבי ערכיות השטח.

יעל דורי: חברי הוועדה כאן ראו מצגת מרשימה של מה שנמצא כאן מבחינת המגוון הביולוגי.

יעל דורי: אני רוצה להדגיש שגם לנו, לציבור, לאנשים, יש למקום הזה ערך רב מאוד.

יעל דורי: זה ערך נפשי, זה המרחב הפתוח שלנו.

יעל דורי: המקום הזה נמצא במרחק של 20 דקות נסיעה מאילת.

יעל דורי: בניגוד לפארק תמנע שנמצא מולו, הכניסה אליו היא ללא תשלום.

יעל דורי: מבחינת הציבור יש פה מצב של win win, גם מבחינת הציבור וגם מבחינת הסביבה.

יעל דורי: המצב שבו אנחנו נמצאים היום, לאחר שהקבלן זכה במכרז, זה אכן מצב קשה.

יעל דורי: אנחנו רואים בדיון הזה דיון חשוב וקריטי ואנחנו פונים לחברי הוועדה לשים את כל כובד משקלם ולעצור את המהלך שנעשה כאן עד היום.

יעל דורי: עובדה נוספת שלא נאמרה כאן היא שב-4 או 5 שנים האחרונות לא היתה כרייה בחולות סמר, מ-2006.

יעל דורי: כלומר, החול הגיע לאילת ממקורות אחרים.

יעל דורי: המנהל רוצה לחדש כאן את הכרייה.

יעל דורי: זה לא שקבלנים מאילת הסתמכו על חולות סמר עד כה.

יעל דורי: הפיתרון שנמצא, לפי דעתנו, כמו כל מקום בארץ, כמו חיפה שמרוחקת ממישור רותם כ- ומובילים אליה חול במשאיות, ממישור רותם ליד דימונה, אותו דבר זה המרחק לאילת.

יעל דורי: זה צריך להיות הפיתרון לפי דעתנו.

יעל דורי: עוד אזכיר עובדה שלא נאמרה כאן.

יעל דורי: בתכנית שנערכת עכשיו במשרד הפנים, נאסרה כרייה של נחלי הדרום למחצבות חדשות.

יעל דורי: אנחנו רואים במישור רותם ערך עוד יותר גבוה מנחלים אלה כי אם תגיעו למקום הזה תראו למול עיניכם שמורת טבע.

יעל דורי: אחד הדברים שהיינו רוצים שהוועדה תוסיף להמלצות שלה זה בעצם להכריז על סמר כשמורת טבע של ממש.

יצחק וקנין: פרופסור אלון טל.

אלון טל: אדוני היושב ראש, אני שמח לפנות אליכם בתור חבר דירקטוריון של קרן הקיימת לישראל, ששימש יו"ר ועדת מנהל פיתוח הקרקע של הארגון בשנים האחרונות.

אלון טל: אנחנו בשותפות מסוימת עם מדינת ישראל במנהל, המנהל אמור לייצג את הערכים של הקרן הקיימת.

אלון טל: זה לא גוף שהוא קיצוני, כמו שנאמר על-ידי חבר הכנסת, אנחנו בעד פיתוח בר קיימא.

אלון טל: אבל ישנם מצבים שבהם הפיתוח הוא לא הגיוני, הוא מטורף.

אלון טל: לכן יו"ר הקק"ל פנה למר ביבי והפציר בפניו לשקול מחדש את ההחלטה הזאת.

אלון טל: מה שיש לנו פה זה ממש עיוות.

אלון טל: הרי התכנית מדברת על 6 משאיות חול ליום.

אלון טל: זה כל הסיפור.

אלון טל: בא איש ואומר: תראה איזה נזק יעשו 6 משאיות חול למישור רותם.

אלון טל: מי שבא ממדינות אחרות יודע שמרחק של שעתיים נסיעה בין מכרה או מקור חול הוא מועט מאוד.

אלון טל: יש פה איזה קוצר ראייה שיקפח את הציבור.

אלון טל: 10 שנים הייתי תושב הערבה.

אלון טל: נלקח פה אחד ממשאבי הטבע החשובים לתיירות.

אלון טל: הוא מדבר על כלכלה אבל זה קוצר ראייה משווע.

אלון טל: קרן קיימת שרואה לטווח ארוך איננה שותפה לזה ואני מצטער מאוד שהם לא הקשיבו לדעתנו בנושא הזה.

אלון טל: אני חושב שהוועדה צריכה להגיד עמדה ברורה למנהל, שהם באים לנהל את הקרקע ולא למקסם רווחים במדינת ישראל.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: תודה רבה אדוני היושב ראש.

דב חנין: אני מתנצל שהגעתי מאוחר וגם אצא מוקדם בגלל דיון מהיר שלי בנושא אלימות נגד נשים.

דב חנין: אני אומר את הדברים מאוד בקיצור כי אני מבין שהדברים העיקריים כבר נאמרו.

דב חנין: השטח בסמר הוא שטח ייחודי מכל בחינה שהיא.

דב חנין: אתם שמעתם סקירה רחבה בעניין הזה.

דב חנין: יש חלופות מצוינות לכריית החול בסמר.

דב חנין: בכל מקרה, כריית החול בסמר היא פיתרון לטווח קצר מאוד.

דב חנין: יהרסו את המרחב הנפלא הזה ויצטרכו בכל זאת להגיע לחלופות.

דב חנין: נקודה אחרונה היא שאין שום דחיפות לכרות בסמר.

דב חנין: לכן, אדוני היושב ראש, אני מציע שהוועדה תחליט באופן חד לקרוא לכל הגורמים המעורבים לעצור מייד כל מהלך של קידום כריית חול בחולות סמר ועל בסיס זה לקיים דיון נוסף בעוד חצי שנה בוועדה.

דב חנין: עד אז כל הגורמים המעורבים יגישו תכניות אלטרנטיביות איך אנחנו פותרים את כל הבעיות שייוצרו, במידה וייצרו.

דב חנין: לדעתי הן לא ייווצרו כי יש חלופות קיימות גם היום.

דב חנין: אם ייווצרו בעיות, נדון בהן על סמך תוכניות שיוכנו על-ידי כל הגורמים המעורבים.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק וקנין: נציג המועצה האזורית חבל אילות.

חנן גינת: אני ד"ר חנן גינת, מנהל מדעי של מרכז מדעי ים המלח והערבה.

חנן גינת: גיאולוג, עובד הרבה שנים בשטח ומתעסק לא מעט עם - - -

לאה ורון: סליחה, אדוני.

לאה ורון: בוועדה נרשמו שני נציגים של המועצה האזורית חבל אילות.

לאה ורון: האם הם נמצאים פה?

אסף אדמון: אני מנהל היחידה לאיכות הסביבה בחבל אילות ושייך למועצה.

לאה ורון: הבקשה היא לשמוע את העמדה של המועצה.

לאה ורון: הוועדה קיבלה מכתב מראש המועצה.

יצחק וקנין: חשבתי שאתה נציג המועצה.

יצחק וקנין: הייתי רוצה לשמוע את נציג המועצה.

אהוד קוגלר: אני סגן ראש המועצה האזורית חבל אילות וחבר קיבוץ סמר.

אהוד קוגלר: המועצה האזורית חבל אילות, תושביה וראש המועצה בפרט, אם תהיה אופציה שחולות סמר יישארו כמו שהם ולא לגעת מהם, חד משמעי זה מה שכולנו רוצים.

אהוד קוגלר: ברור לנו שמבחינה סטאטוטורית ההליכים עברו כמו שצריך ולכן אנחנו מנסים לפעול במערכת הזאת.

אהוד קוגלר: בגדול, המועצה לא רוצה להמשיך את כריית החול בחולות סמר.

אסף אדמון: אמר כאן נציג המנהל לגבי הפיתוח הרב שאמור להיות: בתי מלון, נמל התעופה, הרחבת הכביש.

אסף אדמון: אנחנו מדברים על מאות אלפי מטרים של בנייה ואנחנו מדברים בסך-הכול, מבחינת התכנית, על 580,000 טון של חול, שיספיקו אולי ל-5 שנים ואחרי 5 שנים אנחנו שוב בנקודה הזאת.

אסף אדמון: זה הדבר הכי חשוב שאני יכול להגיד.

אסף אדמון: החלופות קיימות, המצב הקיים הוא בסדר.

אסף אדמון: עשינו בדיקת היתכנות לגבי תפל תמנע.

אסף אדמון: החוקר נמצא כאן ובדיקת ההיתכנות היא חיובית.

אסף אדמון: יש לנו את העומק בחולות סמר שהתייחסו אליהם ויש את חול מחצבה.

אסף אדמון: חול מחצבה קיים גם באילת והוא יכול לספק את כל כמות החול הנדרשת לאילת מבחינה טכנית.

אסף אדמון: מבחינת השוק יש עם זה בעיה מסוימת אבל גם זה קיים.

אסף אדמון: זה עוד פיתרון ולא חסרים עוד פיתרונות.

אסף אדמון: כמו שאמר חבר הכנסת דב חנין, אנחנו מבקשים מהוועדה לקבל החלטה.

חנן גינת: אני ממרכז מדעי המלח והערבה ואני גיאולוג.

חנן גינת: חשוב לי לדייק בכמה דברים.

חנן גינת: ראשית, לגבי חציבת החול לעומק, ד"ר עמיר אידלמן ואנוכי הוצאנו דוח ב-1967.

חנן גינת: אני שמח שדברים השתנו.

חנן גינת: שמעתי מיוסי שדברים השתנו וכן נבדקו.

חנן גינת: בשטחים א' ו-ב', מבחינה גיאולוגית, אפשר לרדת לעומק.

חנן גינת: נכון שאיכות החול היא פחותה, זה רק 90% חול.

חנן גינת: אני שמח שיהיו עכשיו קידוחים כדי לבדוק ולאמת את זה ואני חושב שצריך לרדת לעומק.

חנן גינת: יש שם חול שהוא לא מנוצל.

חנן גינת: בנושא של השטחים הפוטו-וולטאים.

חנן גינת: דוד, אני מזמין אותך לסיור בשטח כדי לראות שלא אישרו שם שטח של דיונות.

חנן גינת: יש שם 400 דונם של שטח שיותר מ-60% או 70% ממנו חלוקים.

חנן גינת: כן, אפשר להוציא ממנו חול.

חנן גינת: יותר זול לקחת את החומר התפל של תמנע.

חנן גינת: חשוב מאוד לדייק בדברים.

חנן גינת: לבוא עכשיו ולהגיד שאפשר להוריד שם את השטח במטר כדי לקבל איקס אלפים של כמות חול, זה פשוט לא נכון.

חנן גינת: מי שרוצה, אני בשמחה אעשה סיור בשטח.

חנן גינת: חשוב מאוד לדייק בדברים.

חנן גינת: הדבר השלישי זה נושא השיטפונות שיוסי העלה.

חנן גינת: זה בערבה התיכונה, זה לא חול אלה חלוקים בעיקר.

חנן גינת: מן הראוי לדייק בנושאים האלה ולא להכניס דברים שהם לא בהקשרם.

יוסי וירצבורג: אמרנו שזה לא חול.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ניצן הורוביץ, בבקשה.

ניצן הורוביץ: אנחנו בוועדה הזאת ובכנסת מנסים להגיע להחלטה מאוזנת, לראות את כל הגורמים מול העיניים.

ניצן הורוביץ: אנחנו רוצים פיתוח של אילת, זה מאוד חשוב.

ניצן הורוביץ: רוצים בנייה, רוצים שזה יהיה מהר.

ניצן הורוביץ: דואגים גם לאינטרסים אחרים: תיירות, טבע, תושבים שגרים, נוף הארץ, כמו שנאמר "לעובדה ולשמרה".

ניצן הורוביץ: כשאתה שם את הסיפור הזה ואתה בוחן את מגוון השיקולים, ברגע שיש אלטרנטיבה טובה וזמינה, בלי הבדל גדול מבחינת העלויות לכאן או לכאן, אני חושב שצריך ללכת לאלטרנטיבה.

ניצן הורוביץ: הדברים שנאמרו פה היו מאוד ברורים ואני חושב שהתמונה ברורה.

יצחק וקנין: נציג חברת בן-ארי.

יצחק וקנין: הייתי מבקש את התייחסותך לאור מה שנאמר פה.

רפי אדרי: תפקידי בחברה הוא סמנכ"ל הכספים.

רפי אדרי: המנכ"ל, שהוא גם הבעלים ועסק בזה באופן אישי, נמצא בחו"ל ונבצר ממנו להגיע.

רפי אדרי: ראשית, אני רוצה להתייחס לדבריו של נציג המשרד להגנת הסביבה.

רפי אדרי: הוא אמר שאנחנו ויתרנו על המכרז, אז הדברים לא נכונים.

רפי אדרי: לא זו בלבד שלא ויתרנו אלא שילמנו את מרבית כספי המכרז לפני כחודש.

רפי אדרי: הגשנו שתי בקשות בכתב למנהל להיכנס ולבצע את המכרז באופן מיידי כמה שיותר מהר.

רפי אדרי: אני רוצה לשאול שתי שאלות שנשאלו גם בבית המשפט העליון באותו בג"צ שהגישו הגופים הירוקים לביטול המכרז ואני חייב לשאול אותם גם כאן.

רפי אדרי: איפה היו כל אותם גופים ירוקים מהמועד שפורסם המכרז עד למועד שהודיעו על הזוכה.

יצחק וקנין: מתי פורסם המכרז?

רפי אדרי: המכרז פורסם לפחות 5 חודשים לפני מועד הזכייה.

רפי אדרי: למיטב ידיעתי, לפחות ברמה הציבורית, לא נשמע ולו קול אחד אמיתי מעשי.

ניצן הורוביץ: זה לא נכון.

רפי אדרי: זאת דעתי וזה מה שאני יודע.

רפי אדרי: לא נשמעו הקולות, בטח לא בצורה שבה הם נשמעים היום, כדי לבוא ולמנוע את יישום המכרז או את החלטת ועדת המכרזים של המנהל מבעוד מועד ובכך לגרום להקטנה משמעותית של הנזקים שכבר נגרמו.

רפי אדרי: אני חייב גם לומר באופן כללי.

רפי אדרי: זה הפך לשיטה.

רפי אדרי: המדינה צריכה להסתכל על עצמה בראי כשהיא קמה בבוקר.

רפי אדרי: אם מפרסמים מכרז ומודיעים על הזוכה, מן הסתם צריך גם לעמוד מאחוריו.

יצחק וקנין: כבר היו דברים מעולם, תאמין לי.

רפי אדרי: אי-אפשר להתנהל בצורה כזאת.

רפי אדרי: לפרסם מכרזים, להודיע לזוכה, לקבל את הגושפנקא של כל הגופים הסטטוטוריים לרבות בית משפט עליון ואחר כך לבוא ולעשות דיון האם המכרז היה רלוונטי.

יצחק וקנין: אתה צודק מבחינת ההתנהלות.

רפי אדרי: אלה שתי שאלות שאני לא רוצה עליהן אפילו תשובה.

רפי אדרי: לגופו של עניין.

רפי אדרי: חברת בן-ארי קיימת מעל 40 שנה.

רפי אדרי: היא ניגשה למכרזים מפה ועד הודעה חדשה.

רפי אדרי: אני לא זוכר סיפור כזה שבו המדינה חוזרת בה.

יצחק וקנין: במידה והמדינה תיתן לכם מקום חלופי לכרייה - - -

רפי אדרי: אני רוצה להשלים.

רפי אדרי: השיהוי לכשעצמו, של כמעט שנתיים או שנה וחצי, גרם וגורם נזקים כלכליים גדולים מאוד לחברה.

רפי אדרי: הביטוח של המכרז היום יגרום לנזקים הרבה יותר גדולים, שהוועדה פה צריכה לקחת בחשבון את המשמעויות שלהם.

אסף רוזנבלום: אני מ"אדם טבע ודין".

אסף רוזנבלום: אנחנו מעורבים בעניין הזה כבר משנת 2008 לפני שנבחר זוכה במכרז.

אסף רוזנבלום: אנחנו הגשנו את העתירה בשנת 2008.

רפי אדרי: השאלה הזאת נשאלה על-ידי השופט העליון ולא רק על-ידי.

רפי אדרי: אמרתי שאני לא רציתי לקיים על זה דיון, רק העליתי את השאלות ששאל השופט.

אסף רוזנבלום: אנחנו הגשנו את העתירה הרבה לפני שנבחר זוכה במכרז.

אסף רוזנבלום: ציפינו ממנהל מקרקעי ישראל להימנע מבחירת זוכה במכרז כל עוד ההליכים לא נגמרו.

אסף רוזנבלום: הם בחרו בזוכה במכרז לאחר הסיום של ההליכים במחוזי וצירפו את הקבלן.

רפי אדרי: מה עשיתם ממועד הפרסום עד הזכייה?

אסף רוזנבלום: אנחנו הגשנו עתירה מנהלית בשנת 2008.

אסף רוזנבלום: היא נדחתה בגלל שיהוי.

אסף רוזנבלום: אז הקבלן בכלל לא היה בתמונה.

אסף רוזנבלום: הגשנו ערעור לעליון.

אסף רוזנבלום: אז המנהל בחר את הזוכה.

יצחק וקנין: במחוזי הפסדתם.

אסף רוזנבלום: כן.

דוד דשן-דויטש: אחרי הפסד במחוזי יצא המכרז ופנו לעליון.

אסף רוזנבלום: העתירה נדחתה בגלל שיהוי, שזה לא רלוונטי לכנסת, זה רלוונטי לבית משפט.

אסף רוזנבלום: אז הקבלן לא היה בתמונה.

אסף רוזנבלום: בערעור לעליון צורף הקבלן כצד.

אסף רוזנבלום: אנחנו ציפינו ממנהל מקרקעי שבוחר זוכה להודיע לו שיש עתירה, שהזכויות שלו לפי המכרז כפופות לתוצאות ההליך.

אסף רוזנבלום: הם כנראה לא עשו את זה ויש להצר על כך.

אסף רוזנבלום: העניין הזה היה בתקשורת והיה ידוע עוד הרבה לפני שנבחר זוכה.

אסף רוזנבלום: אני רוצה לציין גם לגבי בית המשפט העליון שאמנם בית המשפט העליון דחה את הערעור, זה עניין טכני ולא לגופו של עניין, אבל המליץ לגופים שיושבים פה לבדוק באמת את הטענות ולבדוק אם אפשר למצוא פיתרון.

יצחק וקנין: סיימת?

אסף רוזנבלום: כבר ב-2008, לפני שנבחר זוכה אנחנו פנינו.

יצחק וקנין: אמרת את הדברים, חבל לחזור.

יצחק וקנין: שי טחנאי, מהחברה להגנת הטבע.

שי טחנאי: אני גם הנציג של הגופים הסביבתיים הלא ממשלתיים בוועדה המחוזית מחוז הדרום.

שי טחנאי: ראשית, אני מודה ליושב ראש ולחבר הכנסת כבל על קיום הדיון המהיר.

שי טחנאי: כפי שאתם רואים, זה באמת דיון משמעותי וחשוב ביותר.

שי טחנאי: אני רוצה להתייחס לעניין של התכנית עצמה.

שי טחנאי: בתכנית עצמה, כאשר היא אושרה בוועדה המחוזית, הוחלט להקים על ידה צוות מקצועי מלווה.

שי טחנאי: המכרז יצא ב-2008 וכבר ב-2006 הצוות הזה התכנס כמה וכמה פעמים בלשכת התכנון.

שי טחנאי: אני מצטט: "נציג מנהל מקרקעי ישראל יבחן את נושא מימון הקידוחים לבדיקת עומק הכרייה בחולות סמר".

שי טחנאי: 3 חודשים אחרי זה הוועדה מבקשת לקבל ממנהל מקרקעי ישראל "מידע על איזה עומק ניתן לכרות באתר, מעבר לעומק המאושר בתכנית ויש לכלול בהתייחסות סדרי גודל".

שי טחנאי: הנושא הזה לא ירד מסדר-היום והיו שם נציגים הן של המנהל והן ממונה על המכרות.

שי טחנאי: בסופו של דבר, עד היום דבר לא נעשה.

שי טחנאי: במקום ללכת ולכרות חול בשטח שהוא שטח טבעי לא מופר, ללכת למקום שהוא כבר מופר ממילא ולהעמיק שם, לנצל את האתר עצמו.

שי טחנאי: הדבר הזה לא נעשה ועדיין לא נבדק.

שי טחנאי: אני חושב שהשטח הזה הוא חשוב.

שי טחנאי: העובדה שיש פה גם נציגים של החברה להגנת הטבע מבית ספר שדה אילת וממל"ש אילת זה בהחלט אומר דרשני מבחינת הציבור ומבחינת הפוטנציאל ומקום טיול של חולות סמר.

שי טחנאי: אני בהחלט מצטרף לפרופסור אלון טל.

שי טחנאי: ההתנהלות של מנהל מקרקעי ישראל בנדון היא לא לשמור על האינטרס הציבורי.

שי טחנאי: אין כאן ראייה רחבה של תועלת הציבור ולא פעולה שתואמת עקרונות של פיתוח בר קיימא.

שי טחנאי: היא פועלת בהחלט בניגוד גמור לאמות המידה הנ"ל.

שי טחנאי: אני מצטרף לחבר הכנסת חנין לגבי ההחלטה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: רבותיי, אני חייב לסכם את הדיון.

יצחק וקנין: אני חושב שזה מיותר לשמוע עוד.

דוד דשן-דויטש: הוזכרו פה עובדות לא נכונות.

יצחק וקנין: יש לנו 5 דקות לדיון.

דוד דשן-דויטש: הוזכר כאן שאין דיונות זמינות.

דוד דשן-דויטש: אמרתי קודם שיש שמורה של 1,300 דונם שחלקה הלא מבוטל הן דיונות פתוחות לציבור בחינם.

דוד דשן-דויטש: שנית, הוועדות שמדברים עליהם כאן, לבחינת תת הקרקע במגרשים א' ו-ב', הם לא היו תנאי לאישור התכנית הזאת.

דוד דשן-דויטש: זה חוזר ועולה אבל הם לא קשורים לתכנית הזאת.

מנחם סלוצקי: אבל אתם מסרבים לבדוק את זה.

מנחם סלוצקי: אתם סירבתם לבדוק את זה.

דוד דשן-דויטש: הן קשורות למכלול מה יקרה בעתיד.

לאה ורון: שיבחת את המפקח החדש שהוא כבר הוציא את התכנית.

דוד דשן-דויטש: עובדה נוספת.

דוד דשן-דויטש: האמירה שהתכנית תספיק ל-3-4 שנים לא נכונה.

דוד דשן-דויטש: מדובר על מעל 10 שנים.

דוד דשן-דויטש: אני לא רוצה להתחייב על 15 שנים.

דוד דשן-דויטש: הלוואי והפיתוח יהיה כזה שזה לא יספיק.

יצחק וקנין: בשעה 11:00 מתחיל התרגיל של פיקוד העורף ואני חייב לסגור את הישיבה.

יצחק וקנין: אני מעדיף שתשמעו את מה שאני אומר ואת הסיכום.

יצחק וקנין: ראשית, אני אומר דברים שלי.

יצחק וקנין: יש פה הליך משפטי שאנחנו נמצאים אחריו והוא קצת מקשה על כל ההליך.

יצחק וקנין: יש פה רק עניין של רצון טוב של הקבלן, של מנהל מקרקעי ישראל ושל הגורמים שיכולים למצוא חלופה נכון לרגע זה ולפתור לקבלן את הבעיה על-מנת שהוא לא ילך בתביעות משפטיות נגד המדינה.

יצחק וקנין: הוא צריך לקבל את כספו, מה שמגיע לו על-פי דין והוא גם זכה בבית המשפט.

יצחק וקנין: לכן יש פה עניין של רצון טוב.

יצחק וקנין: אני פונה לקבלן לראות את החשיבות של חולות סמר.

יצחק וקנין: אני מקריא את החלטת הוועדה: לאחר שהוועדה קיבלה סקירה מקיפה על הערך האקולוגי הייחודי של חולות סמר, עתודות החול הקיימות באזור והחשיבות של שמירת החולות מבחינה תיירותית, נופית וסביבתית, החליטה הוועדה: להמליץ על בחינת חלופות סבירות לאספקת חול לאילת ולאזור הערבה שיתנו מענה לצרכי הפיתוח באזור.

יצחק וקנין: לרשום בפני את הודעת המועצה האזורית חבל אילות, כי המועצה האזורית שבשטח שיפוטה נמצאים חולות סמר תומכת בשמירה על שטח החולות בכפוף להסדרת כל ההליכים, לרבות ההליכים התכנוניים והחוקיים המחויבים מההחלטה.

יצחק וקנין: לקרוא לשר הבינוי והשיכון ולשר להגנת הסביבה לפעול בשיתוף עם מנהל מקרקעי ישראל למניעת פגיעה בחולות סמר ולהביא להפסקה מיידית של כריית החולות לבנייה בחולות סמר.

יצחק וקנין: לבחון את האפשרות להוריד את מפלס הקרקע במסגרת תכנית העבודה למתקנים לאספקת אנרגיה סולרית של הישובים סמר ואליפז.

יצחק וקנין: הורדת המפלס תאפשר כרייה של כ-400 דונם חול.

יצחק וקנין: כמו כן מבקשת הוועדה לבחון את האפשרות לשימוש בחול מחצבה לבנייה וכן מחול עמוק מתת הקרקע במגרשים א' ו-ב' בסמר, שכרייתם כבר הסתיימה.

יצחק וקנין: לבקש משר התשתיות הלאומיות, הממונה בית היתר המפקח על המכרות, להעביר לוועדת הכלכלה תוך 6 חודשים תכנית לאומית לכריית חולות בישראל.

יצחק וקנין: לבקש מהשר לשיתוף פעולה אזורי, המשנה לראש הממשלה, לבחון אפשרויות להסכמי רכישת חול בניה מירדן ולהעבירו לישראל.

יצחק וקנין: אני מקווה שהדברים האלה יפלו על אוזניים קשובות כ די שלא נפגע באתר הזה.

יצחק וקנין: תודה רבה, אני מודה לכולכם.

יצחק וקנין: כולי תקווה שכל העם הזה על מקומו יבוא בשלום.

יצחק וקנין: הישיבה נעולה.