הוועדה המיוחדת למאבק בנגע הסמים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 61, 2011-07-05 11:00

טלב אלסאנע: בוקר טוב לכולם.

טלב אלסאנע: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה למאבק בנגע הסמים.

טלב אלסאנע: נושא הדיון היום: מניעת שימוש סמים בישראל – תמונת מצב וצרכים.

טלב אלסאנע: מוזמני הדיון: המשרד לביטחון פנים, הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול, משרד החינוך, משרד הרווחה, המכס, משרד הבריאות, מרכז לשלטון מקומי ונציגי עמותות הפועלות בתחום.

טלב אלסאנע: הישיבה הזאת היא ישיבת המשך של סדרת ישיבות שאנחנו מתכוונים לקיים בעקבות הדיון על מדיניות הממשלתית בנוגע להתמודדות במלחמה והמאבק בנגע הסמים והאלכוהול.

טלב אלסאנע: נבחן האם יש לנו הצלחה, האם יש הצלחה יתרה והאם יש צורך בשינוי המדיניות, האם אנחנו מתכוונים לאשר את הקיים, להשאירו או לשנותו.

טלב אלסאנע: נקבל תמונת מצב וניכנס לעומק העניינים.

טלב אלסאנע: אין לנו כוונה להסתפק בהצהרות שאנחנו עושים אלא שנשמע מה כן עושים והאם יש פעילויות של הרשות, נדע היכן מתקיימות הפעילויות ובאיזה רשות מקומית.

טלב אלסאנע: אם לא מתקיימת פעילות נבקש לדעת מהי הסיבה ומה צריך כדי שתפעל בכל מקום.

טלב אלסאנע: נרצה לשמוע גם אם נעשות פעילויות בתוך בתי הספר.

טלב אלסאנע: נרצה לדעת אם קיימת מדיניות מקיפה במשרדים שציינת, או שהעשייה נעשית תוך כדי אלתור.

טלב אלסאנע: נרצה גם לשמוע אם הפעילות ברשויות המקומיות מתבצעת תוך ראיה כוללת של הנושא.

טלב אלסאנע: אין ספק שמהדיונים הקודמים שקיימנו התרשמנו שקיים מחסור רציני בתקנים ובתקציבים.

טלב אלסאנע: התרשמנו שקיימת בעיה בתחום הרשויות המקומיות החלשות כתוצאה מהתניית השירות ב- .

טלב אלסאנע: matching כאשר אותן רשויות לא מסוגלות לעמוד בהתניה הזאת, התוצאה שאנשים נענשים.

טלב אלסאנע: ישנן רשויות מקומיות שכן מעוניינות והרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול אינה יכולה להיענות לבקשתן עקב בעיות תקציביות של הרשות המקומית.

טלב אלסאנע: ישנה בעיה במערכת החינוך הפורמאלית ובחינוך הלא פורמאלי.

טלב אלסאנע: על הנושאים האלה נבקש לקבל התייחסות וסקירה.

טלב אלסאנע: היות ונושא הדיון הוא המניעה וההתמודדות בתופעה, לכן אין ספק שנושא מניעת הברחת הסמים וכניסת הסמים לישראל הם הצעד הראשון.

טלב אלסאנע: כיצד אנחנו מתמודדים עם סמים שנכנסים לישראל, האם ההתמודדות היא דרך מניעה והסברה כדי למנוע התמכרות לסמים ולאחר מכן השלב הבא טיפול באנשים שנכנסו למעגל ההתמכרות והסמים.

טלב אלסאנע: מהלך הדיון יתקיים על פי רמת האחריות של הגורם האחראי למניעה והתמודדות עם ההברחות דרך שערי המדינה שמהווים לא רק כניסה של תיירים ועולים ועוזבים, אלא גם שער כניסה לסמים.

טלב אלסאנע: אני אבקש את ההתייחסות של המכס תחילה, נשמע מה המכס עושה ומה הם הצרכים של המכס, מה נעשה בעקבות הדיונים הקודמים ומהי מידת ההיענות של משרד האוצר למחסור בתקנים, וגם נשמע מהי המדיניות שלכם.

טלב אלסאנע: נרצה לשמוע עד כמה אתם מצליחים ביעדים שהצבתם לעצמכם, מה כמות התפיסות לעומת ההברחות.

טלב אלסאנע: נבקש את התייחסות שלכם.

טלב אלסאנע: בבקשה.

זאב ציגלברג: אני ממונה היחידה למלחמה בסמים והלבנת הון של המכס ברשות המיסים.

זאב ציגלברג: על פי החלטת ממשלה אנחנו אחראים על מניעה והתמודדות עם הברחות סמים בכל המעברים הבינלאומיים, בכניסות וביציאות מהארץ.

זאב ציגלברג: ידוע לכם המצב אצלנו, ישנו מסמך שחיבר דוקטור גלעד נתן על פי הנתונים שמסרנו לו.

זאב ציגלברג: אני לא יכול להגיד שיש מאז שינוי בנושא התקנים, המצב כפי שהיה.

זאב ציגלברג: כלומר אנחנו עושים את המיטב בכוח האדם שיש לנו, תופסים סמים.

זאב ציגלברג: אי אפשר להגיד מהו הוא האחוז מכלל ההברחות שאנחנו תופסים כי אף אחד לא יודע להגיד מה הוא המאה אחוז, לנקוב מספר זה יהיה סתם מספר באוויר.

זאב ציגלברג: לדעתי אנחנו מתקדמים, מגלים יותר ויותר סמים - - -

טלב אלסאנע: יש מעברים שפעילים פחות?

זאב ציגלברג: יש מעברים שהם פעילים פחות, יש פעילים יותר - - -

טלב אלסאנע: יש התפלגות של הסמים?

זאב ציגלברג: יש חלוקה של הסמים, יש סמים שמגיעים בעיקר בדואר, יש סמים שתופסים על האנשים.

זאב ציגלברג: אין לי כאן את הנתונים המעודכנים, אבל יש עלייה בגילויים שלנו.

זאב ציגלברג: זה פחות או יותר, אין לי מה להוסיף מעבר שכבר אמרנו וכתבנו.

זאב ציגלברג: תודה.

טלב אלסאנע: לגבי היחידה שציינתם, אתם אלה שמפעילים את היחידה?

זאב ציגלברג: אנחנו המפעילים.

זאב ציגלברג: אנחנו המטה המקצועי שמפעיל את היחידות בשטח.

זאב ציגלברג: בשטח יש שישה מדורים, כפי שכבר ציינתי בישיבות קודמות, יש לנו מדור כלבנים שמתמודד יפה עם ההברחות, יש אמצעים חדשים לגילוי סמים שהכנסנו.

טלב אלסאנע: התפיסה שהיתה בלוד באמצעות הכלבנים?

טלב אלסאנע: זה לא אתם, אלא המשטרה.

טלב אלסאנע: לאחרונה היה פרסום על תפיסה באמצעות כלבנים בלוד.

זאב ציגלברג: אני לא רוצה להתייחס לפרסומים.

זאב ציגלברג: מבחינת העובדות מי שתופס, אנחנו תופסים ועובדים ביחד עם משטרת ישראל.

טלב אלסאנע: יש לך הערכה לגבי אחוזי התפיסות, זה 5%, 10% מהסמים המוברחים - - -

זאב ציגלברג: אני לא יודע מה הוא המאה אחוז, כל הערכה שלי תהיה סתם ניחוש ואני לא אוהב להתעסק בניחושים, אני לא חושב שיש מספר שמוסכם על כולם.

טלב אלסאנע: יש לכם מספרים על הכמויות שנתפסו במהלך שנת 2010?

זאב ציגלברג: כן.

זאב ציגלברג: נמצא כאן אהוד אור-טל שהוא ראש מדור מבצעים אצלנו במטה, הוא ימסור את הכמויות.

אהוד אור-טל: ברשותכם, לגבי הכמויות לשאלתך, יש לנו כמות תפיסות של 2010 לעומת שנת 2011.

אהוד אור-טל: יש לנו עלייה במספר התפיסות, אני לא יודע אם זה טוב או לא, כולל גם תפיסות בחומרים סינתטיים שנכנסו לא מזמן לפקודה, יש כבר יותר מ- שנתפסו של חומרים סינתטיים שהגיעו בצורה מוכנה, אנחנו לא מדברים על האבקות למיניהן שאנחנו עדיין עובדים עם מז"פ (מחלקת זיהוי פלילי) במטה הארצי כדי לאתר את החומרים האלה.

טלב אלסאנע: אין לכם מעבדה משלכם?

טלב אלסאנע: כאשר אתם מאתרים חומרים חשודים אתם נזקקים לסיוע של המז"פ של המשטרה?

אוהד אור-טל: כן.

זאב ציגלברג: בהחלט, זו המעבדה המוסכמת היחידה לקבוע מהו סם ומהו לא סם.

זאב ציגלברג: לאנשי השטח שלנו יש אמצעים ניידים לזיהוי ראשוני אם זה סם או לא סם , ערכות שטח.

זאב ציגלברג: לגבי ההיבט הפלילי ברור שמז"פ היא הכתובת.

זאב ציגלברג: יש שיתוף פעולה מצוין עם משטרת ישראל, אני חייב להוסיף את זה.

אהוד אור-טל: אנחנו די מעמיסים על המעבדה האנליטית של משטרת ישראל כי רוב החומרים שאנחנו תופסים ביבוא הם חומרים לא מוכרים ולא ברורים, למשל חומרים כמו שמשטרת ישראל נוהגת לתפוס בארץ, אלו חומרים מורכבים על מנת להטעות אותנו ביבוא.

אהוד אור-טל: אנחנו מאתגרים את המעבדה, אוהד וולף עומד בזה בכבוד.

טלב אלסאנע: מהו פרק הזמן מיום שאתם מעבירים עד שאתם מקבלים תשובה?

אהוד אור-טל: הוא בעייתי בגלל עומס רב שיש לאהוד וולף במעבדה.

אהוד אור-טל: זה בין שבועות לחודשים, ולצערי יש כאלה שגם שנים.

טלב אלסאנע: זה כבר לא עניין בעייתי, שנים?

אוהד אור-טל: אנחנו מודעים לבעיה, משטרת ישראל מודעת לזה.

אוהד אור-טל: יש לציין שאהוד וולף עשה לאחרונה עבודה יסודית בנושא, ניקה את המדפים והחזיר תשובות, יש לו עומס.

אוהד אור-טל: במקרים דחופים אנחנו מקבלים מיד.

טלב אלסאנע: כשיש נתפסים, הם חשודים, זאת אומרת שעד לקבלת התוצאות אין - - -

אוהד אור-טל: זאת הבעיה, לכאורה אנחנו גוף אזרחי, אנחנו בעצם מעבירים חומר החשוד כסם, לכאורה היבואן עדיין לא יודע שאנחנו מעכבים את זה, אין לנו מישהו במעצר על מנת ללחוץ על משטרת ישראל, החומר מעוכב לבדיקה בתורו.

אוהד אור-טל: לפעמים הכוונה מתפספסת ואין אזיקים בסוף התיק.

טלב אלסאנע: אם אנחנו רוצים לבחון את מידת האפקטיביות של הפעילות וההשלכה של המחסור בתקנים שעלתה בישיבות הקודמות.

טלב אלסאנע: כמה תקנים יש לכם, כמה חסרים, מתי עלתה הדרישה לתקנים?

זאב ציגלברג: יש לנו 60 תקנים.

זאב ציגלברג: כפי שמסרתי כבר לוועדה ביקשנו תוספת בעיקר של כלבנים שזה כלי יעיל להתמודדות במניעת הברחת סמים.

זאב ציגלברג: הדרישה חוזרת ועולה ותקנים אין.

טלב אלסאנע: ממתי ה- 60 תקנים?

טלב אלסאנע: מתי הוספו לכם תקנים בפעם האחרונה?

טלב אלסאנע: מתי עלתה הדרישה לתוספת כלבנים?

זאב ציגלברג: לפני שנה או שנה וחצי.

טלב אלסאנע: זאת היתה התוספת האחרונה של תקנים?

זאב ציגלברג: התוספת האחרונה של התקנים היתה מאוד מזמן, אני לא זוכר שבשנים האחרונות קיבלנו תוספת תקנים.

טלב אלסאנע: ההברחות גדלות והתקנים נשארים כפי שהם.

אהוד אור-טל: יתרה מכך, אני היום ראש מדור מבצעים במטה הסמים בירושלים, אני הייתי חוקר סמים באשדוד, כשאני התקדמתי לתפקיד הנוכחי התקן שלי באשדוד נגרע.

אהוד אור-טל: זאת אומרת שיש פחות אדם וזה ולא שיש מישהו שממלא את תפקידי שם.

אהוד אור-טל: ברשותך, אני רוצה לחזור לכמויות תפיסות וכדומה.

אהוד אור-טל: אם הזכרנו חומרים סינתטיים וכדומה, זרי מריחואנה שמיועדים למעבדות פיראטיות לגידול בארץ, אנחנו חשים בעלייה, אומנם עדיין לא עלייה דרסטית.

אהוד אור-טל: בחודשים האחרונים אנחנו תופסים יותר ויותר הזמנות באינטרנט בעיקר של אנשים שמזמינים מחוץ לארץ זרעים על מנת לגדל מריחואנה בבית.

אהוד אור-טל: אנחנו פועלים עם משטרת ישראל, הם רוצים לעשות פעילות בנושא ואכן יש תפיסות של מעבדות ברחבי הארץ.

אהוד אור-טל: זו תופעה שהולכת ומתגברת אצלנו בארץ.

אהוד אור-טל: האם זה בגלל שהתחילו לכנות בתקשורת את הסם כסם קל, אני לא יודע לומר, אבל בפועל זו התוצאה.

אהוד אור-טל: שוב, כאמור, אנחנו רואים שיש לנו בממוצע כל יומיים תפיסה של סם בין אם מדובר ב- קוקאין ובין אם זה של גראס, יש תפיסה כל יומיים.

אהוד אור-טל: כמעט את כל סוגי הסמים יש לנו פה, סם האונס, הרואין, קוקאין וכל מיני סמים פסיכוטיים למיניהם, אבקות מוזרות - - -

טלב אלסאנע: יש רשימה של המקומות או המעברים שדרכם עוברים הסמים הקשים וסמים אחרים?

אוהד אור-טל: קשה מאוד לעקוב אחרי זה, בעיקרון אין לנו אינדיקציה מוכחת לזה.

אוהד אור-טל: כלומר, רוב התפיסות הן דרך דואר , בלדרות, אבל אם אנחנו מייחסים תפיסות גדולות של קוקאין, הרואין וכדומה בכמויות של עשר-עשרים ק"ג זה בדרך כלל במטענים בנמלים ימיים.

אוהד אור-טל: כמובן שיש את התופעה של הבלדרים - - -

טלב אלסאנע: דרך איפה הם נכנסים?

טלב אלסאנע: דרך הנמלים היבשתיים או הימיים?

טלב אלסאנע: מה שאתם תופסים.

אהוד אור-טל: מה שאנחנו תופסים ויודעים זה בדרך כלל קוקאין בנמלים הימיים, קוקאין וכדומה מגיעים יותר דרך המעברים היבשתיים.

אהוד אור-טל: זאת אומרת שזה תלוי מאיזו מדינה זה מגיע.

אהוד אור-טל: שאר הסמים - כל דיכפין, דרך הדואר ודרך בלדרים, מטענים קטנים - - -

טלב אלסאנע: התפיסות היום הן בעזרת הכלבים?

אהוד אור-טל: חלקן בעזרת כלבים, חלקן בעזרת חברת הדואר - - -

טלב אלסאנע: מהו התפקיד שהכלבים ממלאים בתפיסות האלה?

אוהד אור-טל: אין לי ספק באופן חד משמעי שברגע שתהיה תוספת משמעותית של כלבים ונוכל להפעיל אותם בכל מקום שנרצה ונצטרך, התפיסות תעלינה משמעותית, אין ספק בכך.

אוהד אור-טל: אין לי ספק שאני נותן סיוע, אפילו סיוע חירום, שמשטרת ישראל או שירות בתי הסוהר או מישהו אחר צריך, אני נותן להם אותו בחפץ לב.

אוהד אור-טל: אני יודע שזה נגרע ממקום אחר שאנחנו צריכים לבדוק, אבל גם סיוע כזה צריך לתת מדי פעם.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

טלב אלסאנע: מיקי אריאלי בבקשה.

מיקי אריאלי: מאז הישיבה שדיווחנו על כוח אדם לא היתה תוספת, יש הרבה הבטחות, עדיין יש לי שלושה אנשים.

מיקי אריאלי: אני בתקווה שכתוצאה מהלחץ שהיה שם יחד עם המנכ"ל נקבל תוספת.

מיקי אריאלי: יש הבטחה, גם מהמנכ"ל וגם מסגן השר, שזה יקרה, אבל בינתיים זה על הנייר ולא רואים.

טלב אלסאנע: מאחר והישיבה משודרת לכן כדאי שתפרט.

טלב אלסאנע: למרות שאנחנו יודעים מהי הבעיה, אנחנו רוצים שהצופים ידעו את היקף המשימה המוטלת עליך ועל מצב כוח האדם העומד לרשותך כדי לראות באילו תנאים אתם מתמודדים, שהצופים יבינו אילו תקוות יש עליכם ומה הם הכלים שעומדים לרשותכם.

טלב אלסאנע: חשוב שתרחיב על היחידה שאתה עומד בראשה, על תפקידה והמשימות המוטלות עליכם.

מיקי אריאלי: אני מודה לך.

מיקי אריאלי: היחידה למאבק בפשע הפרמצפטי מתעסקת בכמה יעדים, בין היעדים ברור נמצא הנושא של תרופות מזויפות, מוברחות, גנובות מכל התחומים, גם הנושא של סמים מסוכנים, גם נושא של חומר מקור, גם הנושא של הסטה של חומר פעיל תרופתי למעבדות סמים כדי לדלל סמים.

מיקי אריאלי: בזמנו מצאנו טונה וחצי של פרסיטאמו שמיועד למפעל גדול מאוד שלא הגיע למפעל, או שהיה במפעל והגיע ללוד לאדם, כימאי, שתפקידו לדלל את ההרואין.

מיקי אריאלי: אנחנו עובדים עם פרויקט של המשטרה כרגע על הנושא לידוקאין, בנזוקאין ופרסיטאמו, הדלפה של החומרים האלה ממקומות שלא אמורים להיות.

מיקי אריאלי: אני אומר לך באופן ישיר שלפי הנתונים שלנו יש מה לבדוק, אין לי את כוח האדם ממש להיכנס לזה.

מיקי אריאלי: אני רוצה לספר על מקרה שהיה הבוקר בחדשות כדי לתת לכם דוגמה.

מיקי אריאלי: היו אתמול, בברכה, מעצרים של שני אנשים שהתחזו כרופאים, אין להם שום השכלה, נתנו חומרים ממריצים, היום יש הרבה אנשים שכתוצאה מהחומר הזה היו מאושפזים.

מיקי אריאלי: מחלקת ההונאה תל אביב ואנחנו עבדנו על הסיפור הזה ואני מאוד מברך.

מיקי אריאלי: זו רק אחת מהמשימות.

מיקי אריאלי: אני רוצה להגיד שאנחנו באמת רואים בחלק הסמים, בסמי הפיצוציות שאנחנו רואים, ראשית זה הנושא של חומר מקור, אני מבקש שהוועדה תתחיל לשים משקל על הסיפור.

מיקי אריאלי: חוץ מהעניין שאנחנו חתומים על אמנה, ישראל יכול לפרט לכם, אנחנו חתומים על אמנה בינלאומית בנושא של חומר מקור.

מיקי אריאלי: היו בזמן האחרון תפיסות של חומר מקור שנמצא בתוך החומר הזה.

מיקי אריאלי: מבחינת החקירה, מצד אחד זה לא בפקודה, מצד שני אנחנו חתומים על אמנה בינלאומית, באיזו דרך צריכים אכיפה על כך.

מיקי אריאלי: לי אין כוח חקירה, אבל ברור שאנחנו חתומים על אמנה בינלאומית וחייבים לעשות משהו.

מיקי אריאלי: שנית, אנחנו מברכים את משטרת ישראל, לא כל חומר נמצא בתוך הפקודה, בנזוקאין אזפינים, אסיבלים, קלונקס, וכל החומרים שמשמשים לתעשיית הסמים, שהם כן ממכרים, אנחנו מתחילים לקבל הרבה מאוד פניות מתחנות משטרה שתופסים את החומרים האלה, מבקשים מאיתנו חוות דעת, אנחנו הולכים על סעיף 338 לחוק הפלילי, כותבים להם חוות דעת וגם מגיעים לבית המשפט עם הסיפור.

מיקי אריאלי: גם זו ברכה.

מיקי אריאלי: הדבר השלישי שרציתי לומר, אנחנו החלטנו מדצמבר 2010 שיש שימוש בלי קורבנות ואף אחד לא נפגע, אין קורבנות, אנחנו יודעים שיש קורבנות.

מיקי אריאלי: אחת מהדוגמאות הקלאסיות זה מקרה בירושלים שעבדנו עם נוער, חשיפה ירושלים.

מיקי אריאלי: התברר שילד בן שש עשרה מאושפז בהדסה כתוצאה משאיפת החומרים האלה.

מיקי אריאלי: ביחידה שלי החלטנו לעשות כמה דברים, ראשית מחודש ינואר התחלנו בעדכון לקהילה הרפואית, אנחנו מגיעים היום לכל בית חולים, אני הייתי בבית החולים העמק פעמיים, נהריה, איפה שאתם רוצים, וגם בקהילה ומספרים על הבעיה של הנושא הזה, על חשיבות הדיווחים.

מיקי אריאלי: מאז שאנחנו התחלנו בפעילות הזאת היתה עלייה במספר התפיסות שלנו של חומרים אסורים, עלייה של יותר מ- 50% באותה ביחס לתקופה בשנה שעברה.

מיקי אריאלי: אם היה לי יותר כוח אדם אני חושב שהיה אפשר לעשות יותר.

מיקי אריאלי: תודה.

טלב אלסאנע: אתם עושים עבודה נפלאה, כמה אנשים יש לך?

מיקי אריאלי: שלושה לכל מדינת ישראל.

מיקי אריאלי: היום אני צריך - - -

טלב אלסאנע: אם אנחנו עושים חלוקה של אזרחי המדינה אז לכל אזרח כמה עובדים יש?

מיקי אריאלי: אני מצטער אצטרך לצאת בשעה 14:00, כי יש לי פעילות עם 433 בתל אביב, חבריי שם.

טלב אלסאנע: אולי לפני שנשמע את משרד החינוך נשמע ממנכ"ל הרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול, יאיר גלר, סקירה כללית.

יאיר גלר: מטבע הדברים מאחר ויש כאן את נציגי גורמי האכיפה שכבר התחילו לדבר, המכס, משרד הבריאות, המשטרה, היחידה למלחמה בפשיעה פרמצפטית, אני דווקא הייתי רוצה לדבר על המניעה באופן של ההיבט האסטרטגי, חבריי לרשות ירחיבו כל אחד בתחומו.

יאיר גלר: הנושא של חינוך, מניעה והסברה הוא הלב של הרשות למלחמה בסמים ובאלכוהול וזה עיקר הפעילות שלנו.

יאיר גלר: אנחנו יודעים שכמו בהרבה מאוד תחומים אחרים בחיים שמה שאתה משקיע בתחום החינוך, מה שהצלחת בגיל עשר, אחת עשרה, שתים עשרה לבצע והצלחת נכון לבנות את אישיותו של אותו נער או נערה, אנחנו נמנע בעתיד את צריכת הסמים והאלכוהול או לפחות לצמצם אותם במידה רבה.

יאיר גלר: לכן, יחד עם משרד החינוך גובשה לפי מספר שנים, לפני כשלוש שנים, תכנית אסטרטגית שחותכת בכל שנתון, בכל שנה, את תכנית המניעה לאותה שכבת גיל, לאותה אוכלוסייה.

יאיר גלר: במשרד החינוך, קודם כל אנחנו מדברים על מוסדות החינוך הפורמאליים –בתי הספר.

יאיר גלר: בבתי הספר, אכן מגן הילדים, דרך בתי הספר, חטיבות הביניים, חטיבות עליונות ואפילו באוניברסיטה, אבל באוניברסיטה ברור שהשפעתה של מדינת ישראל או של משרד החינוך היא פחותה.

יאיר גלר: בבתי הספר ששם יש יכולת השפעה אמיתית ומהותית - שם זה קורה.

יאיר גלר: חלק מהפעילויות נעשות בתוך בתי הספר, מחוץ לבתי הספר.

יאיר גלר: יש כאן הרבה מאוד כלים, אני מניח שאילן שמש ירצה להרחיב וגם ריקי.

יאיר גלר: השינוי הגדול היה בשנה-שנתיים האחרונות כאשר הבנו שלא כל דבר אפשר להביא מלמעלה לצעירים ולכן צירפנו גופים, חשובים מבחינתנו, שהם תנועות הנוער ומועצות התלמידים והש"ש (שנת שירות) שפועלים בקהילה, כמובן היחידה לקידום נוער ממשרד החינוך ובפנימיות שנכנסו למעגל הזה.

יאיר גלר: דרך זה אנחנו משתדלים ועושים מאמץ להגיע לכלל התלמידים ולכלל הלומדים בישראל שאיתם אפשר להגיע למגע.

יאיר גלר: אני מניח שאדוני מיד ישאל אותי, האם אתם מגיעים לכל החרדים, אני כבר אומר שאנחנו לא מגיעים לכל החרדים.

יאיר גלר: אם אתה תשאל אותי אם מגיעים לכל המגזר הערבי – לא מגיעים לכל התלמידים במגזר הערבי.

יאיר גלר: אלו שתי לקונות משמעותיות שהשנה נתנו דעתנו במובן הפרקטי.

יאיר גלר: השנה אנחנו נכנסים להרבה מאוד ישובים מהמגזר הערבי, כשמונה ישובים חדשים וגם לישובים חרדיים אנחנו עושים השנה מאמץ גדול להיכנס.

יאיר גלר: אלה שתי אוכלוסיות יעד שאנחנו יודעים שעד 2011-2010 בהחלט היתה בעיה.

יאיר גלר: השנה למעשה אנחנו מתחילים לצמצם את הפערים.

יאיר גלר: אני כבר אומר שזה ייקח מספר שנים עד שנכסה כפי שאנחנו חושבים שראוי שנכסה.

יאיר גלר: הדבר השני שחשוב להגיד כאן הוא תחום ההסברה.

יאיר גלר: בתחום ההסברה, מאחר ונכנסנו לתחום האלכוהול לפני כשנה וחצי בעקבות התכנית הלאומית, יש היום הרבה כלי הסברה חדשים שכבר השנה התחילו להיכנס לתוך הפעילויות שלנו, הרבה מאוד סרטים, פליירים, ברושורים, סדנאות הורים – יש כאן סט שלם של עשייה.

יאיר גלר: גם כאן אנחנו מעריכים שבשנת 2012-2013 נכסה פחות או יותר את אלה שאנחנו רוצים לכסות.

יאיר גלר: שיתוף הפעולה הזה הוא כמובן לא רק עם משרד החינוך, הוא נעשה גם עם "מצילה" גם עם "עיר ללא אלימות", כלומר עם אותם גופים שעובדים במשרד לביטחון פנים, זה מרמז על מה שאני רוצה לומר בהמשך.

יאיר גלר: יש לנו היום 68 מתאמים ועוד כ-30 ופלוס רכזים לנושא השוני התרבותי שיש אצל המגזר האתיופי והמגזר הרוסי והערבי.

יאיר גלר: במדינת ישראל יש 253 רשויות, אם אני מתעורר בבוקר ואתה שואל אותי מה הכי מטריד אותי, מטריד אותי שאני לא נמצא בכל ה- 253 הרשויות האלה.

יאיר גלר: לא רק במגזר החרדי והערבי, גם במגזר היהודי יש עדיין הרבה מאוד מקומות שאנחנו לא מגיעים אליהם ואנחנו משתדלים בעזרת כל מיני היערכויות שונות ומשונות להגיע לכמה שיותר אוכלוסייה, אבל בשיא המאמץ אני אוכל להגיע ל- 65%- 70% מהאוכלוסייה מתוך 253 רשויות.

יאיר גלר: אני מגיע ל- 68 רשויות ישיר, זה קצת פחות משליש.

יאיר גלר: אין ספק שכאן אנחנו צריכים לעשות מאמץ גדול מאוד שהוא מותנה תקציב.

יאיר גלר: כלומר, את היכולת המקצועית יש לי, יש את המטה החזק, הטוב והמקצועי יש לי, חסרים אותם נציגים ברשויות - - -

טלב אלסאנע: זה קיים בתור יעד?

יאיר גלר: כן.

יאיר גלר: היעד הוא להגיע לרשויות האלה.

טלב אלסאנע: מה העלות התקציבית שבמסגרתה תגיע לפריסה כלל ארצית בכל הרשויות המקומיות?

יאיר גלר: אני מניח שאני יכול לכמת את זה בכמה עשרות מיליוני שקלים.

טלב אלסאנע: חמש שנים, עשר שנים, אבל אתה יודע שבסוף התקופה הזאת אתה מגיע לכל הרשויות.

יאיר גלר: ההערכה שלי שתוך עשור מהיום אני אוכל לכסות.

יאיר גלר: כלומר, בקצב הגידול הנוכחי, כאשר אני מקצה הרבה מאוד תקציבים והרבה מאוד משאבים לטובת העניין של גידול ברשויות, בכעשור אני אוכל להגיע לכלל הרשויות במדינת ישראל, עשור מהיום אם אני נוקט באותה שיטת גידול.

יאיר גלר: כלומר, אם היום בעזרת תכנית "ברוורמן" ומשאבים אחרים אני מגיע לעוד שמונה רשויות במגזר הערבי, או אם הסימון שלי להגיע למגזר החרדי לעוד כמה רשויות, אז בהיערכויות תקציביות שלי אני אוכל להגיע לעוד כמה.

יאיר גלר: לפריצת דרך אמיתית אני צריך כמה שנים טובות על מנת להגיע לכלל מדינת ישראל.

טלב אלסאנע: בישובים אליהם שאתם מגיעים או לא מגיעים, האם סוגיית ה- matching ממלאת תפקיד משמעותי?

יאיר גלר: כן.

יאיר גלר: השיטה היום שנהוגה כבר לאורך הרבה מאוד שנים, היא שהפעילות וגם המימון של כוח אדם שלנו יהיה חלק בכיסוי של הרשות/מדינה וחלק ככיסוי של הרשות המקומית, בתחילה זה הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול, כשאני מדבר על הרשות השנייה מדובר ברשות המקומית.

יאיר גלר: כאן בהחלט אני חסר וזה יעד אסטרטגי מבחינתי.

טלב אלסאנע: היה מקרה שלמרות שאתה שמת בסדר העדיפויות שחשוב להיות ברשות מקומית מסוימת, בגלל ה- matching הגעת לרשות אחרת שאתה לא צריך להיות שם, אבל הגעת רק בגלל שהיא יכלה להעמיד לרשותך את ה- 25%?

יאיר גלר: לא.

יאיר גלר: ברגע שמקצועית מסומנת רשות ככזאת שאנחנו חייבים לפעול בה ולהיכנס אליה, אנחנו עושים את זה.

יאיר גלר: השנה השר לביטחון פנים קיבל החלטה לגבי רשות מסוימת, המקרה הזה היה ברשות ערבית, להיכנס ללא ה- matching, כלומר הוא זיהה שם בעיה מאוד מרכזית וזה עלה גם לכותרות, לא חשוב כרגע באיזו רשות מדובר, הוא קיבל את ההחלטה ואנחנו כמובן מבצעים אותה.

יאיר גלר: זה אפשרי.

טלב אלסאנע: לגבי שיתוף הפעולה עם משרד החינוך בתחום ההסברה.

טלב אלסאנע: הרי אתם צריכים להגיע לכל קהילה ולפנות באופן שמתאים לה, שפה, תרבות וכדומה.

טלב אלסאנע: האם כדי להשיג תוצאות אתם נעזרים או משתפים גורמים אחרים שבאים מהרקע שלהם כדי להעביר את המסר בצורה הנכונה?

טלב אלסאנע: האם יש לכם סרטים או תיאטרון בשפה הערבית כדי להעביר את המסר?

יאיר גלר: בהחלט.

יאיר גלר: כלי ההסברה מנותבים על פי שוני תרבותי.

יאיר גלר: לרוסים יש ערוץ פעילות מאוד מאוד מסודר, לאתיופים יש ערוץ פעילות מסודר, למגזר הערבי יש ערוץ מסודר.

יאיר גלר: כל אחד מכלי ההסברה מותאם גם בשפה, החל מהאינטרנט - - -

טלב אלסאנע: אתם מתקשרים עם גורמים אחרים כדי להסביר לקהל היעד או שאתם מפעילים ברשות עצמה אנשים?

יאיר גלר: התשובה היא בהחלט כן.

יאיר גלר: ניתן לעמיתיי את הבמה.

אורנה שביט: במטה שלנו יש מנחים שלנו שהם אחראים על המגזרים שהם גם דוברי השפה – מנחה למגזר הערבי, לאתיופים ולרוסים, מנחים שבאים מהרקע התרבותי של קהל היעד אליו הם הולכים.

אורנה שביט: בשטח אנחנו נעזרים קודם כל במתאמים שנמצאים באותו מקום וגם ברכזים שהם דוברי השפה ומאותה תרבות, גם בכלי הסברה וגם בפעילות השוטפת - - -

טלב אלסאנע: הפעילות היומיומית היא בראייה כוללת שממנה נגזרת הפעילות השוטפת?

אורנה שביט: אם מדברים גם על כלים, הכלים הם מותאמים, הצגות בשפה, יש לנו בערבית וכעת אנחנו בתהליך הפקה באמהרית, הכלים מותאמים תרבותיים והם ארציים ולאו דווקא מקומיים.

ריקי צימר: אני רוצה לדבר על דרך העבודה הרב מערכתית שאתה שואל.

ריקי צימר: ראשית אנחנו לא עובדים לבד, אנחנו עובדים בשיתוף עם כל המשרדים.

ריקי צימר: זיהינו את הצורך לעבוד, מעבר לחינוך הפורמאלי, בחינוך הלא פורמאלי כי הקשר בין בית הספר לבית הוא קשר מאוד הדוק, יש חשיבות לעבודה משותפת והקשר עם הילדים נעשה אחר הצהריים.

ריקי צימר: זאת אומרת עבודה מול החינוך הבלתי פורמאלי.

ריקי צימר: הייתי מחלקת את אוכלוסיית היעד שאנחנו עובדים ברמה הארצית לשלוש רמות, מכאן גם תסיקו שאנחנו עובדים עם אנשי המקצוע הרלוונטיים, למשל למגזר הערבי, למגזר האתיופי וכמובן למגזר יוצאי ברית המועצות לשעבר ואחרים.

ריקי צימר: כשאנחנו מדברים על אוכלוסיות היעד המרכזיות הם למשל המפקחים ממינהל חברה ונוער במשרד החינוך שהיא אוכלוסייה מתווכת מאוד חשובה.

ריקי צימר: אנחנו מכניסים את תכנית ההשתלמות כתכנית חובה במסגרת התכניות שלהם, תכנית במסגרת הסמים והאלכוהול.

ריקי צימר: אנחנו מתייחסים לבני הנוער במסלולי המנהיגות הצעירה.

ריקי צימר: חשוב לנו להגיע לבני הנוער ולהגיע לאותם מנהיגים צעירים שיש להם השפעה ומשמעות, מיד אתן מספרים על כך.

ריקי צימר: פרחי חינוך בקהילה שיש להם משמעות מאוד רצינית, מדובר במתנדבי שירות שיאיר גלר הזכיר אותם, אלו גרעיני נח"ל בקהילה ומורות חיילות.

ריקי צימר: תפיסת התפקיד של מדריך בתנועה למשל, זאת יכולה להיות התנועה הדרוזית, יכולה להיות "מכב"י צעיר" או כל תנועה אחרת.

ריקי צימר: כשאנחנו מדברים על פורום רכזים של שנת שירות, מדובר על כ 500-600 איש, כאשר אנחנו מדברים על סמינרי מנהיגות אנחנו מדברים על בערך על כ- 1,000 בני נוער.

ריקי צימר: בסופו של דבר התפיסה הארצית היא להטמיע אותה בישובים.

ריקי צימר: הרכז מפרסם את המדיניות הזאת, היום אנחנו עובדים בשתי רמות: הקהילה וברמה הארצית.

ריקי צימר: אין ספק שדרך ההטמעה לוקחת זמן, היום אנחנו בשלבי הטמעה ואני מניחה שתוך שנתיים-שלוש שנים בוודאי זה יוטמע בכל ישוב.

ריקי צימר: כשאני מדברת למשל על העבודה מול "קידום נוער" אנחנו עובדים בשיתוף ולא לבד, אנחנו עובדים יחד איתם ובונים את התכנית איתם ברמה הארצית.

ריקי צימר: לשאלתך, אם חיפשנו כלים יצירתיים כדי לעבוד עם בני הנוער, יחד ישבנו עם "קידום נוער" ועם החינוך הלא פורמאלי ויצרנו חוברת שכוללת סרטון וכולי.

ריקי צימר: אם חשבנו שפרויקט של ספורט למשל "כן לספורט לא לסמים" מתאים גם למגזר הערבי, גם למגזרים העולים האחרים, גם לאוכלוסיות בסיכון וגם לאוכלוסיות הרגילות, התאמנו את ערכת העבודה שלנו לעבודה.

ריקי צימר: היום אנחנו פועלים גם עם משרד הרווחה, עם נוער וצעירים בעשרה ישובים ואנחנו מקווים להרחיב אותה.

ריקי צימר: ככל שיהיו יותר תקציבים נוכל להרחיב.

ריקי צימר: אני מוכרחה לומר שכאן זה עם matching , גם של משרד הרווחה, ואותו דבר גם עם הפנימיות, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה ברמות שונות.

ריקי צימר: אנחנו יודעים ומכירים שככל שנטמיע את התכנית והיא תהיה חלק מהערכים, הדברים יושגו טוב יותר.

ריקי צימר: אני רוצה לציין שבשנה וחצי האחרונות התחלנו עבודה עם האוניברסיטאות והמכללות.

ריקי צימר: שוב, אנחנו עובדים שם עם הדיקנים ועם הסטודנטים עצמם כי אנחנו יודעים שצריך להגיע אליהם בדרך יצירתית אחרת, אנחנו לא יכולים לעשות להם את העבודה.

ריקי צימר: אחד הדברים שזיהינו במכללת הגליל המערבי הוא שהיה צורך בקורס למגזר הערבי בנושא מניעת שימוש בסמים ובאלכוהול.

ריקי צימר: הסתיים עכשיו הקורס ואני מקווה שהוא גם ימשיך.

טלב אלסאנע: באיזו דרך נעשית הפעילות שלכם באותן מכללות ואוניברסיטאות?

ריקי צימר: היא נעשית על ידי רכזים שאנחנו בוחרים יחד עם הדיקנים של האוניברסיטאות, כי מאוד חשוב לנו שהאוניברסיטה או המכללה תהיה מחויבת לעניין.

ריקי צימר: אנחנו בוחרים יחד איתם את האנשים ויש לנו ברשות, דוקטור חגית בוני נוח, שבאה מתחום האקדמיה ועוסקת בזה.

ריקי צימר: אנחנו עובדים יחד איתם, נפגשים איתם אחת לחודש והם רואים את המכללה או האוניברסיטה כמו קהילה.

ריקי צימר: הם עושים קודם כל את המיפוי, הם בודקים למי הם יכולים להגיע וכדומה.

ריקי צימר: אני לא ארחיב ואעצור כאן, אם יש לכם שאלות אשמח לענות עליהן.

טלב אלסאנע: תודה רבה גברתי.

טלב אלסאנע: נפנה לדוקטור נתן גלעד ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.

גלעד נתן: כמה דברים על נתונים, טווח הנתונים, טבלה 7, בסופו של דבר כולם יודעים, אבל מה עושים עם זה?

גלעד נתן: לקחתי כמה תכניות שכמה מהן הן בכלל לא תכניות מניעה וחינוך, אבל הן יכולות לתת אפקט מניעתי, כמו למשל קיומה של יחידת סמים במחלקת הרווחה.

גלעד נתן: ב- 67 רשויות אין אף תכנית, זה כולל אתכם, משרד החינוך, משרד הרווחה.

גלעד נתן: תכנית אחת יש ב- 52 רשויות, שתי תכניות יש ב- 41 רשויות.

גלעד נתן: זאת אומרת שהסבירות, אם אין תכנית או שתי תכניות, שיהיה טיפול ברשות, היא מאוד נמוכה.

גלעד נתן: שוב, התכנית לא חייבת להיות תכנית חינוך, מדובר על 60% מהרשויות.

גלעד נתן: אנחנו מגיעים לכך שב- 94 רשויות יש שלוש תכניות ומעלה, גם אז זה לא מחייב שזה סמים, כי התכנית יכולה להיות משהו על מניעה, אבל לא באופן ישיר, או שזו זכאות של הישוב ושב- matching בחרו לקחת תכניות אחרות, או שבתכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון גם בחרו תכניות אחרות ולא סמים, אבל נניח שבשליש מהרשויות יש באמת מענה הולם, אנחנו עדיין נשארים עם 60% מהרשויות שהמענה בהן הוא לא יהיה הולם.

גלעד נתן: כשיושב ראש הועדה ביקש ממני להכין את המסמכים לדיון הוא אמר "שמענו שחשוב קודם כל לעסוק במניעה, בחינוך ובהסברה כדי שלא ייכנסו סמים עוד לפני שאנחנו באים לשנות את המדיניות".

גלעד נתן: התמונה שעלתה ממה שאני מצאתי, בדומה לתמונות שעסקתי בעבר, לא היה שינוי.

גלעד נתן: זה חשוב, אומנם אני רואה בכמה מקומות שינויים קטנים, משרד הרווחה עם תכנית הילדים והנוער בסיכון, זה שיפור משמעותי איפה שהיא נכנסת ועם מה שהיא עושה.

גלעד נתן: החוסר הבולט, בין אם זה בתחום האכיפה לפני שהסמים נכנסים, ואם בתחום הפעילות החינוכית, זה לא השתנה.

גלעד נתן: זה יופי שיש כעת תכניות באוניברסיטאות, אוניברסיטאות זה כבר אוכלוסייה חזקה, אין נוער מנותק באוניברסיטאות, אין צעירים בסיכון קיצוני שנמצאים ברחובות שנמצאים באוניברסיטאות.

יאיר גלר: אבל השימוש שם מאוד מאוד גבוה, מאוד גבוה והוא הכי גבוה במדינת ישראל.

יאיר גלר: אנחנו יודעים שקרוב ל -40% מהסטודנטים הם צרכני סמים ויותר מזה אלכוהול.

ריקי צימר: אני גם חושבת שהם יוצרי תרבות, הם אנשים שבסופו דבר יהיו אנשי מקצוע והורים.

ריקי צימר: אולי באמת צריך לעדכן את הנתונים.

יוסי הראל פיש: אני המדען הראשי של הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול.

יוסי הראל פיש: ברשות

יוסי הראל פיש: כם אני רוצה לפתוח למשהו יותר כללי ולהכניס את זה קצת יותר לקונטקסט.

יוסי הראל פיש: קודם כל אחת מהמטרות המרכזיות שלנו ברשות, יחד עם השותפים שלנו מהמשרדים האחרים, היא לבסס את כל התחום של הסמים והאלכוהול על מה שנקרא השפה המדעית, כלומר שכל המדיניות וההחלטות והאסטרטגיות של ההתערבות תהיינה מלוות במידע מדעי גם כדי לכוון אותו לכיוון המקומות שיש בהם את הצורך וגם למפות את מה שקורה בשטח, בוודאי ובוודאי לעשות את אותן הערכות מדעיות כדי שיהיה ניתן להציב יעדים להשגה, יעדים מדידים שניתן לראות במה אנחנו מצליחים ולכוון את ההתערבות בהתאם.

יוסי הראל פיש: יאיר גלר הזכיר קודם את אוכלוסיית הנוער כיעד מרכזי, אנחנו עוקבים אחרי אוכלוסיית הנוער בישראל כבר עשרים שנה בהשוואה לנוער בכ- 40 מדינות באירופה ובארצות הברית.

יוסי הראל פיש: כאן אני רוצה להכניס דברים לפרופורציות.

יוסי הראל פיש: משנת 1994 ועד היום ישראל נמצאת בתחתית הטבלה של אירופה וצפון אמריקה בצריכת סמים לכל רוחב הסמים באוכלוסיות נוער ותלמידים עד סוף התיכון.

יוסי הראל פיש: אם אתה מסתכל לאורך העשרים השנה האלה בסך הכול צריכת הסמים היתה מאוד יציבה.

יוסי הראל פיש: אפשר בפירוש לדבר על כך שבמדינות אחרות השיעורים הלכו וגדלו בתקופות מסוימות, אצלנו הפעילויות שנעשו בשטח, גם אם הם המצב לא השתנה, הובילו למצב שיכולנו להשאיר את המצב כמו שהוא ולא להיגרר אחרי העליות שאנחנו רואים במדינות אחרות.

יוסי הראל פיש: המקום בו כן היתה החמרה מאוד משמעותית הוא נושא השתייה של האלכוהול.

יוסי הראל פיש: את זה אנחנו רואים כבר יותר מעשור בצורה מאוד עקבית, שהשיעורים הולכים וגדלים ובעיקר בגילאים המבוגרים יותר.

יוסי הראל פיש: גם כאן למרות העלייה המאוד משמעותית בשיעורי השתייה הבעייתית של האלכוהול עדיין אנחנו נמצאים בשתייה מופרזת של שתיית אלכוהול והשתכרות, עם השתכרות בשיעורים הכי נמוכים.

יוסי הראל פיש: זה לא מוריד ממני אחריות, להיפך מאחר ואנחנו אחת המדינות היחידות שנמצאות במצב של החמרה, אנחנו חייבים להתמודד עם זה כמה שיותר מהר, וזו אחת הסיבות שגם הוועדה הזאת וראש הממשלה וכמובן הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול לקחו את נושא האלכוהול בצורה מאוד חשובה בשנים האחרונות.

יוסי הראל פיש: אני כן רוצה להסביר ארבע או חמש תובנות שהצטברו בספרות המדעית של האנשים שעוסקים בתחום בעולם, לגבי אילו אסטרטגיות התערבות של מניעה באמת עובדות.

יוסי הראל פיש: זה לא סוד שמשך עשרים שנות איסוף מידע מדעי עד תחילת שנות האלפיים, אנחנו עמדנו מול ממצאים ולא רק בישראל אלא גם במדינות אחרות, שבעצם לא הצלחנו לחולל שינוי משמעותי בתבניות ההתנהגות של אותן אוכלוסיות יעד.

יוסי הראל פיש: התובנות שצמחו בעשור האחרון הובילו אותנו לכיוונים הרבה יותר אפקטיביים מבחינת תכניות המניעה.

יוסי הראל פיש: אולי התובנה היא שאין אף תכנית בעולם שיכולה לעשות את העבודה לבד, לא תכנית מניעה, לא חקיקה מסוימת ולא איזה קמפיין הסברה ולא כל תכנית אחרת.

יוסי הראל פיש: גם פרסמנו מאמר ממש בתחילת השנה הזאת, שלוקח ארבעים ומשהו מדינות באירופה ומסתכל על אותן מדינות שכן הצליחו בשנים האחרונות להראות שינוי לטובה בתופעות הללו לעומת המדינות שלא הצליחו והתופעות הולכות ומחמירות אצלן.

יוסי הראל פיש: המדינות שהוכיחו הצלחה הן מדינות שעשו פעילות מערכתית, שתקפו את הנושא מכל הכיוונים האפשריים, שעבדו עם מסרים אחידים גם ברמה של התחיקה, גם ברמה של הקמפיינים ההסברתיים ברמה הארצית, גם בעבודה המאוד מאוד אינטנסיבית בתוך הקהילות, בתוך הרשויות המקומיות.

יוסי הראל פיש: זה לא סוד היום שהרשות המקומית היא הרמה הכי הכי רלוונטית כדי לעשות את עבודת השטח כי יש שם המשכיות של מנהיגות, שם יש אפשרות לעבוד עם השטח בצורה ישירה עם גיבוי כמובן של המנהיגות ברמה הארצית.

יוסי הראל פיש: הנושא של המסרים האחידים זה אולי אחד הדברים החשובים ביותר.

יוסי הראל פיש: לא יתכן שילד או בן נוער צעיר פונה לצד אחד ומקבל מסר אחד, פונה לצד השני באותו מקום ומקבל מסר הפוך.

יוסי הראל פיש: לא יתכן שילדים רוצים לעשות מסיבת סיום של השמינית ובית הספר אוסר להכניס אלכוהול וההורים מאשרים.

יוסי הראל פיש: לא יתכן שאתה רוצה לצאת עם קמפיין נגד אלכוהול בעיר מסוימת ואתה מפוצץ את העיר בקמפיין חוצות נגד אלכוהול או נגד שתייה מפורזת של אלכוהול ובאותה נשימה אתה עושה פסטיבל שמי שמשלם את הפסטיבל, אני לא רוצה להזכיר שמות, אלו הן תעשיות של אלכוהול וזה גם שמו של הפסטיבל.

יוסי הראל פיש: הדברים הללו חוסמים את היכולת לחולל שינוי.

יוסי הראל פיש: הנקודה שכולנו צריכים להבין היא שהתופעות של סמים ואלכוהול הן מורכבות מאוד, שיש מטריצה של גורמים שגורמים אותן ולכן הדרך היחידה לחולל שינוי זה לעבוד על כל המטריצה הזאת, לעבוד בגישה שהיא גישה ארוכת טווח עם יעדים מדידים לטווח קצר, בינוני וארוך ולעבוד בקואליציה של שותפים.

יוסי הראל פיש: אין אף ארגון, אדם, מקצוע או רמה מסוימת ממשלתית או מקומית שיכולים לעשות את העבודה לבד.

יוסי הראל פיש: צריך לחבור יחד.

יוסי הראל פיש: במדינת ישראל בשנה-שנתיים-שלוש אחרונות אנחנו מתחילים לעבוד נכון.

יוסי הראל פיש: במקומות שעובדים נכון אנחנו מתחילים לראות שינוי.

יוסי הראל פיש: את השינוי עדיין לא רואים ברמה הארצית, אבל באותם מקומות שמתחילים לעבוד נכון אנחנו מתחילים לראות שינוי.

יוסי הראל פיש: גם אנחנו התחלנו ללמוד את זה.

יוסי הראל פיש: אולי אחד הדברים החשובים מאותה למידה מהספרות המדעית, אין כמעט אף מחקר הערכה שהצליח להראות שאסטרטגיה של התערבות שהתמקדה אך ורק במצוות לא תעשה, בין אם זה במשמעת ואכיפה או בקמפיין שאומרים לא לזה ולא לזה, הצליחה, בטח לא לטווח הארוך, היא לא החזיקה מים כי אתה לא מחולל שינוי.

יוסי הראל פיש: הדרך היחידה שאתה מחולל שינוי, זה כמו עם ילד שאתה אומר לו אל תעשה ואל תעשה ואתה נותן לו את האלטרנטיבה מה כן לעשות.

יוסי הראל פיש: בני הנוער צורכים סמים וצורכים אלכוהול בגלל סיבה מסוימת.

יוסי הראל פיש: אם אתה מצליח לחולל אלטרנטיבות של פעילויות שהן אטרקטיביות, שנותנות להם את התחושה של המחוברות החברתית ואת אותה תחושה שהם מנסים לחפש על ידי צריכת אלכוהול למשל - - -

טלב אלסאנע: הדברים נהדרים, אבל השאלה איך זה מתממש?

יוסי הראל פיש: אם אתם תסכלו על סוג התכניות שאנחנו עושים ברשות עם השותפים שלנו ממשרד החינוך ואחרים - - -

טלב אלסאנע: למשל בתכניות בחינוך הבלתי פורמאלי, גם בפעילות הבית ספרית, כשאתה אומר שאנחנו צריכים לתת להם את האופציה הלגיטימית הראויה, האם זה מתממש, ובאיזה מידה, האם זה בגדר תיאוריה או בפועל?

יוסי הראל פיש: כמו שאתה יודע הרבה שנים, עמיתיי ואני באקדמיה דיברנו תיאוריות ואולי השטח עוד לא היה מוכן להפוך את זה מהלכה למעשה, אבל האור בקצה המנהרה בעשור האחרון ובעיקר בחמש-שש שנים האחרונות הוא שהשטח מתחיל.

יוסי הראל פיש: השטח זה החל מהמסדרונות הללו וכלה ברשויות המקומיות, השטח מתחיל להפוך את התיאוריה הזאת מהלכה למעשה.

יוסי הראל פיש: אם תסתכל על מגוון התכניות שאנחנו מעורבים עם השותפים, כמו תכנית "אופי", תכנית "כן לספורט ולא לסמים" ואת אותן פעילויות - - -

טלב אלסאנע: ראיתי את רשימת התכניות.

יוסי הראל פיש: רובן הולכות לכיוון הזה.

טלב אלסאנע: כדי שנבין את המצב, מה שאתה אומר נהדר, הקשבתי בקשב רב, הדברים משכנעים, הגיוניים.

טלב אלסאנע: כשעוברים מהשלב של תיאוריה לביצוע כאן הנפילה.

טלב אלסאנע: אנחנו רואים שהתכניות האלה בראייה המערכתית, המשולבת והרחבה מתבצעות רק בשליש מהרשויות המקומיות.

טלב אלסאנע: אתה ציינת את חשיבות הרשויות המקומיות שהן נמצאות בחוד החנית בקשר עם הקהילה, יש לנו רק שליש עד היום וכאן הבעיה של הנושא.

יוסי הראל פיש: אני גם חייב לומר, כמישהו שהוא די שועל ותיק בתחום הזה, כבר שלושים שנה, אני יודע שכדי לרוץ ריצת מרתון אתה מתחיל מהצעד הראשון.

יוסי הראל פיש: אני חושב שמה שכבר הושג, אני נכנסתי לתפקיד המדען הראשי רק בשנה האחרונה, כשאני רואה מה כבר הושג ואת הדרך שמתחילים ללכת בה ואת התכניות שהולכות לגדול בשנים הקרובות, אני בפירוש יכול לומר שיש לי אופטימיות זהירה.

יוסי הראל פיש: אני דווקא הייתי מתמקד באותם מקומות שאנחנו רואים את ההצלחה ומשם ללמוד על ההצלחה ולהפיץ הלאה, במקום להגיד על אותם מקומות שהכוס היתה ריקה למה אנחנו במקום הזה.

היו: התפקיד שלנו הוא גם להתייחס לכוס הריקה.

היו: לא נתייחס רק למה שיש, אלא חשוב שבאותו מקום הריק שזקוק לכך, שכן נהיה שם.

היו: חשוב להגיע לשם.

יוסי הראל פיש: משפט אחרון, הדוגמה של התכנית הלאומית בנושא האלכוהול, אנחנו, יחד עם המשרדים השותפים לנו, בחרנו ארבעה ישובים בהם נלך לעשות את הפיילוט, איך צריכה להיראות תכנית מלאה שעושה את כל אותן פעילויות מכל כיווני המטריצה ובכיוונים הנכונים.

יוסי הראל פיש: אנחנו משקיעים מעל מיליון שקל לעשות תכנית מחקר הערכה כדי להעריך את זה בשנה הקרובה.

טלב אלסאנע: אלה ישובים של מדגם מייצג?

יוסי הראל פיש: כן כן, זה לקח המון חודשים לבחור יחד עם השותפים.

יוסי הראל פיש: ארבעה ישובים שייתנו לנו בצורה מדעית, ממש עם היד על הדופק, לראות מה עובד ומה מצליח ואת זה נוכל אחר כך לתרגם ולהעתיק לאותם מקומות בצורה נכונה.

טלב אלסאנע: אני רוצה לשאול אותך ואולי מר יאיר גלר יוכל לענות, איך אפשר להתמודד כאשר המשימות גדלות והתקציב לא משתנה?

טלב אלסאנע: הוא הולך וקטן.

טלב אלסאנע: אתה קיבלת על עצמך גם את ההתמודדות עם האלכוהול בנוסף.

טלב אלסאנע: אני מסתכל על המסמך, בשנת 2008 בסיס התקציב הוא בערך 12 מיליון שקל, בשנת 2009 עשרה מיליון שקל, ב-2010 - 12 מיליון שקל, בשנת 2011 – 11 מיליון שקל בערך.

יאיר גלר: קודם כל אני יכול לומר שיש הבדל משמעותי - - -

טלב אלסאנע: המשימות גדולות, השאיפות רבות והבסיס התקציבי בעייתי.

יאיר גלר: אני חושב שזו אחת הבעיות המרכזיות ואולי המרכזית שבהן.

יאיר גלר: הנושא של בסיס התקציב והקשר לתקציב הסופי של הרשות למלחמה בסמים שונה לחלוטין, אין אפילו שום דמיון.

יאיר גלר: התקציב האמיתי גדל בין פי שניים וחצי לבין פי שלוש, אבל הוא נעצר בגובה של כ- 30 מיליון שקל.

יאיר גלר: אני לא רוצה להתחיל להשוות למדינות אחרות, אנחנו מול מדינות אחרות, ולמרות ההצלחות הרבות שיש במדינת ישראל - זה אחד מהניסים שקורים כאן.

יאיר גלר: אנחנו זקוקים להרבה יותר תקציבים, הרבה יותר ייצוג ברשות המקומית ברמה הפרסונאלית וברמת הפעילות.

יאיר גלר: אנחנו רוצים ואנחנו יודעים לעשות את העבודה הזאת, אין ספק שהסכומים חסרים וחסרים הרבה.

יאיר גלר: בעניין הזה אני יכול להגיד שלפחות המשרד לביטחון פנים עשה מהלך מאוד מאוד משמעותי בשנתיים האחרונות ודאג שהתקציב יישמר, כמובן בעזרתם של תקציבים קואליציוניים שמגיעים ממספר מקורות נוספים.

יאיר גלר: בהחלט סייעו לנו, מפלגת ישראל ביתנו סייעה הרבה.

יאיר גלר: אני אומר שברמה של האוצר, בסיס התקציב לא השתנה וזו בהחלט תקלה חמורה ואני מקווה, לפחות על פי ההבטחות בעל פה, שבשנת 2013 הבסיס ישתנה ולפחות יהיה איזה בסיס למשא ומתן ולא נישאר על ה- 10-11 וה- 12 השלמות ותוספות.

יאיר גלר: דבר נוסף שאני רוצה להגיד בעניין הזה, המשרד לביטחון פנים, מאחר והוא זיהה את אותם דברים שאנחנו מדברים עליהם, שבין 50% או 60% של רשויות שאנחנו מגיעים אליהן, מבחינת האוכלוסייה אם לא ברמה הפרסונאלית, הרי יש לפחות שני מיזמים גדולים מאוד, האחד מהם "עיר ללא אלימות" שאני מניח שאתה תדבר עליהם, והשני "מצילה", שמנסים לתת כיסוי הרבה יותר משמעותי.

יאיר גלר: שוב, אלו היערכויות התקציביות של הפעילויות שמאחר והן לא נמצאות אצלנו מצאו איזה מיזמים נוספים שיכולים להיכנס לאותן רשויות והם פועלים בהן.

טלב אלסאנע: אולי ניתן למשרד החינוך להתייחס קודם.

גונן ירום: מהתכנית "עיר ללא אלימות" של המשרד לביטחון פנים.

גונן ירום: כמו שיאיר אמר יש במשרד לביטחון פנים תכניות נוספות - - -

טלב אלסאנע: בכמה ישובים בארץ פועלת היום "עיר ללא אלימות"?

גונן ירום: גם התכנית "עיר ללא אלימות" וגם אגף "מצילה" הם בעצם לא תחליף לרשות במלחמה בסמים, אבל יש הרבה מאוד תכניות גם ב"עיר ללא אלימות" וגם "מצילה" שמיד נשמע, שכן נותנות סוג של פתרון, כן נותנות אלטרנטיביות.

גונן ירום: יאיר גלר דיבר על תכניות בתחום החינוך הבלתי פורמאלי שנותנות תעסוקה לנוער, יש לנו הרבה מאוד תכניות שנותנות אלטרנטיבות לנוער ולא רק לנוער.

גונן ירום: בכל רשויות "עיר ללא אלימות" וגם בכאלה שהרשות למלחמה בסמים פועלת וגם כאלה שהרשות לא פועלת, נושא האלכוהול וגם נושא הסמים נמצאים על סדר היום.

גונן ירום: אנחנו מנסים לתת מענה בתחום האלטרנטיבות ובתחומים נוספים.

גונן ירום: ב"עיר ללא אלימות" יש היום 86 רשויות, גדלנו רק בשבוע שעבר בשתי רשויות נוספות, במקרה במגזר.

גונן ירום: לאור מדיניות השר לביטחון פנים לתת מעמד לחיזוק למגזר הבדואי.

טלב אלסאנע: אני שם לב שבתקופה האחרונה מתחילים לדבר על "עיר ללא אלימות" והאלימות הולכת וגואה, אלימות של בני נוער.

טלב אלסאנע: היה מקרה קשה ברהט.

גונן ירום: לפעמים יש לנו תחושות מסוימות.

גונן ירום: אני מציע שנסתכל על הנתונים, הנתונים לאו דווקא מצביעים על עלייה בהיקף האלימות.

גונן ירום: נניח את הנושא של המחקר וזה לא לעכשיו.

טלב אלסאנע: אתם עורכים מחקר לגבי הפרויקט?

גונן ירום: יש לנו שלושה מהלכים שקשורים למדידה, אחד הוא מחקר מלווה, מחקר הערכה שעושה חברת מט"ח (מרכז טכנולוגי חינוכי) - - -

טלב אלסאנע: גורם פנימי או חיצוני?

גונן ירום: גורם חיצוני, חברת מט"ח זכתה אצלנו במכרז, היא עושה מחקר חיצוני לתכנית.

גונן ירום: בשבוע הבא אנחנו אמורים לקבל תוצאות חלקיות, אבל המחקר כולו יסתיים בשנת 2012.

גונן ירום: יש לנו מדדים ותהליכי מדידה ספציפיים לתכניות שונות של התכנית, התכנית הרי מכסה מכלול רחב של גורמים, חינוך, רווחה, אכיפה, החינוך הבלתי פורמאלי, שלכל אחד מהתחומים - - -

טלב אלסאנע: מי מבצע את התכנית בפועל?

טלב אלסאנע: זו חברה, יזם או מישהו אחר?

גונן ירום: תכנית "עיר ללא אלימות" בנויה כך שיש ועדת היגוי לאומית בראשות מנכ"ל המשרד לביטחון פנים, זה ברמה הניהולית וקבלת ההחלטות של התכנית.

גונן ירום: הנהלת התכנית יושבת במשרד לביטחון פנים ותחת ההנהלה יש לנו מטה של אנשי שטח, מנהלי אזורים שמפעילים.

גונן ירום: יש לנו חמישה מנהלי אזורים שמפעילים את השטח - - -

טלב אלסאנע: יכול להיות שאם מקצים הרבה תקציבים לכוח אדם במקום שהכסף הזה ילך לפעילות בפועל שתשרת את התכלית.

טלב אלסאנע: יש לכם אנשים בשטח, לרשות יש אנשים בשטח, למשרד החינוך יש ויש את הגורמים שפעילים.

טלב אלסאנע: צריך לתקצב את הפעילות במקום אנשים.

גונן ירום: ראשית נכון מאוד, מה שאתה אומר, מנהל התכנית עובד בחצי משרה גם כמתאם הרשות למלחמה בסמים, יש כאן בהחלט סוג של איגום משאבים.

גונן ירום: 90% מהתקציב של "עיר ללא אלימות" מופנה לפעילות ישירה והולך לרשויות המקומיות לצורך תכניות התערבות ותכניות מניעה.

גונן ירום: היום "עיר ללא אלימות" פרוסה על 86 רשויות.

גונן ירום: אגב, נקודה למחשבה ליועץ הוועדה.

גונן ירום: עשיתי בדיקה, נכון שאנחנו נמצאים רק ב- 86 רשויות, אבל מבחינת האוכלוסייה שאנחנו מכסים, 86 הרשויות האלה מכסות כמעט 4.5 מיליון תושבים במדינת ישראל, זה נכון לפחות ל"עיר ללא אלימות".

גונן ירום: נכון שאנחנו מכסים רק שליש מהרשויות רק ב"עיר ללא אלימות", אני לא מדבר על דברים אחרים, מבחינת התושבים אנחנו בלמעלה מ- 60% מהתושבים במדינה.

גונן ירום: אם אתה לוקח את "מצילה" במשרד לביטחון פנים שנוגעת ב- 76 רשויות, אתה מגיע כבר לפריסה - - -

טלב אלסאנע: יש חפיפה בין שני הפרויקטים?

גונן ירום: איפה שיש "מצילה" אין "עיר ללא אלימות" וההיפך, כלומר אם אתה לוקח ביחד את התכניות של המשרד לביטחון פנים "מצילה" ו"עיר ללא אלימות", 76 רשויות ב"מצילה" ו- 86 רשויות "בעיר ללא אלימות" זה בערך למעלה מ- 160 רשויות.

גונן ירום: ראשית מדובר על רוב הרשויות במדינת ישראל, למעלה משני שליש ומכסה את רוב האוכלוסייה.

גלעד נתן: בעמוד הראשון אני מסתכל, אני יכול להמשיך, הנתונים האלה מופיעים באתרים שלכם ונמסרים על ידי המשרד.

גונן ירום: אלו נתונים לא מדויקים, אנחנו נבדוק אצלנו.

גונן ירום: חד משמעית אני יכול להגיד, "עיר ללא אלימות" נכנסה והורחבה ב- 2010 מ- 12 רשויות ל- 88 רשויות, בשנת 2011 הוספנו שמונה רשויות נוספות.

גונן ירום: נכון ש"עיר ללא אלימות" נכנסה לרשויות שבהן בעבר הייתה "מצילה", כמו למשל בית שמש, אבל בכל מקום ש"עיר ללא אלימות" נכנסה, הפעילות של "מצילה" לא המשיכה במסגרת "מצילה" אלא עברה להיות חלק מהתכנית של "עיר ללא אלימות".

גונן ירום: המטרה היא להשיג פריסה כמה שיותר רחבה.

מימי אקרמן: אני מנהלת את ההכשרה וההדרכה בתכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון מטעם משרד הרווחה, החינוך, הבריאות, ביטחון פנים.

טלב אלסאנע: סליחה, נשמע קודם את נציגי משרד החינוך.

אילן שמש: אני מפקח ארצי ב"קידום נוער", אבל אני מייצג כאן גם את החינוך הפורמאלי וגם את הלא פורמאלי.

אילן שמש: אני אתחבר לדבריו של יאיר גלר דווקא.

אילן שמש: בשלוש השנים האחרונות שיתוף הפעולה הניב לפחות שני דברים טובים במשרד.

אילן שמש: אחר כך אני גם אתייחס ללא טוב.

אילן שמש: שני הדברים בגדול: אחד - תכניות חדשות שנכנסו, הרשות הלאומית למלחמה בסמים סייעה רבות בהבניית התכניות.

אילן שמש: היום בחינוך הפורמאלי מכיתה ב' ועד יב' יש לכל שכבת גיל תכנית קונקרטית ברורה שחובה להעביר.

אילן שמש: מהבחינה הזאת זה שינוי מאוד משמעותי.

אילן שמש: הדבר השני, הארגון - משרד החינוך בעקבות השותפות הזאת הבין שהוא צריך לנהל את העסק הזה בעיקר בחטיבות העליונות, יש 1,390 בתי ספר של החטיבות העליונות בארץ שמתוכם ב- 980 יש מב"ס, מורה איש מקצוע להחדיר ולתאם.

אילן שמש: יש מי שיגיד זה פנטאסטי ויש מי שיגיד שזה לא מספיק, אבל זאת התמונה.

אילן שמש: מעבר לכך יש מערכת שלמה של מדריכים מחוזיים שמסייעים כל הזמן בהחדרת ידע חדש, הכשרות חדשות ותכניות חדשות.

אילן שמש: זאת פחות או יותר התמונה בחינוך הפורמאלי.

אילן שמש: גם בחינוך הבלתי פורמאלי אני רואה כאן שני דברים מעניינים.

אילן שמש: בשנה הראשונה - - -

טלב אלסאנע: אתה יכול לתת לנו תמונת מצב, אתה המפקח הארצי, כמה מפקחים ואיך מתבצע הפיקוח על הביצוע בבתי הספר?

טלב אלסאנע: אומרים שיש מובילים בית ספריים וזה לא אומר שיש פעילות לכל הכיתות שמגיעה לכלל התלמידים.

טלב אלסאנע: נרצה לשמוע יותר פרטים.

אילן שמש: הפירמידה היא של תשעה מפקחים ארציים שמתחלקים במחוזות.

אילן שמש: 46 מדריכים מחוזיים שהם אנשי מקצוע שתפקידם לסייע למורים הספציפיים בתוך בית הספר.

אילן שמש: אל לנו לשכוח שכל העסק הזה נתמך בשירות הפסיכולוגי ייעוצי שלמעשה מופעל באמצעות היועצות.

אילן שמש: ליועצות יש תפקיד נוסף מאוד מעניין בכל המשחק הזה.

אילן שמש: בבתי הספר בהם מאותרים קבוצות של בני נוער שכבר השתמשו, שכבר נתפסו, שנודע שהשתמשו או כל דבר אחר, יש תכנית שנקראת "אופי" שגם היא משותפת.

אילן שמש: זו תכנית שהיועצת מובילה כי זאת תכנית שעובדת על קבוצת בני נוער שכבר השתמשו, שכבר נתפסו, זו תכנית שמתקיימת ב-100 בתי ספר בהתאם למציאויות שקורות בבתי הספר.

אילן שמש: היא מועברת רק בבתי ספר שנתפסה בהם קבוצה של נערים.

טלב אלסאנע: יש יותר מ- 800 בתי ספר שאתם כמעט ולא נמצאים.

אילן שמש: מתוך 1,390 אנחנו נמצאים ב- 980.

אילן שמש: ב- 400 בתי ספר בערך אנחנו לא נמצאים.

טלב אלסאנע: מה הסיבה?

אילן שמש: רק תקציב, אלו שעות.

טלב אלסאנע: אבל בתי הספר קיימים, מורים קיימים.

אילן שמש: זה תקציב נוסף של שעות.

טלב אלסאנע: אי אפשר לקיים פעילות הסברה בבתי הספר האלה?

אילן שמש: בוודאי שכן.

אילן שמש: הפעילות ההסברה מכיתה ב' מתקיימת באמצעות תכנית "כישורי חיים" שבתוכה יש התייחסות הולמת - - -

טלב אלסאנע: כך אמור להיות, אבל אתה לא יכול לדעת.

אילן שמש: זה על ידי היועצת, זה לא על ידי איש מקצוע של הסמים.

טלב אלסאנע: אתה יודע איפה בתי הספר אליהם שאליהם אתם לא מגיעים?

אילן שמש: לצערי לא.

טלב אלסאנע: יש לך את הרשימה של בתי הספר בהם אתם פעילים?

אילן שמש: אני אברר את זה ואני אעביר לוועדה.

אילן שמש: כרגע אין את זה מולי כי אני לא אחראי על בתי הספר.

טלב אלסאנע: מהו תקציב משרד החינוך להסברה ומניעה בתחום הסמים והאלכוהול?

אילן שמש: אני יודע שהוא קרוב לתשעה מיליון, שוב, צריך להיזהר מזה.

טלב אלסאנע: הפעילות מכסה את בתי הספר היסודיים, תיכוניים?

אילן שמש: הפעילות של המב"סים ממוקדת סמים נכנסה לבתי הספר העל יסודיים, בבתי הספר היסודיים הכול מנוהל באמצעות שפ"י (השירות הפסיכולוגי ייעוצי), על ידי יועצות בתי הספר.

אילן שמש: במסגרת התכנית "כישורי חיים" נכנסו תכניות שעוסקות בנושאי פעילות גופנית נכונה, איך חומרים משפיעים על הגוף ודברים כאלה, כל זה בהתאם לגיל, כמובן שמכיתה ד' אלו נושאי העישון ודברים דומים.

אילן שמש: מחטיבת הביניים - - -

טלב אלסאנע: אתה יכול לומר שמבחינת הפעילות שלכם אתם משיגים את המטרה שלכם, אתם ממלאים את תפקידכם?

אילן שמש: זה תמיד חצי הכוס המלאה וחצי הכוס הלא מלאה.

אילן שמש: התקדמנו המון בשלוש השנים האחרונות, כלומר זה שמנסים להגיע למצב שבכל בית ספר יהיה איש מקצוע שיוכשר ושתהיינה תכניות מתאימות, זו התקדמות אדירה, אנחנו לא מכסים מספיק ועדיין אתה יכול לראות את השליש החסר, זה נכון - - -

טלב אלסאנע: למשל היה מקרה בבית ספר בחיפה, היה שימוש וסחר בתוך בית הספר, מה אתם עושים ובמה אתם נכנסים במקרים כאלה?

טלב אלסאנע: איך מתבטאת המעורבות שלכם במקרים כאלה?

אילן שמש: התופעה של סחר בבתי הספר קיבלה מכה קשה משיתוף הפעולה שנוצר בין משרד החינוך למשטרה.

אילן שמש: יש נהלים, חוזרי מנכ"ל, סדר ברור של העברת מידע - - -

טלב אלסאנע: הם שותפים בהסברה, השוטרים נכנסים ומסבירים?

אילן שמש: המשטרה עוזרת לנו בגדול.

אילן שמש: הרשות למלחמה בסמים מתכללת, זה לא שיתוף הפעולה עם הרשות למלחמה בסמים זה שיתוף פעולה שמשפיע גם על השותפים הנוספים שנמצאים באותן ישיבות.

אילן שמש: עם המשטרה יש לנו נהלים וסדר יום.

אילן שמש: מה שיפה בזה הוא שאם פעם נאמר "אל תכנסו לבית ספרי אתם רק מפריעים לי" וכדומה, היום זה הפוך.

אילן שמש: המשטרה מסייעת, תומכת, היא מעבירה מידע, אנחנו מעבירים מידע, יש נוהל ברור של התייחסות.

אילן שמש: מהבחינה הזאת חל שיפור עצום לא רק בתוך בית הספר אלא גם על שער בית הספר.

אילן שמש: זה לא אומר שהתופעה נעלמה, אבל ללא ספק השתפרה.

אילן שמש: אני מבקש לומר מילה על החינוך הבלתי פורמאלי.

אילן שמש: בשנה האחרונה הרשות נכנסה לשיתוף פעולה עם מינהל חברה ונוער בנושא של איך לעבוד עם תנועות הנוער.

אילן שמש: תבינו, החינוך הבלתי פורמאלי זה עסק לא פשוט, אתה נכנס לתוך גופים שהם לא פורמאליים ומסודרים ושיש לך שליטה ברורה על האנשים שלהם וכדומה, אבל זו מאסה גדולה של בני נוער.

אילן שמש: המעניין הוא איך אתה מצליח בתוך הפירמידות האלה שהן מאוד מגוונות להחדיר את התפיסה, את הסכנה שבעניין, את ההבנה.

אילן שמש: השיטה היא מאוד פשוטה והיא ללכת עם אלה שמובילים את התהליכים.

אילן שמש: זאת אומרת בהכשרות, כל ההכשרות שעוסקות במדריכים, כל ההכשרות שעוסקות במנהיגות צעירה, כל ההכשרות האלה עובדות חזק בנושא.

אילן שמש: לשמחתי ראיתי את זה דווקא מהצד של הבן שלי שבמקרה בצופים, הצופים בלי עין הרע היו מפורסמים באינפורמציות הלא טובות בנושא הזה, כשהוא הלך למחנה כבוגר, שאלתי אותו "אלכוהול כבר הכנת כדי להריח", אמר לי "אל תשאל כמה טחנו אותנו".

אילן שמש: כלומר מכאן יכולתי לראות שבאמת יש לזה איזו התחלה של השפעה.

אילן שמש: הדבר האחרון הוא לגבי "קידום נוער".

אילן שמש: כאן אני ניכנס לביצה של הרשויות המקומיות.

אילן שמש: "קידום נוער" קיים ב- 151 רשויות מקומיות וב- 45 מוסדות, מבתי סוהר ועד בתי מעצר ובתי חסות נוער וכדומה.

אילן שמש: "קידום נוער" עובד פחות או יותר לפי התפיסה שיוסי הראל הסביר אותה.

אילן שמש: עיקר התקציב של "קידום נוער" הוא לא למניעת שימוש בסמים, 99% לפחות מהתקציב שלנו זה כדי לתת לילד אלטרנטיבה.

אילן שמש: אצלנו ב"קידום נוער" ההצלחה שלך זה אם לנער יש הצלחה ראשונה.

אילן שמש: הצלחה ראשונה יכולה להיות קורס צלילה, מסע לפולין.

אילן שמש: הבעיה היא שבכל תכנית שלנו ב"קידום נוער", כשאתה עובד עם קבוצה אתה נתקל בתופעה.

אילן שמש: לקחנו בני נוער יוצאי אתיופיה ועשינו איתם תכנית מדהימה בנושא מורשת, אגב כולם נולדו בישראל, ההורים שלהם יוצאי אתיופיה, כולם צברים.

אילן שמש: ערכנו תכנית מורשת בשם "מסע" ובסופה של תכנית הם גם יצאו לאתיופיה, אבל במחנה הראשון שעשינו לקבוצה הזאת כמעט כולם השתכרו והיינו צריכים לסגור מחנה.

אילן שמש: אתה בא עם תכנית כדי לקדם אותם, לחזק אותם, לתת להם חוויית חיים, משהו מאוד מקדם ומאוד משמעותי, ואתה נתקל תמיד...

אילן שמש: אתם יודעים עם כמה נערים הייתי בפולין שהייתי צריך לטפל?

אילן שמש: הפטנט הגדול יהיה אם נהיה מסוגלים להכניס לכל התכניות המחזקות שלנו והמוצלחות שלנו את הנושא, לכן אנחנו נעזרים ב"כן לספורט לא לסמים" כי אלו תכניות ספורט נהדרות, אבל אתה לא תכניס לתכניות האלה את ההבנה, את התפיסה, את שינוי הגישה, כל תכנית שלנו זקוקה לתכנית.

אילן שמש: לכן אני כל הזמן מגיע לרשות למלחמה בסמים ומבקש עוד תכנית ועוד תכנית.

אילן שמש: אנחנו לא גאוני עולם בתכניות, אנחנו כל הזמן מנסים לבנות תכניות שתהיינה תואמות.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

טלב אלסאנע: גברת מימי אקרמן בבקשה.

מימי אקרמן: משרד הרווחה מתכלל את התכנית הלאומית אבל זו שותפות של הרווחה, בריאות, חינוך, ביטחון פנים וקליטת העלייה וברמה הארצית ה"גוינט" והשלטון המקומי.

מימי אקרמן: אני רוצה להגיד כמה מילים על החיבור של נושא הסמים והתכנית הלאומית ועל תרומתנו הצנועה בעניין הזה.

מימי אקרמן: אני חושבת שאחד מהדברים החשובים זה שאנחנו צריכים לדעת מי הם הילדים - אם אנחנו רוצים לטפל בהם.

מימי אקרמן: בתחילת הדרך נערך מיפוי ויש לנו נתונים שנותנים אומדים ברמת ישוב ישוב, מה אחוז הילדים שהם בסיכון שמישהו סימן שהם משתמשים באלכוהול וסמים.

מימי אקרמן: המיפוי בעצם מאפשר לשים את זה על סדר היום היישובי.

מימי אקרמן: כשכל ישוב קיבל את הדוח שתיאר את המצב של הילדים בסיכון ברשות שלו הם היו חייבים להתייחס לנתון הזה, אחר כך גם בתהליכי התכנון.

מימי אקרמן: היום כשאנחנו בשלב יישום התכניות אנחנו חוזרים על אותו תהליך, הקמנו תשתיות מידע יישוביות לכל ילד, נער, נערה המשולבים בתוך אחד מתכני התכנית, ממלאים על אותו ילד שוב את אותו נתון וכך אנחנו יכולים לדעת על הילדים המשולבים בתכניות, לא רק בתכנית של סמים אלא כל תכנית וכל גיל שיש שם שימוש באלכוהול וסמים.

מימי אקרמן: זה חוזר גם לאותם קבוצת אנשים בין אם זה ברמה סביב התכנית או בוועדת גיל , כל אחד יכול לראות כמה ילדים מקרב הילדים המטופלים בתוך התכניות משתמשים – אי אפשר להתעלם מזה.

מימי אקרמן: אם אנחנו נראה שיש אחוזים מאוד גבוהים וגם אם נראה שיש אחד אנחנו נדע שצריך להתמודד עם זה.

מימי אקרמן: ברמה של ההתארגנות היישובית אנחנו עובדים עם כולם.

מימי אקרמן: בכל יישוב שהתכנית הלאומית קיימת, אנחנו עובדים ב- 70 יישובים בהם חיים שם ילדים בסיכון, יש ועדה יישובית ויש ועדות גיל.

מימי אקרמן: איפה שיש "עיר ללא אלימות" אנחנו משתדלים - - -

טלב אלסאנע: הפעילות שלכם מתקיימת דרך הנציג שלכם ברשות המקומית.

מימי אקרמן: הפעילות שלנו מתקיימת דרך הרשות המקומית.

מימי אקרמן: יש בנאדם ביישוב שמנהל את התכנית הלאומית ביישוב והוא אחראי שהתהליכים - - -

טלב אלסאנע: זה קשור למחלקת הרווחה ברשות?

מימי אקרמן: זה קשור לממונה שמקבל את המינוי מראש העיר.

מימי אקרמן: כל מה שאנחנו עושים זה בשותפות של המשרדים.

מימי אקרמן: אנחנו גם לא מייצגים, התכנית הלאומית זה הרשויות המקומיות, התכניות שמופעלות ברשויות המקומיות הן של משרדי הממשלה.

מימי אקרמן: אנחנו לא מפעילים תכניות, הרשות המקומית מפעילה את התכניות בבחירה מתוך מאגר תכניות שמורכב מתכניות שהמשרדים הכניסו בפנים, המשרדים הם אלה שמקבלים את הכסף מהתקנה התקציבית של התכנית הלאומית במשרד הרווחה, הם מעבירים את זה לרשויות, הם מפקחים על הפעילות, הם קובעים את הסטנדרטים.

מימי אקרמן: אנחנו נמצאים היום בתהליכים של קביעת סטנדרטים יותר ברורים לכל התכניות.

מימי אקרמן: אני תכף אגיע איך זה פוגש את הנושא הזה.

מימי אקרמן: בכל מקום שיש תכניות לאומיות אחרות, אנחנו משתדלים לייצר פלטפורמה משותפת, לא כל דבר ש"עיר ללא אלימות" עושה פוגש אותנו, לא כל הילדים משתמשים באלכוהול ובסמים, אבל בוודאי כשתהיה ישיבה שנוגעת לנושא הזה אנחנו נעשה את זה יחד.

מימי אקרמן: אנחנו לא נקיים שתי וועדות נפרדות.

מימי אקרמן: זה לא עובד במאת האחוזים בכל הישובים, אבל זו בהחלט המגמה שלא תהיה חפיפה.

מימי אקרמן: אנחנו מדברים גם על ישובים קטנים שאין בהם כל כך הרבה אנשי מקצוע.

מימי אקרמן: כולם צריכים להגיע לאותן ישיבות ואין סיבה שכל יום בשבוע תתקיים ועדה של תכנית אחרת.

מימי אקרמן: אנחנו באמת מנסים לעשות את השילוב.

מימי אקרמן: מבחינת מיקוד העבודה שלנו על סמים ואלכוהול, יש שני דברים מובהקים שנוגעים בזה והם שותפות בתוך משרד הרווחה עם היחידה להתמכרויות והקמת יחידת האיתור.

מימי אקרמן: ראיתי שזה נמצא בתוך הטבלה של התכניות, זה במאה אחוז מימון של התכנית הלאומית, מופעל ומפוקח על ידי משרד הרווחה.

מימי אקרמן: יש פרויקט נוסף שבו שותפים גם כולם והוא נוכחות באילת ובחופים של הכנרת בחופשות מבתי הספר כדי להיות בדיוק שם, שיהיו מבוגרים אחראים גם אם המבוגרים האחראים הם בני תשע עשרה, שישמו לב מה קורה שם בחופים, לאתר את הילדים שמסתבכים עם אלכוהול וסמים, לנהל איתם שיחות ולראות אם הם מחוברים לאיזו תכנית בתוך הישובים ולנסות לעשות הפניות הלאה כדי שהם יקבלו טיפול.

מימי אקרמן: במסגרת התכנית הלאומית נבחרו בהרבה מאוד ישובים תכניות "מרכז נוער ישובי" שזו תכנית שמפוקחת על ידי אגף שחר, בתוך התכנית הזאת ישנן הרבה אפשרויות לפעילות תנאי, לאיתור נוסף, לאיתור של נושא של האלכוהול והסמים.

מימי אקרמן: עם הזמן מתכוונים - - -

טלב אלסאנע: בכמה ישובים התכנית מתקיימת?

מימי אקרמן: אני חושבת שבסביבות 25 ישובים.

מימי אקרמן: אין לי בדיוק את הרשימה.

מימי אקרמן: ישנה השקעה של כ- 20 מיליון שקל במרכזי נוער, יש עוד 10 מיליון שקלים שמושקעים בתכנית - - -

טלב אלסאנע: העברת אלינו את רשימת הישובים בהם מתקיימת התכנית?

מימי אקרמן: של מרכזי הנוער לא.

טלב אלסאנע: איך אתם בוחרים את הישובים בהם פועלים?

מימי אקרמן: זה בהחלטת ממשלה.

מימי אקרמן: אנחנו עובדים בכל הישובים שבאשכול 1 עד 4, זו החלטת ממשלה איפה אנחנו פועלים.

מימי אקרמן: אין בעיה להעביר את רשימת הישובים שמתקיימים בהם מרכזי נוער.

מימי אקרמן: עם הזמן אנחנו מאמינים שבתוך העבודה של מרכזי הנוער אנחנו נייצר מפרט הרבה יותר ברור של מהם המרכיבים.

מימי אקרמן: אני בטוחה שהעבודה סביב הנושא של אלכוהול וסמים יותר בפן המניעה הסברה וגם הפנייה לטיפול יהיו חלק מזה.

מימי אקרמן: יש גם מספר תכניות שפועלות בזירות הישוב, גנים בלילה כדי לאתר בני נוער.

מימי אקרמן: הנושא הזה בהחלט נמצא על סדר היום של התכנית והמנגנונים של הישוב שמייצרים את העבודה הבין מקצועית, הבין תחומית, הבין אגפית, הבין מחלקתית.

מימי אקרמן: כל הבין הבין הזה אנחנו מקווים שזה ייצר גם ויציף את המודעות וגם ישתמשו בנתונים שאנחנו יכולים לייצר כל הזמן סביב אותם הילדים שנמצאים בתכניות.

מימי אקרמן: זה יעזור לשים את הפוקוס על הילדים הנכונים וגם כל הזמן לראות מה גודל התופעה בכל ישוב.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

טלב אלסאנע: בבקשה משרד הבריאות בבקשה.

גדי לובין: המעורבות של משרד הבריאות בסיוע למכורים לסמים וגם לגמולים, נחלק אותם לפי קהלי היעד.

גדי לובין: קהל היעד הראשון הוא המכורים הפעילים שסובלים מתחלואה כפולה וגם אלה שלא.

גדי לובין: להם אנחנו מציעים את מרכזי חלוקת המתדון – למעלה מ- 3,000 מטופלים בשנה.

גדי לובין: לדעתי זה המאמץ המשמעותי ביותר, שהוא, לדעתי, במונחים אובייקטיביים גם רחב ההיקף ביחס למאמצים אחרים מבחינת מספר המטופלים שם.

גדי לובין: מאוד מאוד חשוב להרחיק מהרחוב, לצמצם סיכוי לתחלואה מכל מיני סוגים, תחלואה גופנית, מציל חיים בפשטות.

גדי לובין: אנחנו מציעים את האשפוזיות – שמונה במספר – שבהן אנשים עוברים תהליכי גמילה מהסם.

גדי לובין: במצבים חריפים מאוד של תחלואה כפולה, של התלקחות מחלת נפש קשה, כשצריך אשפוז, אנחנו כמובן מציעים את האשפוז בבתי החולים.

גדי לובין: שם אנחנו מרחיבים את הידע לטיפול בתחלואה כפולה, השנה לעוד שני בתי חולים נוספים ביחס לבתי החולים שכבר התמקצעו בתחום.

טלב אלסאנע: איזה בתי חולים אלה?

גדי לובין: טירה ושער מנשה.

גדי לובין: לגבי הסוגיה הרגישה של מי שברחוב, לשמחתנו נגמל טרי או לחלופין מטופל מתדון - כאן אנחנו מתכוונים להקים השנה והקצינו הוסטל לטיפול בתחלואה כפולה לאותם אנשים שנגמלו וסובלים ממחלת נפש.

גדי לובין: אנחנו כרגע בתהליך של מכרז ונראה מי יזכה, כמאמץ ראשון מסוגו נשאף שהוא יהיה במרכז הארץ, מרכז רחב, אשקלון, ירושלים, חדרה כדי שבשלב ראשון נראה את הדבר מתגשם בראייה ארצית עם זמינות יחסית לכלל תושבי הארץ.

גדי לובין: קשה להעריך לפני הקמתו של המרכז הזה מה פוטנציאל האנשים שזקוקים לו.

גדי לובין: אנחנו מדברים על קהל מאוד מסוים, אנשים שנגמלו פרק זמן של לא יותר מחצי שנה מסיום המהלך שלהם באשפוזית או לחלופין מטופלים במתדון, ששניהם סובלים מסכיזופרניה במקביל.

גדי לובין: לא על כל אותם ה- 40%, מדובר בפלח מאוד מסוים.

גדי לובין: רוב ה- 40%, אני חייב לומר מקבלים הלכה למעשה את הסיוע בין אם במרפאות בריאות הנפש או לחלופין בנושא השיקום במסגרות רווחה.

גדי לובין: 40%, מדובר על תחלואה כפולה במובן הרחב של המילה, אנשים שסובלים מהפרעות דיכאוניות וכאלה שלא זקוקים לסיוע ייעודי של אשפוז לדוגמה.

טלב אלסאנע: יש כאן שאלה של יועץ הוועדה.

גלעד נתן: '

גלעד נתן: חוק שיקום נפגעי נפש בקהילה' הטילו עליכם לא כדי שמשרד הרווחה יטפל בשיקום נפגעי נפש בקהילה, אלא כדי שמשרד הבריאות יטפל בהם.

גלעד נתן: אם אין מספיק תקציב לטפל בהם אז מוסיפים נוהל לא כתוב, שלא כתוב בשום מקום בחוק ,שמי שמכור לא יקבל שיקום, אפשר להגיד את זה ולא לשלוח אותם לרווחה, זה לא התפקיד של הרווחה לשקם חולי נפש בקהילה.

גדי לובין: לא דיברתי על חולי נפש, אדם שסובל מהפרעת חרדה לדוגמה יכול להיות מטופל מיטבי אצל גורמי רווחה.

גדי לובין: אני לא מדבר על ה- 40% שהם גם נכי נפש, 40% לא מתייחס למחלת נפש.

גדי לובין: מחלת נפש היא באחריות שלנו.

גדי לובין: הנושא של תחלואה נפשית שווה דיון נפרד, לראות מה מסתתר מאחוריו, זה עדיין עולם תוכן מאוד רחב.

גדי לובין: בקצה האחד שלו עדיף לכולם, קודם כל למטופלים, שהם ישתקמו במסגרת נורמטיבית ככל הניתן כולל גם במסגרות רווחה.

גדי לובין: לגבי הפלח האחר שאז חוק השיקום רלוונטי לגביו, אפרופו 40% תחלואה לפי המוסד לביטוח לאומי, האחריות היא שלנו ואין על זה ויכוח.

קריאה: מה קורה אחרי חצי שנה?

גדי לובין: לאנשים האלה כאמור אנחנו נפתח עבורם את ההוסטל הראשון השנה, מתכוונים לפתוח השנה את ההוסטל הזה.

גדי לובין: אני רוצה לתאם כאן ציפיות, לא ברור על איזה היקף מדובר, לא יודע ואני לא חושב שמישהו יודע איזה היקף של אנשים - - -

טלב אלסאנע: מה המסגרת הטיפולית שהיתה להם עד היום?

גדי לובין: מי שהוא בתוך החצי שנה מרגע שהוא עבר את הגמילה, הוא ממשיך לקבל את הסיוע במסגרת אמבולטורית, אין מסגרת של הוסטל ייעודית עבורו.

גדי לובין: אחרי חצי שנה הוא משתלב בתוך מערך ההוסטלים שלנו.

גדי לובין: אנחנו לא חושבים שנכון שאדם שלא הדגים החלמה במשך חצי נשלב אותו בהוסטלים הנוכחיים כי ההגדרה של ההחלמה כוללת בחובה יציבות.

גדי לובין: אתה לא יכול לדבר על יציבות לפי שחלפה חצי שנה מרגע הגמילה בסמים.

גדי לובין: צריך לזכור שאנחנו מכניסים את האנשים היקרים האלה לבתים של אנשים אחרים וזה לא דבר פשוט.

טלב אלסאנע: תקופת המעבר הזאת היא קריטית, היא חשובה כדי להשלים את המהלך.

טלב אלסאנע: אתה שולח אותו ללא מסגרת רלוונטית מתאימה, זה משפיע על סיכויי ההצלחה.

גדי לובין: זו בדיוק הפינה שאנחנו רוצים לסגור השנה.

גדי לובין: זה נכון, יש פער.

גדי לובין: הפער הזה רלוונטי להערכתי - - -

טלב אלסאנע: הוסטל אחד יספיק לדעתך?

גדי לובין: אני לא יודע, בכנות.

גדי לובין: אני רוצה להדגיש, הפער הזה הוא רלוונטי להיקף מצומצם למדי של אנשים מבין עולם התוכן המאוד רחב הזה של מכורים.

גדי לובין: למכורים פעילים לא נתפתח הוסטלים כי לא נחלק סמים, סמים קשים, ביוזמת המדינה.

גדי לובין: לפחות אני לא מכיר יוזמה כזאת.

גדי לובין: המדינות הכי ליברליות בעולם ספק אם הן עושות את זה, לדעתי לא עושות את זה ואני חושב שלא צריך לעשות את זה.

טלב אלסאנע: היתה ישיבה בעניין הזה בשבוע שעבר.

גדי לובין: זה נושא אחר, ישאלו את דעתי, אני אביע את דעתי.

גדי לובין: זה מחוץ לדיון הזה.

גדי לובין: אנחנו נהיה הרבה יותר חכמים לגבי מהו היקף הפער שאנחנו רוצים למלא השנה אחרי שנפתח את המרכז הזה.

גדי לובין: נראה בדיאלוג שלנו עם הרווחה, עם האשפוזיות, על כמה אנשים מדובר.

טלב אלסאנע: תודה.

טלב אלסאנע: נציגת המשטרה בבקשה.

אראלה כנפו: בפתח הדברים אני רוצה להגיד למעשה שהמסמך שיצא והתייחס לנושא הישיבה לא התייחס לפעילות המשטרה בנושא ההברחות ובשאר הנושאים שהועלו, המניעה, ההסברה והסחר.

אראלה כנפו: כלל החברים כאן שדיברו כל אחד בתחומו ציינו את שיתוף הפעולה שמקבלים ממשטרת ישראל, כל אחד בתחומו, אבל נכון לבוא להגיד ולהדגיש שנעשית פעילות מרובה בכל אחד מהתחומים, פעילות יזומה עם בגבולות היבשתיים, הימיים, האוויריים, פעילות לסיכול אותן הברחות סמים לתוך ישראל וכן בתחום השימוש והסחר.

אראלה כנפו: ברצוני להגיד שלמעשה משטרת ישראל בפעילותה הגדירה כיעד ארגון, יעד המפכ"ל, את נושא המאבק, הטיפול בסחר ויבוא הסמים לישראל, היא הגדירה יעד ארגוני לדבר.

אראלה כנפו: הפעילות נעשית ברבדים שונים במשטרה, הן ברמת השטח, הן על ידי היחידות הארציות, היחידות המרכזיות במחוזות וכן על ידי מחלקת נוער ויחידות אחרות.

אראלה כנפו: הפעילות היזומה למניעה למעשה מתבצעת גם בגבולות וגם במעברים, לצורך זה הוקמו משנת 2008 אותן יחידות גבול הנמצאות לאורך הגבולות כדי לתת מענה להברחות הסמים, מגבול ירדן ומצרים – יחידת גבול יגאל בלבנון, יאג"י, שנמצאת באזור הגבול הצפוני של ירדן, יש לנו את יחידת ימ"ר שי שנותנת את המענה לאזור המרכז של גבול ירדן והחלק הדרומי של גבול ירדן שנמצא תחת אחריות יחידת מגן בדרום.

אראלה כנפו: חשוב לציין כאן שאותה פעילות למעשה של היחידות הביאה גם להגברת ההרתעה וגם הובילה לפעילות מכובדת ויפה מבחינת היקף התפיסות של הסמים.

אראלה כנפו: ניתן לבוא לציין מבחינה מספרית, אולי באחוזים, שלפחות מבחינת הנתונים הקיימים אצלנו, מכלל התפיסות בשנת 2010 של מריחואנה כ- 4,000-5,000, כ- , אנחנו יכולים להגיד ש- 57% ניתן למעשה לייחס לתפיסות בגבול מצרים.

אראלה כנפו: בנגיעה של נתונים, חשיש – כ- 63% מכלל התפיסות שהיו לנו נתפסו בגבול מצרים.

אראלה כנפו: אני יכולה גם להתייחס להרואין כי גם שם למעשה יש לנו נתון שכ- 80% נתפסו בגבולות ירדן, מצרים וכן בגבול סוריה.

אראלה כנפו: חשוב להדגיש את הדברים האלה.

אראלה כנפו: לסיכום הדברים חשוב לציין שאנחנו חושבים שהמענה צריך להיות מענה בתחום האכיפה לצד הטיפול במניעה.

אראלה כנפו: אמרתי את זה גם בישיבה הקודמת שהופעתי בה, טיפול מניעה - - -

טלב אלסאנע: המשטרה שותפה לכל התכניות של מניעה, הסברה מעבר לטיפול בהברחות?

אראלה כנפו: לגמרי.

אראלה כנפו: לגמרי .

טלב אלסאנע: "מצילה", אחרוני הדוברים, בבקשה.

רון אל חרמץ: אגף "מצילה" הוא אגף חברה ומניעת פשיעה במשרד לביטחון פנים, הוא קיים משנת 1985 כמועצה הציבורית למניעת עבריינות בישראל ומשנת 2001 כאגף במשרד לביטחון פנים.

רון אל חרמץ: הפעילות שלנו, כמו שנאמר כאן, מתקיימת ב- 76 רשויות מקומיות וב- 20 פנימיות נוער.

רון אל חרמץ: אנחנו מפעילים כ- 400 תכניות מניעה בשנה, בעיקר תכניות מניעת אלימות ופשיעה, אבל הקשר הברור בין פשיעה ואלימות לבין צריכה של סמים ואלכוהול, וגם לאור הקמפיין המושקע שהשקיעה הרשות למלחמה בסמים בנושא של מניעת אלכוהול בתקופה האחרונה, אנחנו בעצם משלבים היום ב- 130 פרויקטים בכל הארץ תכנים שקשורים לאלכוהול וסמים ברמה השוטפת.

רון אל חרמץ: אנחנו עושים את זה גם בשלוש פנימיות נוער מתוך ה- 20 בהן אנחנו פועלים.

רון אל חרמץ: מבחינת המגזר הלא יהודי אנחנו נוקטים בשנים האחרונות בפעילות של אפליה מתקנת והגדלנו את היקף הפעילות במגזר הלא יהודי.

רון אל חרמץ: היום אנחנו פועלים ב- 30 רשויות במגזר הלא יהודי, בעיקר בצפון ובגליל אבל גם בדרום בפזורה, במשולש ובמקומות נוספים.

רון אל חרמץ: התחלנו בתקופה האחרונה לפעול גם כן בצורה נרחבת יותר במגזר החרדי, בערים של אוכלוסייה חרדית.

רון אל חרמץ: נשאלה שאלה לגבי החפיפה בין הפעילות שלנו לבין הפעילות של "עיר ללא אלימות", אני חייב להצהיר כאן שאין ישוב אחד בישראל בו קיימת תכנית של "עיר ללא אלימות" ו"מצילה".

רון אל חרמץ: מאחר ותכנית "עיר ללא אלימות" היא בעצם תכנית שנבחרה להוביל במשרד לביטחון פנים, אנחנו נתבקשנו שבמקומות "עיר ללא אלימות" נכנסה לפנות את מקומנו ולהיכנס לרשויות אחרות, בהן אין עדיין פעילות.

רון אל חרמץ: לכן אנחנו משלימים אחד את השני ואין היום רשות אחת שיש גם את "עיר ללא אלימות" וגם את "מצילה".

גלעד נתן: הערה אחת, אתם צריכים לעדכן את האתרים שלכם ואת לשכות המשרדים שלכם, אנחנו פונים ומקבלים רשימות, אני יכול להראות לכם - - -

רון אל חרמץ: אני קיבלתי את ההערה הזאת, אנחנו נדאג שהאתרים יעודכנו.

רון אל חרמץ: תודה.

רון אל חרמץ: יש חפיפה עם הרשות למלחמה בסמים ויש חפיפה עם משטרת ישראל.

טלב אלסאנע: ברור.

טלב אלסאנע: אם לא תהיה, אז לא טוב.

רון אל חרמץ: וגם עם התכנית הלאומית של משרד הרווחה והשירותים החברתיים.

רון אל חרמץ: משפט נוסף, אנחנו מודדים את הפעילויות שלנו, יש לנו יעדים מאוד ברורים לגבי כל אחת מהתכניות.

רון אל חרמץ: בשנת 2010 הגענו למדד הצלחה של 90% בתכניות שביצענו.

רון אל חרמץ: אנחנו קובעים לגבי כל אחת מהתכניות את - - -

טלב אלסאנע: אתם בוחנים את עצמכם ואתם גם נותנים ציונים לעצמכם.

רון אל חרמץ: אנחנו נשמח שיהיה גוף חיצוני שיעשה את העבודה בשבילנו, אבל לגוף חיצוני צריך לשלם כסף.

רון אל חרמץ: התקציב שלנו עומד על 8.7 מיליון שקלים, התקציב הזה, באמצעותו אנחנו מגיעים היום ל- 80,000 איש שנמצאים בתכניות שלנו.

רון אל חרמץ: מבחינת האוכלוסייה בישובים היא יותר מ- 4.5 מיליון איש במדינה, לא מגיעים אליהם ישירות, אבל אם סופרים את כל התושבים באותם ישובים שבהם אנחנו פועלים אנחנו מגיעים לנתונים האלה.

רון אל חרמץ: כמובן שאנחנו גם נתקלים בדילמה הזאת איך נכנסים לעוד רשויות עם אותו תקציב.

רון אל חרמץ: מאוד היינו רוצים להמשיך ולהתרחב כמו "עיר ללא אלימות" וכמו הרשות למלחמה בסמים ובאלכוהול, כדי להגיע לכל הרשויות בישראל.

רון אל חרמץ: נושא המניעה - המילה הראשונה בסדר-היום היום היא מניעה.

רון אל חרמץ: אני חושב שלמרות שכולם מכירים בעובדה ששקל שמושקע במניעה יכול לחסוך שקלים רבים אחר כך בשיקום ובטיפול, כולם תמימי דעים בעניין הזה וגם מודים בכך בפומבי, בסופו של דבר לא מושקעים מספיק משאבים במניעה למרות שזה הדבר המקצועי לעשות אותו מכל מיני טעמים שאינם בהכרח מקצועיים.

רון אל חרמץ: אני חושב שעל זה צריך לתת את הדעת.

רון אל חרמץ: תודה.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

טלב אלסאנע: אני רוצה לסכם את הדיון הזה ולציין את העובדה שהגורמים הרלוונטיים השותפים לעשייה ושפועלים בצורה מערכתית עושים כמיטב יכולתם.

טלב אלסאנע: כולנו מתרשמים שהבעיה לרוב היא בעיה תקציבית.

טלב אלסאנע: הוועדה תיזום ישיבה עם מנכ"ל משרד האוצר, ניזום אפילו ישיבה עם שר האוצר עצמו, דוקטור יובל שטייניץ, כדי לעלות את הבעיה הזאת בפניו.

טלב אלסאנע: בגלל הסיבה הזאת לא הזמנו היום את הרפרנטים מהאוצר לישיבה כי אנחנו יודעים שהם יחזרו על הסיסמאות שכבר שמענו בישיבות קודמות.

טלב אלסאנע: לדעתי הפתרון חייב להיות בהקצאת תקציבים ראויים.

טלב אלסאנע: לא יכול להיות שיש לנו גוף שעושה עבודה רצינית ויש לו רק שלושה איש.

טלב אלסאנע: אפשר להגיד שיש לנו את הכותל ונלך לבכות, אבל לא נקבל את המענה והטיפול הראוי.

טלב אלסאנע: מבחינת הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול, נעלה את הסוגיה בפני משרד האוצר.

טלב אלסאנע: לדעתי זה המפתח לשינוי מבחינת הכלים להתמודדות עם המציאות הקיימת.

טלב אלסאנע: תודה רבה לכם.

טלב אלסאנע: הישיבה נעולה.