ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 456, 2011-07-19 10:00

אלכס מילר: בוקר טוב לכולם.

אלכס מילר: אנחנו פותחים ישיבת ועדת החינוך והנושא, סגירת גני ילדים בירושלים, פרוטוקול מס' 456.

אלכס מילר: רבותי, קיבלנו כמה פניות סביב עניין של איזשהו גן בירושלים שלטענת הורים יש פה החלטה שפוגעת במצב שהם נמצאים בו והיינו רוצים לשמוע איפה הדברים עומדים כיום ומה העמדה של העירייה.

אלכס מילר: כמובן, כל מי שתחת הפיקוח על העניין הזה, וכמובן אם יהיה צורך, אנחנו גם נחליט ונמליץ.

אלכס מילר: ההורים נמצאים כאן?

אלכס מילר: מי מדבר ומספר לנו את הסיפור?

אלכס מילר: בקשה.

יעקב סלונים: בוקר טוב לכולם, בוקר טוב להנהלת הוועדה, לאורחים ולהורים היקרים שלנו.

יעקב סלונים: אני מנהל בית חב"ד, קוראים לי הרב יעקב סלונים.

יעקב סלונים: בית חב"ד כאן, בגבעת מרדכי-רמת בית הכרם, אנחנו פועלים כבר במשך כעשור בכל מיני תחומים ואחד מהם זה תחום החינוך, כשבשמונה השנים האחרונות אנחנו מפעילים גני ממ"ד חב"ד.

יעקב סלונים: היינו נחשונים בירושלים להפעיל את גני חב"ד דרך הממ"ד, פתחנו את זה מתוך הסתכלות אידיאולוגית של הרבי, שראה בדרך של ממ"ד את הדרך הנכונה שחב"ד צריכה להפעיל את מערכות החינוך שלה.

יעקב סלונים: ככה זה בכל הארץ, שממ"ד זה הבסיס החינוכי שחב"ד פועלים דרכו, וכך גם אנחנו פעלנו והקמנו את הכיתות בצורה משותפת, יחד עם העירייה, בהבנה ובהערכה רבה.

יעקב סלונים: מה שקרה לאחרונה, בשנים האחרונות ממש, עקב ריבוי אוכלוסייה בגבעת מרדכי וביקוש רב יותר לגני הילדים, כמו גם גני חב"ד, שהיה בעצם רק גן אחד לגילאי שלוש-ארבע והתרבתה אוכלוסיית הילדים שצריכים להגיע לשם.

יעקב סלונים: היה צורך להקים גן נוסף, עקב כך שלא היו מבנים מספיק בשכונה לאכלס את הילדים.

יעקב סלונים: אז היתה צפיפות גדולה מאוד בגנים, ונעשו כל מיני תהליכים כדי לבנות עוד כיתות גן באזור.

יעקב סלונים: בסופו של דבר מה שנעשה בשנה שעברה, בתש"ע, שנת הלימודים האחרונה, הקודמת, העירייה זיהתה צורך להקים כיתה, עקב ריבוי הנרשמים, לא היה מענה בשכונה עצמה, אבל העירייה נתנה לנו כיתה בבית וגן, שזו שכונה די חופפת לגבעת מרדכי.

יעקב סלונים: העירייה אפילו נתנה מימון להשתתפות בהסעה של ילדי השכונה וילדי האזור, שיהיה להם מענה.

יעקב סלונים: היו שם כעשרים ילדים.

יעקב סלונים: לאחר כחודש וחצי של לימודים, היתה טרגדיה, לצערנו הרב, שנהרגה ילדה שירדה מההסעה הזו.

יעקב סלונים: עקב כך ילדים רבים עזבו.

יעקב סלונים: משהו כמו שמונה ילדים עזבו, נשארו אחד עשר-שנים עשר ילדים סך הכול בכיתה ההיא, לאורך כל השנה שעבר ובסוף שנת הלימודים האחרונה, כלומר סוף שנת תש"ע, עקב צורך להחזיר את המבנה ההוא, להחזירו שוב לבעלות שלה, החליטה העירייה שהיא צריכה לצאת משם, אבל לא נתנה מענה אצלנו.

יעקב סלונים: מה שכן, היתה אופציה.

יעקב סלונים: באמת, שוב היה ריבוי ילדים, שרצו לרשום לגן ילדים חב"ד, אבל שוב לא היה מענה, כי המבנים לא נבנו, רק עכשיו הם נבנו, אז היתה אופציה כזו שהועלתה על בית הנוער העברי.

יעקב סלונים: יש שם אדם בשם אחיקם בן חורי, המנהל, הוא כמובן אמר לי את זה, שבאו ופנו אליו כדי לקחת ולאפשר מקום מסוים שהוא ממש צמוד לגבעת מרדכי, מעבר לכביש, לקבל מקום, ונוכל להעמיד לרשות גני חב"ד את הכיתה הזו ולאכלס את זה.

יעקב סלונים: בתחילת הדרך דובר שכבר הולכים לעשות את זה.

יעקב סלונים: בהתחלה היה מדובר על כך שזה מאה חמישים אלף שקל הבנייה של הכיתה הזו בבית הנוער העברי.

יעקב סלונים: לאחר מכן, כשנעשו דיונים נוספים, ראו שזה באמת מגיע לארבע מאות וחמישים אלף שקל, ובעקבות כך שזה ארבע מאות חמישים אלף שקל, ראש העיר קבע, 'אני לא רואה צורך לתקצב ארבע מאות חמישים אלף שקל לכיתה למשך שנה אחת'.

יעקב סלונים: כי הוא ידע, שבשנה הזו ייבנו שתי כיתות ולכן, הוא אמר, 'אני מוריד את זה מסדר היום, לא נלך לבית הנוער העברי'.

יעקב סלונים: מה שקרה בפועל, אמרה לנו עורכת החינוך במערכת הגנים בעירייה, הבטיחו לנו חזור והבטח, גם לפני מספר שנים, לפני שלוש שנים, לעורך דין של בית חב"ד, עו"ד יגאל מלמד, וגם לחבר מועצת העיר, איתנו הרב יעקב הלפרין, וגם להורים שנמצאים פה חלקם, שאמת, כשייבנו שתי כיתות יבוא הסיפור על פתרונו, ייתנו כיתה אחת לחב"ד ובזה זה ייגמר.

יעקב סלונים: כשישבנו שנה שעברה לדיון על העניין, אמרה לנו הגברת דבורה, שבאמת עושה עבודה מקצועית, אני מוכרח להגיד את זה בפן האישי, אני לא רוצה שבפן האישי לא יהיה שום עניין שיובן אחרת, היא אמרה לנו, אין בעיה, כשייבנו הכיתות אנחנו נלך להרשמה, בזמן ההרשמה אנחנו נפנה כיתה אחת, אנחנו נייעד מלכתחילה לצורך רישום לגן חב"ד.

יעקב סלונים: כשהיה זמן הרישום התקשרתי לגברת דבורה, אמרתי, גברת דבורה, למה לא מיועדת כיתה אחת לגני חב"ד?

יעקב סלונים: אז היא אמרה לי, עזוב, בשביל מה צריך לייעד?

יעקב סלונים: תמלא את הכיתה, שכבר קיימת לך, יהיה אוברבוקינג, זה יעבור את ההרשמה, ואז נפתח את הכיתה שאנחנו מדברים עליה.

יעקב סלונים: לאחר זמן ההרשמה, מיד אחרי זמן ההרשמה הראשון, מדובר על ינואר, אני ראיתי את הרשימה, היו 46-47 ילדים.

יעקב סלונים: באו ילדים נוספים לרישום, גם בזמן ההרשמה וגם לאחר מכן.

יעקב סלונים: אמרו להם, זה מלא, זה מפוצץ, אין מקום שם בכיתה הזאת, בו בזמן שבגנים אחרים באותה שכונה המשיכו למלא ולקבל ילדים, כי ידעו, שיש שתי כיתות שנבנות ויהיה איפה לשים אותם.

יעקב סלונים: בו בזמן, אני מוכרח לציין פה, כמה אפליות שפשוט זועקות לשמים, כי אין זה מענייני לבוא למקום ולהתלונן ולדבר, אבל כשהדברים מגיעים לידי כך, אני חייב להזכיר את זה; יש כיתה אחת, ממלכתי, בגבעת מרדכי, ואנחנו עובדים איתה בשיתוף פעולה, אנחנו ממש שכנים אחד של השני, אנחנו אוהבים ומכבדים, כמו שראיתם אתמול בכנסת, הגדירו את חב"ד כשגרירים וכאנשים שבאמת דואגים לכל עם ישראל וזו המטרה שלנו.

יעקב סלונים: גם בגני חב"ד אנחנו מקבלים ממגוון האוכלוסייה, דתיים ושאינם דתיים, כולם מרגישים בבית אצלנו, בגנים, ברוך ה'.

יעקב סלונים: והגן הממלכתי הזה, רובו הגדול מגיע מחוץ לשכונה.

יעקב סלונים: אני יודע שהגברת דבורה באמת המליצה בזמנו שאין טעם להחזיק את הכיתה הזו, שיש צורך לילדי השכונה עצמה, אבל ראש העיר ירושלים בגישה שאולי אפשר להזדהות איתה, אמר, 'כל עוד יש ילד אחד בשכונה ממלכתי ורוצה כיתה ממלכתי בשכונה, אנחנו נשאיר את הכיתה הזו פתוחה, גם במחיר שישלמו ילדים מהממלכתי דתי, שלא יהיה להם מענה בכיתות', כמו שבאמת בשנת תשע"א נותרו שמונה ילדים מחוץ למערכת, כי לא היה להם מענה.

יעקב סלונים: הכניסו בכל הכיתות שלושים ושישה ילדים, הוסיפו סייעת, אבל עדיין נותרו שמונה ילדים.

יעקב סלונים: היות, ולא פתחו את בית הנוער העברי, לא הקימו את זה, את המבנה הזה, בגלל התקציב, ואני טענתי כל הזמן, חברים יקרים, גם אם תוציאו את הארבע מאות חמישים אלף שקל האלו, זה לא יהיה לשנה, זה יהיה לשנים, כי כל האזור הזה של רחביה ורסקו וכל אזור קטמון למטה, אין להם מענה של ממ"ד דתי באזור.

יעקב סלונים: הם ייהנו ויבואו, כמו ששנים עברו הם היו מגיעים אלינו לגן הזה, אבל לא שמעו ולא הקשיבו, רק התאנחו באנחות כאלה ואחרות.

יעקב סלונים: ואני נשארתי בלי כיתה, כלומר סגרו לי את הכיתה בסוף שנת תש"ע ועכשיו תשע"א, לא היתה כיתה, בהבטחה, שעכשיו בתשע"ב, כשייבנו שתי הכיתות, שנבנות, נקבל אחת.

יעקב סלונים: עד לרגע זה לא קיבלנו.

יעקב סלונים: לפני שבועיים ישבו מההורים עם גברת דבורה כדי לבדוק בכל זאת את האפשרות כן לפצל את הכיתה, כי אמרו לנו, הבעיה העיקרית בכיתה שלנו היא שאנחנו הכיתה היחידה בשכונה.

יעקב סלונים: וזאת אפליה נוספת, שאנחנו מקבלים ילדים משנתיים ותשע ועד ארבע וחצי, כל שאר הכיתות מקבלות בסך הכול טווח של שמונה, תשעה, עשרה חדשים.

יעקב סלונים: אצלנו זה משנתיים ותשע ועד ארבע וחצי.

יעקב סלונים: ואני לא צריך להעריך, בוועדת חינוך, מה ההשלכות של ילדים כאלה בפערים החינוכיים והקוגניטיביים וכל דבר שהוא, איך זה משפיע, והשנה היינו בזה שלושים ושישה ילדים, משנתיים ותשע עד ארבע וחצי.

יעקב סלונים: כל ההורים שנמצאים פה, חלקם הגדול היה להם ילדים אצלנו בכיתה הזאת, וכולם הגדירו את זה כלול תרנגולות, לא פחות, אם זה עם טיטולים, וזה לא מתאים, לא למדו ולא הצליחו בגלל זה ובגלל זה ילדים רבים לא הגיעו אלינו.

יעקב סלונים: מה שאני בא ורוצה לומר, עקב כך, ביקשנו מהעירייה שיבדקו את הפיצול של שנתון 2008 ושנתון 2009, כמו שעושים לכל הגנים בגבעת מרדכי.

יעקב סלונים: ישנם עוד שבעה גנים שיש שמה תקנים כאלה, אני רוצה גם לקבל את זה, זה דבר לגיטימי להורים, למה שההורים לא יוכלו להירשם לחב"ד, בגלל שהם לא רוצים להגיע למקום עם פער גדול כל כך של גילאים?

יעקב סלונים: אז הם אמרו, בואו נבדוק, תן לנו שמונה עשר ילדים שאתה יודע שהם רוצים את חב"ד, תקבל את הכיתה, אחת מהחדשות.

יעקב סלונים: עבדו על זה כאן חבר'ה מההורים, כולל אני כאן, גם סייעתי קצת, והגיעו לעשרים ילדים.

יעקב סלונים: האמת היא שהגיעו לנו לעשרים ושלושה ילדים, אבל גברת דבורה אמרה שילדים שמגיעים מהחרדי לא נחשבים.

יעקב סלונים: ילדים שעדיין לא נרשמו לא נחשבים, ועוד כל מיני כאלה פסילות.

יעקב סלונים: נשאר לנו בסביבות העשרים ילד בגן, שברשימה של הכיתה של הממלכתי דתי שנותרו, לא משובצים, יש ארבעה עשר-חמשה עשר ילדים כרגע, אם אנחנו מוציאים את כל הילדים האחרים, שרוצים חב"ד.

יעקב סלונים: אז אמרתי להם, רגע אם לי יש עשרים, ולהם יש ארבע עשרה-חמש עשרה, למה שלא נקבל את זה, והארבע עשרה-חמש עשרה האלה גם ירדו כמה?

יעקב סלונים: כי אנחנו מוציאים מכיתות אחרות שקיימות.

יעקב סלונים: ויוכלו לשבץ שם את הילדים מתוך הארבע עשר, למה שאנחנו לא נקבל את הכיתה הזאת?

יעקב סלונים: אמרו לנו, אנחנו נשארים עם בעיה, עם שמונה-תשעה ילדים, וזה יכול לגרום לאיזשהו זעזוע במערכת של הגנים בשכונה.

יעקב סלונים: לא יודע מה זה התשובה הזו, זה לא שאני לא הבאתי מה שהם ביקשו ממני, זה לא שאנחנו לא צריכים את זה, זה לא שהילדים שלנו לא רוצים את זה, זה לא שהשכונה לא מבקשת את הגן חב"ד.

יעקב סלונים: אני פשוט אומר, זה דבר מוכח מתוכו שיש כאן אחד אחרי השני אפליה, גם לא מתקבלים אצלנו מחוץ לשכונה, כשבממלכתי מתקבלים מחוץ לשכונה, בממ"ד מקבלים מחוץ לשכונה.

יעקב סלונים: יש ילדים שאני יודע שקיבלו בממ"ד מחוץ לשכונה, בטענות כאלה ואחרות, רק בחב"ד לא מקבלים מחוץ לשכונה, רק בחב"ד יש שנתיים ותשע עד ארבע וחצי, רק בחב"ד מבטיחים ומסכמים דברים, אבל לא מבצעים את זה בפועל כבר במשך שנים, ומתחשבים רק בצרכים של ילדים כאלה ואחרים, שרוצים כך וכך ואיזונים כאלה ואחרים.

יעקב סלונים: אבל איזון בגבעת מרדכי בחב"ד לא כל כך חשוב.

יעקב סלונים: מה יכול להיות שנתיים ותשע עד ארבע וחצי, בגנים אחרים של ממ"ד שבאותו שנתון, אז צריך לאזן בין 2008 ל 2009, אבל לא אצלנו.

יעקב סלונים: אצלנו אנחנו צריכים לקבל את הסוף, אנחנו צריכים לשלם את המחיר על כל הבעיות שיש באוכלוסיה ובכמויות של הילדים, בהרשמה וכו'.

יעקב סלונים: זה נראה לי לא תקין.

אלכס מילר: כמה ילדים, להערכתכם, לא יקבלו מענה בפתיחת שנת הלימודים הקרובה?

יעקב סלונים: אם אנחנו מדברים על ילדי שכונת גבעת מרדכי לבד---

אלכס מילר: כרגע, מבחינת

אלכס מילר: כם מה המצב בפועל?

יעקב סלונים: שרוצים מענה של חב"ד, שמבקשים חב"ד ורצו חב"ד, גם בזמן הרישום לא קיבלו את זה.

יעקב סלונים: אנחנו מדברים על סביבות העשרים-עשרים ושניים ילדים ואפילו עשרים ושלושה ילדים, ששניים מגיעים מהחרדי, שהיו משובצים בחרדי, כי אמרו להם שאי אפשר לרשום לחב"ד, אז הם בחרו בחרדי.

יעקב סלונים: יתרת הילדים אלה ילדים שרצו חב"ד, ובאיזשהו מקום, באופן כזה או אחר, בלי שאפילו שאלו אותם שובצו במקומות---

אלכס מילר: אז אתם מבחינת

אלכס מילר: כם צריכים כיתה?

יעקב סלונים: אנחנו נמלא אותם עם עשרים ושלושה ילדים

אלכס מילר: אני צריך תקצוב של ארבע מאות וחמישים---

יעקב סלונים: לא, לא, לא, הארבע מאות חמישים אלף שקל, זה היה שנה שעברה, שסגרו לנו את בית וגן ולא פתחו בבית הנוער העברי, כי התקציב של זה היה ארבע מאות וחמישים אלף שקל לבנות.

יעקב סלונים: לכן, ראש העיר אמר, אני לא בונה את זה, כי השנה בנו שתי כיתות חדשות לשנת הלימודים ע"ב.

יעקב סלונים: אז ממילא אמרו לי תעזוב ע"א, תשאיר סגור---

אלכס מילר: צריך סך הכול כיתה?

אלכס מילר: כיתה אחת, אוקי.

יעקב סלונים: מתוך שתיים שנבנות.

אלכס מילר: אני רוצה לשמוע קודם את העירייה, אחר כך אני אשמע אותך, עיריית ירושלים.

דבורה גבעתי: שמי דבורה גבעתי, ואני משמשת סגנית מנהל מנח"י לחינוך הקדם יסודי, משמעותו שאני ממונה על גני הילדים העירוניים ואני חושבת שקצת התבלבלו היוצרות, כי שמעתי את הרב סלונים מתאר את המערכת הארגונית, כאילו לפחות זה היה תפקידו הרשמי.

דבורה גבעתי: עם כל הכבוד, אז בעיר ירושלים ישנם 334 גנים ממלכתיים וממלכתיים דתיים, שזה איננו כולל את הזרם החרדי.

דבורה גבעתי: מינהל החינוך בירושלים מופרד בין ממלכתי-ממלכתי דתי, שזה מנח"י, לבין מנח"ח.

דבורה גבעתי: רוב גני חב"ד נמצאים במנח"ח.

דבורה גבעתי: אנחנו מאוד שמחים לקבל גני חב"ד, אבל אנחנו מתייחסים אליהם כאל גנים ממלכתיים דתיים.

דבורה גבעתי: יש לנו שלוש קבוצות כאלה ואנחנו חיים איתם בשלום ובשמחה.

דבורה גבעתי: בגבעת מרדכי, עליה אנחנו מדברים, ישנו בשנים האחרונות גידול גדול מאוד בקצב גידול האוכלוסייה, במיוחד בגיל הצעיר של הילדים הצעירים ביותר, זה קורה מכמה וכמה סיבות, אחת מהן---

אלכס מילר: גידול האוכלוסייה זה מבורך.

דבורה גבעתי: מבורך מאוד גידול אוכלוסייה.

דבורה גבעתי: בכלל, אוף דה רקורד, אנחנו פותחים בשנה הבאה כמה -שצועקים פה, שאנחנו לא פותחים- 21 כיתות חדשות.

דבורה גבעתי: שמתוכם, כ-70% הן כיתות ממ"ד, ו-30% הן כיתות ממלכתי, וזאת המגמה בעיר ירושלים, אנחנו סוגרים שתי כיתות בלבד.

יהודית גידלי: 70% ממ"ד ו-30% ממלכתי?

דבורה גבעתי: בכיתות החדשות.

דבורה גבעתי: היחסים במערכת הם לא כך.

דבורה גבעתי: היחסים במערכת כולה, הם 60 ממ"ד 40 ממלכתי, אבל בכיתות החדשות קצב הגידול באוכלוסייה הממלכתית דתית גדול יותר מאשר בממלכתי, וזה ברור.

דבורה גבעתי: ומפה, אם תרשו לי, אני אתייחס למה שאמר הרב סלונים, להחלטה של ראש עיר לפתוח, יש בגבעת מרדכי---

אלכס מילר: אני לא פותח כאן דיון, שאת תתייחסי למה שהוא אומר והוא יתייחס למה שאת אומרת, אני צריך לדעת מה קורה עם אותם עשרים ילדים שנה הבאה.

דבורה גבעתי: אני אסביר לך, בגבעת מרדכי עצמה ישנם והיו עד השנה הזאת שמונה כיתות, תשע כיתות.

דבורה גבעתי: כיתה אחת, ממלכתית, שבהחלטת ראש עיר היא כיתה על אזורית.

דבורה גבעתי: זאת אומרת, ילדים מכל רחבי העיר יכולים להיכנס אליה, וזאת כדי להשאיר גם אוכלוסייה ממלכתית בשכונה הזאת.

דבורה גבעתי: מלבד הכיתה הזאת, ישנן שמונה כיתות, כאשר שתיים מתוכן הן כיתות בחסות חב"ד.

דבורה גבעתי: כל השאר הן כיתות ממלכתיות דתיות רגילות.

דבורה גבעתי: כל הכיתות מחולקות לשני שנתונים.

דבורה גבעתי: זה תמיד שני שנתונים.

דבורה גבעתי: הפער שעליו דיבר הרב סלונים, מדובר בשני שנתונים בגן ילדים, שזו הנורמה הנהוגה.

דבורה גבעתי: בגן שהוא דיבר עליו ישנם ילדים ילידי 2008 ו-2007, למעט כיתה אחת בגבעת מרדכי, של ילידי 2006, שהיא כיתת חובה.

דבורה גבעתי: כי קודם כל הרשות מחויבת, וגם משרד החינוך, לחובה.

דבורה גבעתי: אז קודם כל אנחנו מקבלים את ילדי החובה, השאר הם רשות.

דבורה גבעתי: העירייה רוצה לתת להם אפשרות, עד כמה שהיא יכולה.

דבורה גבעתי: מאחר, שראינו שישנו גידול בכל הזרמים, לא רק בזרם חב"ד, בכל הזרמים.

דבורה גבעתי: הוגשה בקשה למשרד החינוך, אושרה הבקשה.

דבורה גבעתי: תוקצבה הבקשה.

דבורה גבעתי: לקח שלוש שנים ונבנו שתי כיתות.

דבורה גבעתי: עכשיו המאבק הוא על הכיתות האלה.

דבורה גבעתי: מאחר וניתנו מענים לכל הילדים שביקשו חב"ד, אין עשרים ילדים, יש עשרים ילדים שמשובצים, אין ילדים שאינם משובצים, אין עשרים ילדים שהם מחוץ למערכת.

דבורה גבעתי: אנחנו חודש וחצי לפני תחילת שנה, לא היינו מעזים להשאיר ילדים בחוץ, כל הילדים בגבעת מרדכי משובצים בגנים.

דבורה גבעתי: לחב"ד ישנן שתי כיתות גן, כיתה אחת לילידי 2007- 2008 יהיו בה שלושים וארבע ילדים, ועוד כיתה אחת שבמבנה צר, במבנה של טיפת חלב, הסבנו אותו לכיתת גן, שם יהיו ילדים גדולים יותר, רק בנים, עשרים ילדים.

דבורה גבעתי: וחוץ מזה יהיו עוד שמונה כיתות מאוכלסות גם הן מאוד.

דבורה גבעתי: מבקשים אנשי חב"ד שאני אוציא ילדים שביקשו בזמנו חב"ד ולא קיבלו, שאני אעשה חילופי אוכלוסין, שאני אוציא היום כדי שהם יקבלו כיתה קטנה, לא עם שלושים וארבע הילדים, עם פחות ילדים, בגיל אחד, בשנתון אחד, שאנחנו נעשה עכשיו מהפך, ונוציא ילדים שכבר שובצו, והורים יודעים איפה הם נמצאים.

דבורה גבעתי: אני שמחה לומר שכל הגננות בגבעת מרדכי הן מעולות, אין שם מצב שגננת לא טובה.

דבורה גבעתי: כל ההורים מאוד מרוצים מהמקומות שהם נמצאים, שאני אעשה חילופי אוכלוסין?

דבורה גבעתי: שאני אוציא ילדים, שלא ביקשו?

דבורה גבעתי: אלא שחב"ד יטלפנו אליהם, אתם רוצים כך או אחרת---

קריאה: זה לא מדויק.

דבורה גבעתי: יגיע תורכם, דברו את דברכם.

דבורה גבעתי: ---שהרשות תפנה להורים עכשיו, אחרי שקיבלו כבר שיבוץ, ויגידו להם, בואו נתחנף.

דבורה גבעתי: אנחנו נציע לכם גן קטן ואינטימי, בתמורה תצאו מהגן הגדול שאתם נמצאים בו, ואחר כך אני אקח ילדים אחרים שביקשו זרם ממ"ד, ואכניס אותם למקום אחר.

דבורה גבעתי: אני חושבת שכאחריות הציבורית, שקלתי את העניין, בדקתי ושקלתי, ישבתי עם הרב סלונים וישבתי עם ההורים וישבתי עם המפקחת, נמצאת כאן מפקחת משרד החינוך גם היא, שקלנו את העניין, לתת משהו לצד אחד זה לערער את הצד השני.

דבורה גבעתי: אני חושבת שהאחריות הציבורית שלי, ולצערי יושבים כאן רק אנשי חב"ד ולא רוב השכונה, שהיא ממ"ד, אני ארע בכך לממ"ד, ולכן ההחלטה, ואין מדובר בסגירת גן, אנחנו לא מדברים על שום סגירת גן, אנחנו מדברים על שיבוץ.

דבורה גבעתי: סגירת הגן היתה לפני שנתיים, היו שם שנים עשר ילדים, אנחנו מדברים על חלוקה של כל ילדי הממ"ד בגבעת מרדכי לשמונה כיתות, כאשר שתיים מתוכן הן כיתות חב"ד.

דבורה גבעתי: אני סיימתי.

אלכס מילר: כן, תודה.

אלכס מילר: בבקשה.

יעקב ליצמן: שלום לכולם, שמי יעקב הלפרין, חבר מועצת העיר ויו"ר סיעת יהדות התורה בעיריית ירושלים.

יעקב ליצמן: צר לי לשמוע דברים באמת ממי שמייצגת את גני הילדים בירושלים, כי הייתי נוכח בדברים אחרים ושונים לחלוטין.

יעקב ליצמן: לפני כשנתיים ישבנו בישיבה אצל הגברת ודנו בנושא הזה, של ריבוי תלמידים שמבקשים חינוך חב"ד ואז נאמר לנו בצורה הכי מפורשת, וזה מפיך, לא מפי אף אחד אחר, שנבנות עכשיו שתי כיתות גן, אחת מהן אתם תקבלו---

דבורה גבעתי: מעולם לא נאמר.

דבורה גבעתי: נאמר בהתאם לנתוני ---

יעקב ליצמן: אז אני, כחבר מועצה, משקר אם ככה.

יעקב ליצמן: אין בעיה.

יעקב ליצמן: אבל זה מה שנאמר.

יעקב ליצמן: דרך אגב, לא הייתי לבד בפגישה, יש פה הורים שהיו בפגישה---

דבורה גבעתי: יש פרוטוקול?

יעקב ליצמן: מתי טוכפלדר היה בפגישה, הרב סלונים היה בפגישה, עו"ד מלמד היה בפגישה וכולם יבואו ויעידו שזה מה שנאמר, שנה שעברה, כאשר עדיין לא הסתיימה בניית הכיתה.

יעקב ליצמן: לפי הזמנים היו כן צריכים לסיים, אבל היו עיכובים, אז נאמר, 'בואו, תעברו לבית וגן לתקופה קצרה, כאשר תסתיים הבנייה, נחזיר אתכם לכיתה החדשה---

דבורה גבעתי: הנה, הנה הפרוטוקול ישנו---

יעקב ליצמן: זה מה שנאמר ויש על זה עדויות מאנשים שהשתתפו.

דבורה גבעתי: הנה, זה מה שנכתב את הפרוטוקול.

יעקב ליצמן: אני לא הפרעתי לך, בבקשה.

יעקב ליצמן: אני אקצר מאוד כי אני רוצה לתמצת את הנקודה העיקרית הבעייתית, ברישום של השנה, הורים שרצו לקבל חינוך חב"ד, ממ"ד חב"ד, שבאו להירשם, נאמר להם שהכיתה מלאה ואי אפשר להירשם.

יעקב ליצמן: הורה רגיל, סטנדרטי, ששומע שאין מקום, הוא לא יישאר בבית, אלא הוא יחפש תחליף וזה מה שהם עשו ובגלל שנאמר להם שאין מקום בכיתת חב"ד יותר, חיפשו תחליפים אחרים, אם זה חינוך חרדי, אם זה חינוך ממלכתי רגיל, ונרשמו.

יעקב ליצמן: ולכן אני חושב שנעשו פה כמה דברים שאינם בצדק ואינם ביושר, ואני אומר את זה בצורה הכי חריפה.

יעקב ליצמן: אינם בצדק, אינם בהגינות, אינם ביושר.

יעקב ליצמן: פעם אחת שנאמר שהגן מלא, והסיכום היה שירשמו כמה שיבואו להירשם, ללא הגבלה, ואחר כך נראה איך עושים את החלוקה.

יעקב ליצמן: ולכן הורים, בלית ברירה, היו חייבים ללכת ולהירשם בגנים אחרים.

יעקב ליצמן: זה פעם אחת דבר חמור שקרה.

יעקב ליצמן: הדבר הנוסף, שהובטח במפורש שהכיתה הזאת שעכשיו נבנתה, אחת מהן תהיה לחינוך ממד חב"ד.

יעקב ליצמן: זה מה שהובטח.

יעקב ליצמן: ועל סמך זה עברה הכיתה הזמנית לבית וגן, שזה מרחק הסעות, ולצערנו קרה---

דבורה גבעתי: זה שנים אחרות.

יעקב ליצמן: אני לא מדבר בשנים אחרות, אני מדבר בדיוק באותם שנים שלא מצאתם פיתרון.

יעקב ליצמן: אמרתם, במקום לשפץ, במקום להשקיע, תעברו לבית וגן לרחוב החיד"א, כאשר רציתם שמישהו אחר ממנח"י ייקח לכם את הכיתה.

יעקב ליצמן: ואל תספרו לי סיפורים, כי אני מעורה בכל מה שקורה בעיריית ירושלים, וידוע ומפורסם השתתפותי בכל הועדות ופעיל נמרץ ביותר.

יעקב ליצמן: אז מה שאני אומר הוא מאוד מדויק.

יעקב ליצמן: והמעשים שעשיתם הוא אפליה, שצריכה מיד לבוא לידי תיקון.

יעקב ליצמן: תודה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: שאלה להורים שנמצאים כאן.

אלכס מילר: כשבאתם להירשם, האם היה מצב שאמרו לכם שאין הרשמה, או שאמרו לכם, שהגן סגור, ולכן אין הרשמה?

אסנת חבושה: אני ביקשתי, כאופציה ראשונה את גן חב"ד, הילדה שלי היתה השנה בגן חב"ד, כרגע היא בת ארבע וחצי, כי אני חושבת שהערכים של חב"ד...

אסנת חבושה: אני כפי שאתם רואים, לא חב"דניקית.

אסנת חבושה: היה חשוב לי מאוד שהילדה שלי תמשיך עם הערכים של חב"ד, עם אהבת ישראל של חב"ד.

אסנת חבושה: האופציה הראשונה שלי לא התקבלה, רשמו אותי לא לאופציה הראשונה ולא לאופציה השנייה.

אסנת חבושה: לא שאלו אותי שום דבר, גם לא התקשרו אלי, ושיבצו את הילדה במקום שלא בחרתי.

אלכס מילר: הבחירה היתה לפי איזור הרישום שלך?

אסנת חבושה: אני תושבת גבעת מרדכי.

אסנת חבושה: אני רוצה להגיד שהילדה שלי היתה השנה בגן חב"ד, עם גננת מדהימה, אבל באמת בתנאים בלתי אפשריים.

אסנת חבושה: ילדים בני שנתיים ותשעה חדשים עם טיטולים, עם ילדים גדולים.

אסנת חבושה: בלתי אפשרי.

אסנת חבושה: שלושים ושבעה ילדים בגן.

אסנת חבושה: חמור מאוד.

אסנת חבושה: גם אני ראיתי את זה.

אסנת חבושה: אני חושבת, באמת, שהגננת וכל הצוות עשו השתדלות יוצאת מן הכלל.

אסנת חבושה: כמי שנמצאת בגבעת מרדכי ויש לה חברות ויש לה גם נכד שרוצה להירשם לגן חב"ד, אני יכולה להגיד לכם שיש קבוצה ענקית של דורשי חב"ד שרוצים גם לקבל את הערכים של חב"ד והם לא בהכרח חב"דניקים ואין להם את המענה הזה.

אסנת חבושה: אני מבינה את העירייה עם השיקולים הפוליטיים והטכניים, אבל אני אומרת בפירוש מה שאומר הרב סלונים על אפליה.

אסנת חבושה: אכן קיים ביקוש גדול, שייפתח עוד גן, ואני רוצה שהילדה שלי תמשיך עם גן חב"ד.

אסנת חבושה: כרגע אני רשמתי אותה בגן אחר, כי אין מענה.

אלכס מילר: את רוצה גם להגיד?

דלית ברזני: אני גם בעבר לא הייתי חב"דניקית והבת שלי, כביכול, אולצה להיכנס לגן חב"ד, שפתחו בבית וגן.

דלית ברזני: סגרו את הגן שהיה בבית וגן, כי לא היה מספיק רישום, פתחו גן חב"ד ואמרו לי, 'תשמעי, אין לך ברירה.

דלית ברזני: הברירה היחידה שלך היא לרשום אותה בגן חב"ד'.

דלית ברזני: לא הכרתי, לא ידעתי, אבל בכל זאת רשמתי, כי לא היתה לי ברירה ומאוד נהנינו מהערכים, מהדרך של הרבי.

דלית ברזני: התאהבנו בדרך, התאהבנו בגן.

דלית ברזני: הבת שלי המשיכה לכיתה א'.

דלית ברזני: עכשיו, הבת שלי השנייה, אני רוצה לרשום אותה לגן חב"ד, להמשיך את הדרך, אמרו לי, 'אין לך מקום, את גם לא תושבת השכונה.

דלית ברזני: בכלל, אין על מה לדבר', ואני---

אלכס מילר: ואז, איפה קיבלו אותך?

דלית ברזני: ואז קיבלו אותי בגן אחר.

אלכס מילר: בגבעת מרדכי?

דלית ברזני: כן

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: זאת אומרת שהנושא של אזור רישום לא קשור בכלל למקום אחר.

יעקב סלונים: בסוף קיבלו אותה לגן אחר, רק לא בחב"ד.

אלכס מילר: רצית להגיב?

רונית תירוש: שמי רונית יושיע, אני מנהלת אזור בגני ילדים.

רונית תירוש: צר לי לשמוע את המילה אפליה, כי זו ממש לא המילה הנכונה.

רונית תירוש: אני חושבת שיש לנו מערכת יחסים מצוינת, ולהזכיר לך, כבוד הרב, שלפני שש שנים פתחנו גן עם 14 ילדים במאמצים אדירים---

אלכס מילר: לא אפליה, אני הייתי קורא לזה תקלה קטנה.

רונית תירוש: לא, אבל אפליה הוזכרה כאן מספר פעמים, שהיא לא מתאימה בכלל---

יעקב סלונים: זאת התחושה של ההורים, לא שלי האישית.

רונית תירוש: חשוב לי לציין שכשאנחנו משבצים ילדים לגנים אנחנו מתייחסים לגילאים, למין הילד, כדי שיהיה איזון בגנים, מבחינה גילאית ומבחינה מינית.

רונית תירוש: לא ניתן להכניס ילד שהוא גדול מאוד בגן, כמו הבת שלך, ילידת פברואר 2007 אם אינני טועה, עם קבוצת ילדים שהיא מאוד מאוד קטנה, בגילאי שלוש וכאלה, שלא מלאו להם שלוש.

רונית תירוש: כאשר יש לנו גן שהוא מעורב, בנים, בנות לילדי חובה, עם גילאים, שמתאימים לבת שלך, אני מתנצלת, שאני מזכירה שוב, את הזכרת, אז אני חייבת לענות, השיבוץ בגנים, כמו שאמרתי, נעשה על פי גילאים ועל פי מינים.

רונית תירוש: מה שקרה פה, במקרה הזה, היה רישום של ארבעים וחמישה ילדים, שמתוכם שבעה ילדים שלא גרים בשכונה---

יעקב סלונים: חמישה

רונית תירוש: שבעה.

רונית תירוש: יש לי פה אסמכתא.

רונית תירוש: ובגן אחד, של נעמי, שהוא גן בנים, שהוא קולט גילאי ארבע וחמש, קלטנו שם ילדים גם לא מהשכונה.

רונית תירוש: יש שם ארבעה ילדים שלא גרים בשכונה, כי כן התחשבנו במקרה המיוחד של כל הורה.

רונית תירוש: גם במקרה של דלית היתה פה התייחסות יתרה.

רונית תירוש: כשאת הגעת אלי לא היה מקום, לא בגן אשרת וגם לא בגן חב"ד, ולטיעון של הרב שאמרנו לא להירשם לגן מפני שאין מקום, הוא לא נכון, אנחנו אמרנו לא מפני שבאותו רגע לא היה מקום.

רונית תירוש: הורה שהשאיר לי מכתב, אני מתקשרת להורים, שיקום ההורה שיגיד שאני לא התקשרתי אליו, ולכן כשנשאר מקום אחד למשפחת חייקין, הוא הילד השלושים וחמישה שנכנס.

אלכס מילר: חבר כנסת אייכלר, סליחה.

ישראל אייכלר: אדוני היו"ר, אני פשוט יושב פה ונדהם לשמוע פקידים מקצועיים שמספרים לנו עובדות שבהן, למשל, שיש החלטה עירונית שגם אם יש רק שמונה ילדים בזרם ממלכתי, כי אין מספיק ילדים, אנחנו רוצים שזה יהיה שם.

ישראל אייכלר: זו הצהרה פוליטית שאני חושב שאסור שתהיה בכלל שיקול במערכת מקצועית---

קריאה: אתה טועה, כי יש עירייה.

ישראל אייכלר: אני יודע.

ישראל אייכלר: אני מדבר על ראש העירייה.

ישראל אייכלר: זה לא ייתכן שיגידו לאדם מחוג מסוים, 'אם אתה לא מביא עשרים ילדים, אתה לא יכול לפתוח כיתה'.

ישראל אייכלר: אבל מחוג אחר, 'אם יש לך שמונה ילדים, אני אשמור דווקא שתהיה לך כיתה גדולה, והילדים האחרים, לא תהיה להם כיתה'.

ישראל אייכלר: אם זאת לא אפליה, אני לא יודע מה זאת אפליה, בעיקרון.

ישראל אייכלר: עכשיו, לגבי המערכת שבין חב"ד לבין ממלכתי דתי - אני הבנתי כל השנים שחב"ד זה ממלכתי דתי.

ישראל אייכלר: ולכן, הייתי מצפה שעובדות של מנח"י, לא רק שלא ייפלו, אלא ייראו באותו סרגל את הממלכתי דתי עם הכיפה הסרוגה לממלכתי דתי עם הכובע והזקן.

ישראל אייכלר: אסור שיהיה שום הבדל ביניהם ולא ייתכן להגיד אלה ואלה, כי שניהם ממ"ד ומבחינה מדינית, כמדינה, כעירייה, אסור שיהיה הבדל.

ישראל אייכלר: ולכן להגיד להורים, 'אתם לא יכולים להירשם לחב"ד', כפי שפה קרה, ו'אתם צריכים להירשם למקום אחר, ממלכתי דתי', אם זאת לא אפליה, אני לא יודע מה זאת אפליה.

ישראל אייכלר: אני מאוד מבקש, אדוני היו"ר, שתהיה החלטה שאם יבנו שתי כיתות, לפחות כיתה אחתתיהיה לחב"ד.

ישראל אייכלר: בגלל שהם ממלכתי דתי ובגלל שהם תושבי השכונה, וגם בגלל שאסור להפלות אותם, בגלל שהם חב"ד.

אלכס מילר: טוב, תודה.

אלכס מילר: חברת הכנסת ברקוביץ’' וניסים זאב אחריה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני טיפלתי בנושא הזה ופניתי לדני בר גיורא.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש דבר כזה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: והוא אמר שהנושא ידוע לו והוא מכיר את הסיפור, והבעיה, לפי מה שידוע לו, שאין מספיק תלמידים שרוצים להירשם לגן חב"ד ממ"ד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש לי רשימה של עשרים ותשעה ילדים שמעוניינים להירשם לממ"ד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: שמץ משפחות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ובנוסף לזה, עוד כמעט חמישה או שישה ילדים שרוצים ללמוד בגן הזה, אבל הם מגנים אחרים---

דבורה גבעתי: האם העשרים ותשעה אינם משובצים?

אלכס מילר: סליחה, גברתי.

יעקב סלונים: אתם שיבצתם אותם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא חשוב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה שהוא אמר לי, נאמר לי חד משמעית על יד דני בר גיורא, שבמידה ו'תביאי לי רשימה של קבוצת ילדים ומשפחות שרוצים להיות בממ"ד', הוא לא שאל אותי, אני אמרתי לו, 'ומה אם הם משובצים?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא אמר, 'תביאי לי רשימה שרוצים להיות בממ"ד'.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הבאתי רשימה, אני לא מבינה בשביל מה צריך ועדות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מאוד מעריכה את מה שאתה עושה, אדוני היו"ר, אנחנו עכשיו יכולנו לטפל בנושאים אחרים, ואתה יודע---

אלכס מילר: מה את מציעה, חברת הכנסת?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני מציעה לפתוח להם גן, ואני רוצה---

אלכס מילר: לסגור את הישיבה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רק אחרי שנקבל את ההחלטות.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני פשוט חושבת שאתם צריכים להבין, יש פה כנסת שהיא כן מפקחת ומסתכלת מה קורה וחבל פשוט על הזמן שלנו, אני מעדיפה ללכת לפניות ציבור, שמדברים על נכים עכשיו, כי זה דבר---

אלכס מילר: את לא נהנית אצלנו?

אלכס מילר: יוליה שמאלוב-ברקוביץ’' אני מאוד נהנית, אבל זה דבר שאמור להיפתר תוך שנייה ולא צריך לבזבז את הזמן של כולם.

אלכס מילר: טוב, תודה רבה.

אלכס מילר: חבר כנסת ניסים זאב.

נסים זאב: אני הייתי למעלה מחמש עשרה שנה סגן ראש עירייה ואני מכיר את המאבקים האלה בכל שכונה, בכל פינה, זה במבנים כאלה של יסודי ועל יסודי, גם בגני ילדים, בתי כנסת.

נסים זאב: טענות רבות.

נסים זאב: אפילו פתיחת מקווה בשכונה, זה היה נשמע שפותחים שם את הכור האטומי מבחינת האקולוגיה, אבל אנחנו רגילים לזה.

נסים זאב: עכשיו יש מאבק סמוי או גלוי לציביון של כל שכונה ושכונה.

נסים זאב: אני אומר לך, זו האמת, וכשראש העיר בא ואומר באופן הברור ביותר ואני מאוד מכבד אותו, הוא ראש העיר, 'אפילו אם יהיה ילד אחד בשכונה הוא ירצה ממ"ד.

נסים זאב: אני מעדיף ממ"ד על חב"ד'.

ישראל אייכלר: בתנאי שבאותה מידה הוא יגיד, 'אם יש ילד אחד חרדי, אני אפתח לו---

נסים זאב: אני מביא אותו לפינה פוליטית, ראש העיר הוא לא חב"דניק.

נסים זאב: אתה לא מבין---

ישראל אייכלר: לא, לא צריך להיות חב"דניק, הוא צריך להיות אזרח דמוקרטי שלא יפלה, ויאמר ככה, 'אם יש ילד ממלכתי אחד, אני אדאג לו.

ישראל אייכלר: אם יש ילדי חרדי אחד, אני אדאג לו'.

ישראל אייכלר: לא ייתכן שהוא יהיה עבד---

נסים זאב: אני רוצה להסביר למה אני מתכוון, אני יכול להסביר את עצמי טוב.

נסים זאב: אני אומר שבאמת אסור שתהיה מדיניות שונה כלפי ילדי שכונה, ואני מבין שחב"ד באמת הסכים לעבור לתקופה מסוימת לבית וגן, מתוך אמונה, מתוך אולי סיכום, יכול להיות שהסיכום בכתב היה אולי קצת שונה מתורה שבעל פה.

נסים זאב: אנחנו יודעים תמיד, יש קצת שוני בפרוטוקול, אבל ברור שאי אפשר לקחת ילדים בגילאים של גנים ולהעביר אותם שכונה במשך שנה שלמה ואחרי שנה לבוא ולומר, 'אתם כבר נמצאים שמה, שם יהיה מקומכם הקבוע'.

נסים זאב: ברור שהפתרון חייב להיות שכונתי, בתוך האזור.

נסים זאב: והעירייה, בוודאי מחלקת החינוך, חייבת לראות בשוויוניות את הזכויות של כל ילד בשכונה, שמגיע לו גן.

נסים זאב: אני מסכים שהיה פה שיבוץ בעל כורחם של משפחות, אולי מתוך אילוץ של הרגע האחרון, שלא היתה ברירה, כי אמא לא רוצה להשאיר את הילד שלה מחוץ למסגרת.

אלכס מילר: יש עוד מישהו שרצה לדבר?

אביגיל פרידמן: שמי אביגיל פרידמן, ואני מפקחת על גני הילדים בגבעת מרדכי, בין היתר---

אלכס מילר: מטעם משרד החינוך.

אביגיל פרידמן: נכון.

אביגיל פרידמן: אין ספק שחב"ד וגנים רגילים הם בפיקוח שלי, ומה שאני רוצה לבקש, שצריך לראות את הצרכים של השכונה.

אביגיל פרידמן: כאן מועלים הצרכים של האופי המיוחד של חב"ד, לגיטימי ביותר, אני בעד, אבל ריבוי של מספר הילדים בגנים, שנתונים מעורבים, זה לא רק בגן חב"ד, זה בכל הגנים שיש לנו בשכונה.

אביגיל פרידמן: אז צריך לראות את הדברים בצורה שכונתית, ושניהם שייכים לממ"ד, כך שמבחינתי אין כל אפליה, נהפוך הוא.

אביגיל פרידמן: אבל אני מבקשת לראות את ההסברים ברמה שכונתית, לא רק להתייחס למה שמוצג פה כדבר בלעדי.

אלכס מילר: שאלה שנשאלת, אם יפתחו כיתה, יש לכם בעיה?

דבורה גבעתי: בוודאי, זה לפזר כיתה.

אלכס מילר: שאלתי אותך?

אביגיל פרידמן: הנתונים הרשמיים הם אכן מהרשות.

אביגיל פרידמן: הרי הרישום גם מתבצע ברשות, כך שמשם מגיעים הנתונים ודבורה צריכה לענות---

אלכס מילר: עזבי אותך עכשיו רשות.

אלכס מילר: אני שאלתי אותך כנציגת משרד החינוך, אם היתה נפתחת כיתה, לכם יש בעיה עם זה?

אביגיל פרידמן: לפי מה שידוע לי כיום, מה שאני קיבלתי נתונים מהרשות, וכפי שאני אומרת, הרישום לא נעשה אצלי, הוא לא עובר דרכי.

אביגיל פרידמן: הגנים בגבעת מרדכי, כולם מלאים.

אביגיל פרידמן: הגנים, גם בממלכתי דתי, שאינו משויך לזרם של חב"ד, יש בו שני גילאים, לא רק גיל אחד.

אביגיל פרידמן: זאת אומרת שזה לא משהו שהוא ייחודי, זה משהו שהוא כללי.

אביגיל פרידמן: ההצעה שהוצעה, להוציא מספר ילדים מגן קיים ולפתוח גן חב"ד עם הוצאה של ילדים, אני לא ממליצה על כך, כי לא נכון לפתור בעיה, ביצירת בעיה אחרת---

אלכס מילר: כן, אבל המנגנון היה הפוך.

אלכס מילר: הם הגיעו לשמה בגלל שהם לא קיבלו כיתה.

אביגיל פרידמן: המידע שהיה ברשותי מעיריית ירושלים, שכל הילדים, שרצו שיבוץ קיבלו.

אביגיל פרידמן: לא היו ערעורים מיוחדים.

אלכס מילר: מחוסר ברירה, כי לא היתה כיתה.

אביגיל פרידמן: אני לא יודעת.

יעקב סלונים: יש לי פה מיילים של כל ההורים.

יעקב ליצמן: לפרוטוקול מידע כוזב, לפרוטוקול.

אביגיל פרידמן: את זה צריך לבדוק מול הרישום אחד לאחד, אבל צריך לראות את זווית הראיה של השכונה---

יעקב סלונים: אני אוכיח, יש לי מיילים ופניות של הורים שביקשו ולא נתנו להם.

אלכס מילר: טוב, רבותיי.

יעקב סלונים: בבקשה, משפט אחד.

יעקב סלונים: המידע שיש לי מגברת גבעתי; לשתי הכיתות החדשות, עשרים וחמישה ילדים בכיתה אחת, שבע עשרה ילדים בכיתה השנייה---

דבורה גבעתי: לא קיבלת ממני.

יעקב סלונים: ---אותם ילדים, שאמרו להם אין מקום בחב"ד ונרשמו לממ"ד, שיחזרו לחב"ד, ואותם שבע עשרה, שיתנו את כיתת חב"ד.

יעקב סלונים: פתור בצורה של רצון טוב, של שנייה.

אלכס מילר: טוב, בסדר.

אלכס מילר: רבותיי, אני רוצה לסכם את הדיון הזה, ואני פונה לעיריית ירושלים, והפנייה שלי היא כזאת: יש כאן נציגים, אחת, שתיים, שלוש, ארבע, ואחד יצא, חמש.

אלכס מילר: חמש סיעות בכנסת, שכולם נרתמים לסיוע בכל דרך אפשרית לירושלים והשאלה היא כזו, האם חשוב לכם קודם כל יחסים עם ועדת חינוך.

אלכס מילר: זה דבר ראשון.

אלכס מילר: ודבר שני, עם שאר חברי הכנסת, מבחינת המאמץ, שלפעמים צריך לעיריית ירושלים בפתרון בעיות כאלו ואחרות כאן בכנסת, אם כן, תפתחו כיתה.

אלכס מילר: אם לא, נפעל בהתאם.

אלכס מילר: אני מבקש ממכם, גם כסיכום של ועדת החינוך, אני חושב שכל החברים כאן יקבלו את עמדתי, אני פונה לעירית ירושלים בבקשה של ועדת החינוך לתת כיתה---

קריאה: זה חינוך ממלכתי דתי רגיל, גם זה וגם זה, אז מה קרה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זאת אומרת מה קרה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: יש זרמים שונים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואתם עושים הכול לא להפוך את השכונה הזאת לדתית ואני מרגישה בגישה פה רע מאוד.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זו מדינה יהודית, שאתם, כאילו, איפה אני עכשיו, ברוסיה?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בגרמניה?

אלכס מילר: סליחה, אני מסכם.

אלכס מילר: אני לא צריך להתייחס לכל הערה שנשמעת כאן.

אלכס מילר: חד משמעית, הבקשה של משרד החינוך לתת להורים את בקשתם לפתיחת כיתה, לא יקרה שום דבר.

אלכס מילר: היה גן בעבר ויכול להיות גם בעתיד.

אלכס מילר: את השיקולים הפוליטיים שלכם לצד א' אנחנו יודעים, אז יהיו שיקולים פוליטיים גם לצד ב'.

אלכס מילר: אני מבקש, אני פונה לעירית ירושלים.

אלכס מילר: זה הסיכום שיעבור לראש העיר.

אלכס מילר: כמו שהוא יודע לפנות, כך גם אנחנו יודעים לפנות.

אלכס מילר: תודה רבה הישיבה הזו נעולה.