ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 421, 2011-06-01 09:00

אלכס מילר: בוקר טוב, אנחנו פותחים את ישיבת ועדת החינוך, הראשונה להיום.

אלכס מילר: אנחנו בתאריך 1 ביוני 2011, כ"ח באייר התשע"א.

אלכס מילר: הנושא הוא הצעה לסדר-היום, דיון מהיר: ביטול הצגה של תיאטרון הקאמרי בטורקיה, של חברת הכנסת רונית תירוש.

אלכס מילר: גברתי, ביקשת וקיבלת דיון מהיר.

אלכס מילר: נשמע את ההסברים ונעבור אחר כך לנציגי הקאמרי.

אלכס מילר: יש כאן גם נציגת משרד החוץ, נשמע גם אותה.

אלכס מילר: בבקשה.

רונית תירוש: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

רונית תירוש: הישיבה הזאת מתקיימת, כמובן, בתיאום ובהסכמה אתך ואני מודה לך על כך.

רונית תירוש: למען העובדות – ההצגה "הרטיטי את לבי" של חנוך לוין הייתה אמורה להיות מוצגת בטורקיה, בתיאום עם הנהלת התיאטרון הלאומי שם.

רונית תירוש: ממש בסמוך לפתיחת ההצגה – לילה לפני – הגיעו לאוזניו של מנהל התיאטרון שמועות שמי שרכש את מרבית הכרטיסים, או אפילו את כולם, להצגה אלה האנשים שהשתתפו במשט הראשון וישתתפו במשט השני והיה ברור שמעבר לפרובוקציה יש בכך סיכון רב.

רונית תירוש: זה לא חדש, זה לא מפתיע, פרובוקציות קיימות, בעיקר בעת הזו.

רונית תירוש: הבעיה היא שכל מה שקרה מכאן ואילך זה היה בזכות פעילותו הנמרצת, ערנותו ואומץ ליבו של מנהל התיאטרון, שלקח את כל האחריות על עצמו וקיבל החלטות.

רונית תירוש: בנקודה הזו היו צריכים להיות מעורבים אנשים שתפקידם לוודא את ביטחונם של ישראלים, ובוודאי של משלחות, שאני רואה בהן משלחות ייצוגיות, גם אם הן מתיאטרון פרטי.

רונית תירוש: זו עדיין משלחת שמייצגת את ישראל, משלחת שהיא בעצם שגרירה של ישראל, וככל ששגרירים מקבלים הגנה, אבטחה, נתונים ואינפורמציה עדכנית, כך גם היו צריכים לעשות במקרה הזה.

רונית תירוש: יוסיף ויאמר מיד נועם שהוא אפילו התריע, והוא יספר מה קרה בהמשך.

רונית תירוש: אני אומרת את זה רק לפתיח, כי הייתי מאוד רוצה שמנהל התיאטרון ישמיע את דבריו ולאחר מכן, כמובן, יש לי הרבה מה להוסיף.

רונית תירוש: תודה.

נעם סמל: תודה רבה, רונית.

נעם סמל: אני רוצה להציג את יפה ענתבי, שיושבת משמאלי, שהיא גם המנהלת האדמיניסטרטיבית של הקאמרי וגם עמדה בראש המשלחת מיום שישי, כשהם הגיעו לטורקיה.

נעם סמל: נמצאת פה גם עפרה בן-יעקב מאגף קשרי תרבות ומדע של משרד החוץ.

נעם סמל: זאת הפעם השניה שאנחנו מוזמנים לטורקיה.

נעם סמל: היינו לפני הרבה שנים עם "אשכבה" של חנוך לוין, כאורחים של התיאטרון הלאומי של טורקיה, שהוא התיאטרון הגדול ביותר בעולם.

נעם סמל: בכל הערים ברחבי טורקיה, כולל אנקרה ואיסטנבול זה אותו תיאטרון.

נעם סמל: זה מין תאגיד תיאטרוני גדול שבראשו עומד למי גילגין, שהוא במעמד של שר בטורקיה, הוא בעצם שר התיאטרון.

נעם סמל: הם מאוד מיודדים אתנו, הם ביקרו בארץ פעמיים-שלוש, גם בחשיפה בין-לאומית, שזה פרויקט משותף של משרד החוץ ומשרד התרבות, וגם כאורחים אישיים של הקאמרי.

נעם סמל: דרך אגב, אני רוצה לתקן משהו שאמרת, חברת הכנסת תירוש – הקאמרי הוא תיאטרון ציבורי.

רונית תירוש: אמרתי שגם אם מדובר בתיאטרון פרטי - - -

נעם סמל: הבנתי.

נעם סמל: לגבי הקאמרי – הוא גם התיאטרון העירוני של תל-אביב והוא גם מקבל הקצבות שוטפות ממשרד התרבות ועיריית תל-אביב.

רונית תירוש: מי כמוני יודעת.

נעם סמל: כך שהוא תיאטרון ציבורי, יש לו הנהלה ציבורית והכול.

נעם סמל: הוזמנו עם ההצגה "הרטיטי את לבי" ומזה כמה חודשים אנחנו בקשרים אתם.

נעם סמל: אפילו הגברת ענתבי ומעצבת התפאורה, לילי בן-נחשון, נסעו לפני חודשיים לטורקיה.

נעם סמל: כדי לחסוך בעלויות החליטו הטורקים, התיאטרון הלאומי, לסייע לנו ולייצר את כל התפאורה.

נעם סמל: זה דבר מאוד לא מקובל, בדרך כלל משייטים את התפאורה בקונטיינר על פני המים.

נעם סמל: מעצבת התפאורה ישבה שם, בבית החרושת לייצור תפאורות באנקרה ויצרו את התפאורה של "הרטיטי את לבי".

נעם סמל: המשלחת שלנו יצאה ביום שישי בבוקר, הגיעה לאנטליה.

נעם סמל: ביום שישי בשעות הלילה, 10:00-9:00 בלילה, טילפן אליי הבמאי של ההצגה, אודי בן-משה, ואמר לי שהקב"ט של השגרירות, שנלווה אליהם, מתריע שהמצב מתחמם והולך ושיש לו הרגשה שהולכות להיות הפגנות ואפילו על סף אלימות, ומה עושים.

נעם סמל: אמרתי לו: קודם כול, בוא נחכה למחר בבוקר אבל אני מודיע לך בזה הרגע שאני מצטרף למשלחת.

נעם סמל: ואכן, במהלך שעות הבוקר המוקדמות של שבת קניתי כרטיס טיסה לעצמי כדי להצטרף לגדי יגיל, ג'יטה מונטה ופסנתרן, שהיו אמורים להצטרף ללהקה.

נעם סמל: ההצגות היו אמורות להתקיים בשעות הערב המוקדמות של יום ראשון – ב-6:00 וב-8:30 בערב – ולמחרת חוזרים ארצה.

נעם סמל: אבל המשלחת רובה, 17 איש, כבר היו בטורקיה, החל מיום שישי בשעות הצהרים.

נעם סמל: אני רוצה לציין גם שמבעוד מועד, לפני שלושה חודשים, פנינו למשרד החוץ, האגף לקשרי תרבות ומדע, לעפרה בן-יעקב, שהיא עושה את עבודתה נאמנה מולנו, מול מוסדות התרבות בכלל בישראל, וביקשנו הגברה של האבטחה.

נעם סמל: נענינו שמשרד החוץ או שמי אמון על כך לא מאשר.

נעם סמל: אז חברים בוועד המנהל של הקאמרי – אנשי ציבור, עורכי דין – הביעו חשש גדול והתבקשתי, בהנחיית הוועד המנהל, לפנות לשגריר שלנו בטורקיה.

נעם סמל: דרך אגב, השגרירות הייתה מעורבת והשגריר כמה פעמים טילפן אליי ודיברנו על מה זה חשוב לישראל להופיע בטורקיה, במיוחד העניין הזה, שזה פסטיבל תיאטרון בין-לאומי והתיאטרון הלאומי הוא במעמד ממלכתי בטורקיה, והשפה העברית וחנוך לוין וכו'.

נעם סמל: השגריר, גבי לוי, אמר לי: אני לא יכול לספק לכם אבטחה, אבל אני אומר לך שאני אשלח נציג של השגרירות אליכם, וכשנשלח נציג של השגרירות יהיה אתו מאבטח או קב"ט.

נעם סמל: ואכן, הוא עמד במילתו ונשלחה צירה מטעם השגרירות, מלווה בקב"ט הראשי.

נעם סמל: שוחחתי עם הקב"ט, גם ביום שישי בלילה, וביום שבת התחלתי להפעיל כל מיני גורמים, כולל גורמים תקשורתיים, כי הבנתי שהמצב עלול להיות חמור יותר ויותר.

נעם סמל: בשבת בבוקר, כשהם קמו, כבר הייתה עליהם אבטחה גדולה מאוד של המשטרה של אנטליה.

נעם סמל: יפה טלפנה אליי ואמרה: אנחנו נוסעים לתיאטרון עם ניידת מימין, ניידת משמאל, אופנועים, לא נותנים לנו לזוז, אנחנו אפילו לא יכולים ללכת לאכול בלי ליווי ביטחוני.

נעם סמל: במוצאי שבת, עמדתי כבר לנסוע לשדה התעופה וקיבלתי טלפון נוסף מהקב"ט.

נעם סמל: הוא אמר לי שמישהו מהתיאטרון הלאומי הטורקי רמז לו שהאנשים מהמשט הזה או המשט הבא קנו עשרות או מאות כרטיסים, יש סכנה.

נעם סמל: הוא אמר לי: אני לא יכול להתחייב על החיים של האנשים שלך.

נעם סמל: לפני שהחלטתי טלפנתי לשגריר.

נעם סמל: השגריר אמר לי: אני גם אומר לך את מה שאמר הקב"ט, שאני לא יכול להתחייב.

נעם סמל: אתה עצמאי בשטח, תחליט מה שתחליט.

נעם סמל: אמרתי: מה זה אני עצמאי בשטח?

נעם סמל: אני נציג מדינת ישראל, משרד החוץ מימן בצורה מכובדת את כרטיסי הטיסה.

נעם סמל: אנחנו לא נוסעים ככה סתם, אנחנו נוסעים כתיאטרון עירוני של תל-אביב בחסות משרד החוץ או בסיוע משרד החוץ.

נעם סמל: כמובן שאנחנו עמותה עצמאית, אבל לא פרטית.

נעם סמל: ברגע שאנחנו מופיעים בסיוע משרד החוץ, אנחנו מייצגים בצורה מסוימת את ישראל.

נעם סמל: רונית, אני אומר לך מניסיון – הובלתי 150-100 מסעות, גם בהיותי מנכ"ל תיאטרון חיפה וכמובן בקאמרי קרוב ל-20 שנה.

נעם סמל: היינו בארגנטינה אחרי הפיגוע הגדול, אז הייתה אבטחה מקומית.

נעם סמל: אני לא זוכר שנסעו אתנו מאבטחים נוספים, מעבר לאבטחה המקומית של השגרירות או המשטרה המקומית.

נעם סמל: הוא אמר לי: אתה עצמאי, אתה תחליט.

נעם סמל: אמרתי: מה זאת אומרת אני אחליט?

נעם סמל: קשה לי מאוד להחליט מפה.

נעם סמל: אם אתה אומר שאני צריך להחליט, לאור הנתונים שאתה נותן לי, הקב"ט נותן לי והאנשים שלי מספרים לי, כולל יפה שיושבת פה משמאלי, אני אומר לך שאני מחליט לבטל את ההצגה.

נעם סמל: אני לא אסכן את החיים של השחקנים ושל עובדי התיאטרון הקאמרי.

נעם סמל: נפלה החלטה בלילה שאנחנו חוזרים.

נעם סמל: אני מציע שיפה תשלים את כל מה שקרה וכל מה שהחסרתי, כי אני לא מתמצא.

יפה ענתבי: בשבת, בשעה 8:00 בערב, דיבר אתי הקב"ט בארבע עיניים ואמר לי שהוא הולך לדבר עם כל חברי המשלחת ולומר להם שהמצב הולך ונעשה חמור יותר ולדעתו יש לבטל את ההצגות לאלתר.

יפה ענתבי: זימנו את כל חברי המשלחת, ישבנו מחוץ ללובי של המלון והוא נתן הסבר על ה-IHH, אותה מחתרת או חבורה, שעשתה את כל הרעש והמהומה על ה"מרמרה".

יפה ענתבי: הוא אמר שהם הוציאו הודעה באינטרנט שהם מבקשים שכולם יבואו באוטובוסים למקום ההצגה, מעבר לזה שאנשים רכשו כרטיסים ואמרו שיפריעו במהלך ההצגה – זה היה ברור.

יפה ענתבי: הוא אמר שאת המפריעים יאתרו באופן פרטני ויוציאו מההצגה, אבל ברגע שהודיעו שתהיה הפגנה מחוץ לתיאטרון, אז כבר אין לי שליטה אם זה יהיה 500 איש או 5,000 איש.

יפה ענתבי: אני יכול כבר לומר לכם שזה יכול להגיע למצב מאוד חמור, עד כדי לינץ'.

יפה ענתבי: אני משתמש במילה הזאת כי איטבח אל יהוד יכול להגיע למצב מאוד חמור ואין לנו שליטה על הדברים האלה.

יפה ענתבי: לכן, ההמלצה שלי היא לבטל את ההצגות לאלתר.

יפה ענתבי: לא רק זה, לעזוב את המלון בלילה.

יפה ענתבי: אני מבקש שתפנו את החדרים, כולם יביאו את המזוודות של לחדר של יפה.

יפה ענתבי: בתוך חצי שעה ארזנו את הכול.

יפה ענתבי: היינו אמורים לעזוב את המלון בחצות, מצאו מלון חלופי שנעבור עליו.

יפה ענתבי: בינתיים הקב"ט והצוות הטכני נסעו לתיאטרון לפרק את כל מה שהקמנו, כי הקמנו במשך עשר שעות את התפאורה שהם בנו, את התאורה, את הסאונד, את התלבושות.

יפה ענתבי: ארזנו את הכול.

יפה ענתבי: חזרו למלון בשעה 12:15 בלילה, אנשים היו כבר סחוטים כי היינו בלובי משעה 7:30-7:00 בערב ועד 12:15 בלילה, כשחזרו מהתיאטרון אחרי הפירוק.

יפה ענתבי: שאלתי: מה אתה אומר?

יפה ענתבי: נפנה את המלון ונעבור עכשיו, בלילה?

יפה ענתבי: היה לי גם שחקן שבא עם התינוקת שלו, הייתה נגנית בחודש הרביעי להריונה.

יפה ענתבי: אנשים היו ממוטטים.

יפה ענתבי: הוא אמר לי: יש אבטחה טורקית שצמודה אלינו, נתייעץ.

יפה ענתבי: יש פה אבטחה יוצאת מן הכלל, אולי כן נישאר במלון אבל מוקדם בבוקר נפנה את המלון כדי שלא ירגישו בכלל שאנחנו לא נמצאים שם, וכך היה.

יפה ענתבי: עלינו לחדרים ב-12:45-12:30 בלילה, הלכנו לישון.

יפה ענתבי: ב-8:00 בבוקר, כמו חיילים, כולם התייצבו למטה, אכלו ארוחת בוקר וב-9:00 היינו כבר על האוטובוס עם אבטחה עד הודעה חדשה – קדימה, אחורה, ימין ושמאל - של הטורקים.

יפה ענתבי: הקב"ט היה אתנו באוטו ונסענו לשדה התעופה.

יפה ענתבי: ליוו אותנו גם שני אנשים של הטורקים, אחד מהם הוא שחקן מאוד ידוע באנטליה, מסתבר שהוא שחקן בכיר שמופיע שם בסדרת טלוויזיה ובתיאטרון ועוד מלווה, שהיה צמוד אלינו מהיום הראשון.

יפה ענתבי: הם נכנסו אתנו פנימה.

יפה ענתבי: לקח לנו שעתיים וחצי-שלוש לסדר את העניין של הטיסה.

יפה ענתבי: כל אנשי הפסטיבל התנהגו בצורה יוצאת מן הכלל – המנהלת, שאחראית על קשרי חוץ, המנכ"ל, האחראי על השחקנים שם – ליוו אותנו עד הרגע שנכנסו למטוס.

יפה ענתבי: הטיסה הייתה בשעה 12:30 בצהרים, ב-12:15 נכנסנו עם המשלחת, כי לא היה ברור אם נעלה לטיסה או לא נעלה לטיסה.

נעם סמל: ספרי מה אמר סגן מנהל התיאטרון.

יפה ענתבי: סגן מנהל התיאטרון, טאמר, שהוא איש מאוד נחמד, אמר שלדעתו כדאי לנו להישאר ולעשות את ההצגות, שזה לא יהיה נורא ושלא נפחד.

יפה ענתבי: אמרתי: טאמר, אתה יכול להיות אחראי שזה בסדר?

יפה ענתבי: הוא אמר: לא, יש לכם מישהו שייקח אחריות.

יפה ענתבי: אני לא לוקח אחריות.

יפה ענתבי: אמרתי: אז מי יהיה אחראי?

יפה ענתבי: הוא אמר: תראי כמה אבטחה יש לכם.

יפה ענתבי: הבאנו המון משטרה, בלשים ויש לכם משטרת חרש שמלווה אתכם כל הזמן.

יפה ענתבי: אין לכם בעיה.

יפה ענתבי: אמרתי: אין בעיה, אבל אם תהיה מהומה מאוד גדולה – אתה אומר שיכולים להגיע גם 5,000 – מי יגן עלינו?

יפה ענתבי: אז הוא אומר: זו אחריות שלכם, על זה אתם תיקחו אחריות.

יפה ענתבי: לכן לא יכולנו להחליט לבד.

יפה ענתבי: כמובן שנעם היה מעורב מהרגע הראשון.

יפה ענתבי: טלפנתי אליו וספרתי לו את כל ההתרחשות ב-24 השעות האחרונות, והוחלט לקפל את הכול ולחזור, וכך עשינו.

יפה ענתבי: אני רוצה לציין את אנשי התיאטרון שם ואנשי הפסטיבל, שקיבלו אותנו בצורה יוצאת מן הכלל.

יפה ענתבי: לולא ההתראה האיומה הזאת, שהתגלגלה כמו כדור שלג, קבלת הפנים הייתה מדהימה – של אנשי התיאטרון, של הפסטיבל, במלון.

יפה ענתבי: אין לי מילים.

יפה ענתבי: בתוך התיאטרון הייתה לנו אבטחה, כשהקמנו את התפאורה עמדו שם אנשי ביטחון עם חליפות ולא זזו מאתנו.

יפה ענתבי: על הבמה, באולם, כל הזמן ליוו אותנו.

יפה ענתבי: חזרנו בחזרה, היו לפנינו ומאחורינו, מימיננו ומשמאלנו.

יפה ענתבי: אבטחה כזאת לא הייתה לי בחיים.

יפה ענתבי: הייתי בגרמניה עם נעם מחיפה וראינו מה זאת אבטחה, כזה לא היה לנו.

יפה ענתבי: אני מודה.

רונית תירוש: כנראה שההתראות היו הרבה יותר.

יפה ענתבי: דיברתי בארבע עיניים עם אלה, שהיא מספר 2 של השגריר, שאמרה לי: תדעי לך שעד עכשיו לא היינו בפאניקה.

יפה ענתבי: עכשיו אנחנו בפאניקה משום שברגע שיצא העניין הזה באינטרנט וביקשו לבוא באוטובוסים למקום האירוע – זה מסוכן, על זה אין לנו אחריות.

יפה ענתבי: בזמנו יידו אבנים על בית השגריר, ואין לנו שום עירבון שזה לא יתגלגל ויהיה מסוכן ולכן אנחנו ממליצים מיד להתקפל ולנסוע, וכך היה, התקפלנו ונסענו, לצערי.

רונית תירוש: העיקר שחזרתם בשלום.

יהודית גידלי: הודיעו שזה התבטל?

יהודית גידלי: מה קרה שם אחר כך?

יפה ענתבי: אנחנו לא הודענו כלום, אנחנו נסענו.

יפה ענתבי: אנשי הפסטיבל לקחו אחריות ואמרו שהם יודיעו את זה.

יפה ענתבי: דרך אגב, מנכ"ל התיאטרון של אנטליה בא אתנו, מ-8:00 הוא היה צמוד אלינו, נסע אתנו לשדה.

יפה ענתבי: עד הרגע שנכנסנו פנימה הוא היה אתנו, ממש עם דמעות בעיניים הוא נפרד מאתנו וחיבק ונישק אחד-אחד.

יפה ענתבי: גם טאמר, שהוא מספר 2 של התיאטרון הלאומי של טורקיה – שיש שם 12 תיאטראות - הם לקחו אחריות על ההודעה, לא אנחנו.

יפה ענתבי: אנחנו היינו אמורים לקום ולברוח, וזה מה שעשינו.

יפה ענתבי: לא הודענו לאיש.

יהודית גידלי: ואז הייתה הודעת ביטול באינטרנט, שאנשים לא יגיעו?

יפה ענתבי: אנחנו לא יודעים.

יפה ענתבי: לא נכנסנו לזה.

נעם סמל: יכול להיות שהשגריר שלנו טיפל בזה מולם.

יהודית גידלי: מה שאני רוצה לשאול זה האם באמת הגיעו אנשים או לא הגיעו.

נעם סמל: הקב"ט של השגרירות אמר לי: אני רוצה שהם יהיו בארץ כשתתחיל ההצגה.

נעם סמל: ואכן, עבדנו מאחורי הקלעים מול הטורקיש איירליין.

נעם סמל: עפרה בן-יעקב, שנמצאת פה, הייתה מעורבת.

נעם סמל: משרד החוץ אתנו, זה לא שני מחנות, חס וחלילה.

נעם סמל: אני עדכנתי את לימור לבנת דרך שמעון אלקבץ, שעכשיו הצטרף, והוא ראש מינהל התרבות החדש.

נעם סמל: עדכנתי את לימור לבנת כבר משבת בבוקר ב-SMS ושיחות טלפון על כל מה שקורה, עדכנתי גם את לשכת ראש עיריית תל-אביב.

נעם סמל: בכל זאת, זה דיני נפשות לא משחק ילדים.

נעם סמל: זו לא רק הצגה, זה כבר משהו אחר לגמרי.

נעם סמל: לצערי הרב, זו פעם ראשונה שאני חווה את החוויה הזאת – מהצד הזה, הם חוו את החוויה היותר נוראה, הם היו שם.

רונית תירוש: מעבר לתיאור העובדתי, איפה הנקודות החלשות בכל התהליך הזה מבחינתכם?

נעם סמל: אני זוכר במעומעם, שהיו תקופות בשנות ה-80' שישראל, כמו היום, נמצאת בקונפליקט ויש אנטי-ישראליות.

נעם סמל: היו המשלחות של התרבות והאמנות – תיאטרונים, להקות מחול, הפילהרמונית – יוצאות עם אבטחה מפה, שלא מומנה על-ידי המוסדות אלא על-ידי השב"כ או המוסד, אני לא יודע בדיוק.

נעם סמל: לפעמים היה ויכוח על איזשהו סכום, אז משרד התרבות או משרד הביטחון מימן.

נעם סמל: אני לא זוכר בדיוק.

נעם סמל: היו תקופות שהיה מצב מתוח.

נעם סמל: בשנים האחרונות אנחנו צמודים למארח, ואי-אפשר לצפות, אי-אפשר לדעת.

נעם סמל: היינו לפני כמה שנים בדרום אפריקה בקייפטאון, עם הצגה שנקראת "פלונטר".

נעם סמל: זה סוג אחר, כי יש שם אלימות ברחובות .

נעם סמל: היינו בדרום קוריאה, היינו בארגנטינה אחרי רצח רבין, אז באמת הייתה לנו אבטחה מקומית מטורפת.

נעם סמל: הייתה מודעות.

נעם סמל: יש לי תחושה שיש העדפה למשלחות ספורט.

נעם סמל: אני יודע על נבחרות ישראל בכדורעף, כדורגל וכדורסל – אני לא יודע על קבוצות.

נעם סמל: אני יודע מחברים שלי, פטרונים של נבחרת ישראל בכדורעף בנות, הופיעו בטורקיה לפני חודש ימים, עשו את הכול שלא יהיה קהל באולם.

נעם סמל: הם שיחקו באולם ריק.

נעם סמל: היו שני הישראלים – יהודית וקובי ריכטר, שאת מכירה – עם דגל ישראל, הם הפטרונים של קבוצת הבנות, וזהו.

נעם סמל: זאת אומרת, הטורקים לא לקחו סיכון.

נעם סמל: אני יודע שמכבי תל-אביב כדורסל הופיעו בטורקיה, אני לא יודע אם איזו אבטחה.

נעם סמל: אני יודע ששמעון מזרחי הוא כול יכול, הוא כנראה יותר יכול מכל מוסדות התרבות בישראל, והוא מקבל.

נעם סמל: הם הופיעו בטורקיה, מול אצטדיון שלם.

נעם סמל: הייתה בעיה.

נעם סמל: אני לא יודע לגבי קבוצות אחרות.

נעם סמל: אני יודע שנבחרת ישראל נוסעת להופיע בליטא או לטביה בכדורגל.

נעם סמל: אני לא יודע איזו אבטחה יש להם.

נעם סמל: יש לי תחושה, לא בדוקה עדיין, שיש איפה ואיפה בין ספורט לתרבות.

נעם סמל: זאת תחושה.

רונית תירוש: בהיותי מנכ"לית משרד החינוך עלו טענות כאלה גם מצד קבוצות של ספורטאים, שהם טענו שהם יוצאים לשגרר ולייצג את מדינת ישראל ודרשו שהמדינה, דרך משרד הספורט, תתקצב אבטחה.

רונית תירוש: ככל הזכור לי, לא הייתה אבטחה מטעם המדינה.

רונית תירוש: אני לא יודעת לומר לך לגבי נבחרת ישראל, נבחרת לאומית.

רונית תירוש: אולי נשמע את נציג משרד התרבות.

רונית תירוש: מה עמדת המשרד בנושא של תקצוב אבטחה של מוסדות שיוצאים לאבטחה בחו"ל והאם ידוע לך משהו על המקבילה שלהם בספורט?

שמעון אלקבץ: אני רוצה לציין שני דברים.

שמעון אלקבץ: אל"ף, הגעתי באיחור של כמה דקות כי נאמר לי שהדיון ב-10:00, אז אני מתנצל.

רונית תירוש: כן, היה שינוי.

שמעון אלקבץ: נכנסתי לתפקידי לפני חודשיים.

רונית תירוש: אני מאחלת לך בהצלחה רבה.

שמעון אלקבץ: אנחנו, במשרד התרבות, עובדים על פי מתכונת מאוד ברורה: יש החלטת ממשלה מפברואר 2007, שבעקבותיה יצא חוזר מנכ"ל שמפרט ומפלח בצורה מאוד ברורה ומסודרת את כל מה שגופי התרבות והספורט צריכים לעשות ואיך להתנהל מול המשרד.

שמעון אלקבץ: במקרה הזה באופן ספציפי, במשרד התרבות והספורט לא ידעו על הנסיעה של הקאמרי.

שמעון אלקבץ: נתבשרתי על כך בפעם הראשונה על-ידי נעם ביום שבת, כשכבר נוצרה הבעיה.

שמעון אלקבץ: הנוהל, כפי שבא לידי ביטוי בנוהל המנכ"לית, מגדיר פניה של גוף תרבות וגוף ספורט 35 ימים לפני היציאה.

שמעון אלקבץ: יש שורה של מהלכים שהגופים צריכים לעבור: חתימה, זה עובר לידי מערך הביטחון שלנו, ואז מתקיים דיון האם לאשר או לא לאשר.

שמעון אלקבץ: אני חייב לציין שמבדיקה שעשיתי, ב-2010 היו רק ארבע בקשות של גופי תרבות, שנסייע להם בכל מה שקשור למערך אבטחה.

יהודית גידלי: מי הארבעה?

שמעון אלקבץ: תיאטרון גשר ובת-שבע.

יהודית גידלי: לאן הם נסעו?

נעם סמל: גשר נסעו למוסקבה, נכון עפרה?

שמעון אלקבץ: אני אמרתי שהיו בקשות, לא אמרתי שהבקשות אושרו.

נעם סמל: יש בעיה בתקצוב, של כפל תמיכות.

נעם סמל: כשאנחנו נוסעים לחו"ל – לא רק הקאמרי, כל מוסדות התרבות – מסייע לנו משרד החוץ.

נעם סמל: למשרד התרבות אסור, בגלל כפל התמיכות.

עפרה בן-יעקב: גם למשרד החוץ אסור.

יהודית גידלי: היו ארבעה גופים שביקשו או ארבעה גופים שנתנו להם?

שמעון אלקבץ: אני יכול להגדיר שהעלות של מימון משרד התרבות, לפי בדיקה שאני עשיתי, לאותן ארבע משלחות עמדה על 152,000 שקלים.

שמעון אלקבץ: המשרד מממן את שכר המאבטחים ואת כל נושא המינהלות, שאנחנו מקבלים על פי פירוט מסודר.

שמעון אלקבץ: המשלחות עצמן אמורות לממן את כרטיסי הטיסה והמלונות של מאבטחי השב"כ.

רונית תירוש: האם אתה יודע מהם הקריטריונים לקבלת אבטחה?

עפרה בן-יעקב: אני יודעת.

עפרה בן-יעקב: פונים לקב"ט של משרד התרבות, מספרים לו לאן נוסעים, מי נוסע, מתי נוסע.

עפרה בן-יעקב: והוא, בתור איש שמקושר לשב"כ, בודק ואומר אם חייבים אבטחה או לא חייבים אבטחה.

עפרה בן-יעקב: בדרך כלל הכוונה להצמיד שני מאבטחים של 730.

עפרה בן-יעקב: העלות היא בשמיים, מכיוון שאין מי שישלם זה נופל.

רונית תירוש: ומותר להם לצאת למרות זאת?

עפרה בן-יעקב: הייתי נספחת תרבות בניו-יורק בשיא האינתיפאדה.

עפרה בן-יעקב: להקת בת-שבע הייתה צריכה לבוא במאי 2001 לניו-יורק וכולנו שקשקנו.

עפרה בן-יעקב: קיבלתי הוראות מהמשרד שלי לא לגעת בנושא כי לא אנחנו אחראי על הנושא.

עפרה בן-יעקב: בת-שבע בסופו של דבר מימנה אבטחה של 730, וזה יקר.

רונית תירוש: את אומרת שאין גורם במדינה שמממן אבטחת מוסדות כאלה?

עפרה בן-יעקב: אין.

רונית תירוש: אז בשביל מה לפנות?

רונית תירוש: מה זה הנוהל הזה של בקשה?

עפרה בן-יעקב: אז יש דיון בין משרד התרבות ללהקה מי נושא בזה - - -

רונית תירוש: ואף אחד לא נושא בזה.

עפרה בן-יעקב: בעבר, בגלל שלא נמצא גורם מממן זה נפל כל פעם.

רונית תירוש: הייתי גם מנכ"לית חינוך.

רונית תירוש: הוצאתי משלחות לפולין, למקומות אחרים, משלחות של בתי-ספר, מגמה למוסיקה או ציור או פיסול יצאו לפירנצה וכו', והיינו צריכים לפנות לאבטחה.

רונית תירוש: אז הם מחויבים כלפי התלמידים והוריהם לומר שמבטיחים את שלומם של הילדים.

רונית תירוש: אז היה נוהל שצריך לפנות.

רונית תירוש: היה ברור שאין מי שיממן – גם המשרד לא מממן, אבל הנוהל חייב אותם כי אז השב"כ היה נותן הנחיה: זה פטור מאבטחה או לא פטור.

רונית תירוש: ברגע שהוא אמר שזה לא פטור, הם לא יכלו לצאת בלי אבטחה שהם מממנים.

רונית תירוש: זאת אומרת, זה חישוק על חישוק.

רונית תירוש: אתה מחויב לפנות לשאול אם צריך אבטחה, הם מחליטים אחרי דיון שכן, נניח, ואז אומרים לך: תממני.

רונית תירוש: אם אין לך כסף לממן את לא יוצאת.

עפרה בן-יעקב: לכן בחרו לא לשאול.

עפרה בן-יעקב: לא שואלים.

נעם סמל: לא, אנחנו פנינו אליכם.

רונית תירוש: אז זה בת-יענה, מצב מאוד לא תקין.

נעם סמל: חברת הכנסת תירוש, אנחנו פנינו לעפרה, גם בכתב וגם בעל-פה - -

עפרה בן-יעקב: - - ואמרתי לכם שזה לא באחריות וסמכות משרד החוץ.

עפרה בן-יעקב: דרך אגב, הקב"ט באנקרה, אני חוששת שהוא ייקרא לסדר.

עפרה בן-יעקב: הוא חרג מהאחריות שלו, כיוון שבטמ"ח משרד החוץ אומר כל הזמן: זה חד-משמעית לא אחריות שלנו.

יהודית גידלי: מה זה בטמ"ח?

עפרה בן-יעקב: ביטחון משרד החוץ , ממונה על אבטחת עובדי השגרירויות.

עפרה בן-יעקב: בכל פעם שביקשתי והתחננתי שיעזרו לי במקרים האלה, בעיתות שחששנו מפיגועים, הוא אמר לי חד-משמעית: זה לא המנדט שלנו.

עפרה בן-יעקב: המנדט הוא של קב"ט משרד התרבות, שאמור לבדוק האם חיוני והאם הכרחי.

עפרה בן-יעקב: נכון הוא שאין מממן, ובגלל זה אנשים הפסיקו לשאול.

רונית תירוש: אם אתם מממנים הוצאות נסיעה זה לא הופך אתכם להיות אחראים על כל המשלחת?

רונית תירוש: בפני בית-המשפט, אני מדברת.

עפרה בן-יעקב: לא.

רונית תירוש: אני לא בטוחה.

רונית תירוש: גם לי אין תשובה, אבל נראה לי שאם אתם גוף מממן אז האחריות היא עליכם, אם חלילה קורה משהו.

רונית תירוש: אני חושבת ששווה לבדוק את זה משפטית.

רונית תירוש: אני לא רוצה ליצור מצב שעכשיו גם לא תממנו, אבל - - -

נעם סמל: זה בדיוק מה שיקרה.

עפרה בן-יעקב: בדיוק.

עפרה בן-יעקב: אנחנו נממן אבטחה ולא ניתן כרטיסים.

עפרה בן-יעקב: כי גם פה, יפה יודעת איזה ויכוח היה כמה כרטיסים אנחנו יכולים לתת להם.

קריאות: נכון, נכון.

עפרה בן-יעקב: יש הגדרה אצל קב"ט משרד התרבות – בחסותנו או לא בחסותנו.

עפרה בן-יעקב: עשרות להקות נוסעות בעזרת קשתו"ם בחודש.

עפרה בן-יעקב: ברגע שנחליט שאנחנו לוקחים על עצמנו את האבטחה, לא יקבלו כרטיס.

נעם סמל: נגמר הסיפור, אין ייצור ישראלי.

עפרה בן-יעקב: נגמר תקציב קשתו"ם, זה לא קיים שם בכלל.

יהודית גידלי: מה התקציב השנתי של קשתו"ם?

עפרה בן-יעקב: 20 מיליון, כולל משכורות של עובדים מקומיים בשגרירויות שעוסקים בתרבות, כולל המכון לתרגום, כולל פול-ברייט.

עפרה בן-יעקב: 20 מיליון שקלים כולל הכול.

עפרה בן-יעקב: איך אנחנו מתעסקים בנושא הזה בצורה כל כך מפוארת?

רונית תירוש: זה לא אומר שזה תקין וזה לא אומר שבוועדת הכספים לא צריך להביא את זה לדיון.

רונית תירוש: אני חברה בוועדת הכספים, ויכול להיות שיש מקום לעבות את התקנה הזאת.

עפרה בן-יעקב: איזו תקנה?

רונית תירוש: של קשתו"ם, לצורך מימון נסיעות או לפתוח תקנה ספציפית לאבטחה.

רונית תירוש: אני לא אומרת כולם, צריכים להיות קריטריונים.

עפרה בן-יעקב: אבל זה צריך להיות במשרד התרבות, לא במשרד החוץ.

רונית תירוש: נדון אחר כך איפה זה יהיה, אבל קודם כול שיהיה.

רונית תירוש: גם במשרד התרבות אין היום סעיף של אבטחת מוסדות.

שמעון אלקבץ: ברשותך, חברת הכנסת תירוש, אני רוצה להפנות לסעיף 10 בחוזר המנכ"ל, שהכותרת שלו היא: נוהל אבטחת משלחות משרד המדע, התרבות והספורט היוצאות לחו"ל.

שמעון אלקבץ: הסעיף הזה אומר: הגוף המשגר יממן את המשלחת, לרבות עלויות המאבטחים בחו"ל, וידאג לרכישת כרטיסי טיסה, לינה, ביטוח רפואי, שכירת מכשיר טלפון נייד והוצאות אבטחה במקום, על פי הצורך.

שמעון אלקבץ: זה סעיף (א).

שמעון אלקבץ: סעיף (ב): ככלל, המשרד אחראי למימון שכרם של המאבטחים בהתאם לתנאי ההעסקה שלהם, אש"ל, למעט לינה והוצאות השגרירות, וישלמם ישירות.

שמעון אלקבץ: עם זאת, המשרד שומר לעצמו את הזכות לגבות את הכסף מהתאגידים למטרת רווח ומלכ"רים, שהעודף התפעולי שלהם מהווה לפחות 30% מהמחזור העסקי.

שמעון אלקבץ: (ג) – וזה שורש העניין - הגוף המשגר יצרף לבקשה טופס התחייבות בלתי חוזרת לתשלום ההוצאות המפורטות בסעיף (א) כשהוא חתום על-ידי מורשי החתימה, בנוסח אשר נקבע בסעיף (א).

שמעון אלקבץ: משרד התרבות והספורט לא יכול היה להתייחס לנסיעה של תיאטרון הקאמרי לטורקיה משום שאנחנו לא ידענו על הנסיעה הזאת.

רונית תירוש: בסדר, זה הובהר בתחילת הדיון.

רונית תירוש: אבל נניח שכן היית יודע, אז אתם הגוף המשגר וכל מה שקראת חל עליכם?

שמעון אלקבץ: בהתאם למה שכתוב - - -

רונית תירוש: אז אני לא רוצה לסכם כבר את הדיון, אבל אציע בסיכום שאתם פשוט תפיצו לכל מוסדות התרבות והספורט – שגם על זה אתם אמונים – שעומדת להם הזכות לפנות אליכם, הנוהל הוא כזה וכזה, ולצד זה, ככל שתוכלו לייצר קריטריונים מי באמת יזכה בסופו של דבר, ואז תהיו מחויבים על זה.

רונית תירוש: אני צודקת או לא?

שמעון אלקבץ: אני אומר עוד פעם: יש נוהל שקיים במשרד ואנחנו אמורים לעבוד לפיו.

רונית תירוש: אז אתם צריכים לפרסם אותו.

רונית תירוש: אם רק ארבעה תיאטראות פנו אליכם – זה נראה לי מוזר ביותר.

שמעון אלקבץ: לא אמרתי ארבעה תיאטראות, אמרתי ארבעה גופים.

נעם סמל: יש פה בעיה נוספת.

נעם סמל: מה שהוא אומר זה שבסוף המוסד התרבותי צריך לממן.

רונית תירוש: הוא אומר שעומדת להם הזכות לדרוש.

רונית תירוש: עומדת להם הזכות, לא בהכרח הם יעשו את זה.

שמעון אלקבץ: חברת הכנסת תירוש, אני רוצה לקרוא את אמות המידה משום שבאמות המידה יש סעיפים שמתייחסים לספורט, אני מתמקד רק בסעיף הספציפי והיחיד במסגרת אמות מידה למתן חסות, כמשלחת, ואישור.

שמעון אלקבץ: הוא מתייחס לכך שגופי תרבות או אמנות ייצוגיים, המשתתפים באירועים בין-לאומיים רשמיים, והם נתמכו על-ידי מינהל התרבות בסכום של למעלה מ-3 מיליון שקל בשנה שקדמה למועד הבקשה.

רונית תירוש: אני לא יודעת עד כמה מנהלי המוסדות מודעים לכל הנוהל הזה ולמסמך הזה.

רונית תירוש: אני מקדימה, אבל אדרוש בסיכום להפיץ את זה באופן מסודר לכל מנהלי המוסדות.

רונית תירוש: קודם כול, שיידעו, אחר כך יבואו למשא ומתן.

רונית תירוש: עכשיו אני רוצה לשאול שאלה מאתגרת.

רונית תירוש: מאחר שיש לכם באחד הסעיפים את שיקול הדעת האם בכל זאת לממן ולהפוך בתוקף כך להיות הגוף המשגר, על כל המחויבויות שלו, אני יכולה להעלות בדעתי שבזכות הסעיף הזה, למשל שרת התרבות, שאני מכירה את דעותיה, תחליט שלגבי הצגות מסוימות היא לא תהיה מוכנה לתת את ידה לתמיכה.

רונית תירוש: אני מניחה כך.

רונית תירוש: למשל, אותו סרט שפתח את פסטיבל שדרות, אם הוא יבקש מימון כי הוא יוצא החוצה, אני מעריכה שבמסגרת אותו סעיף היא תחליט ששם היא לא מממנת, במסגרת שיקול הדעת.

רונית תירוש: אני צודקת?

אלכס מילר: רציתי לשאול למה הגעתם, מה אפשר לסכם?

אלכס מילר: מדינת ישראל אכן שואפת, דורשת ורוצה שכמעט בכל מקום שאליו יוצאות המשלחות, שיוצאים אליו הספורטאים והשחקנים תהיה אבטחה – מינימלית או מכסימלית.

אלכס מילר: אין ספק שבשנה-שנה וחצי האחרונות טורקיה היא אחת המדינות ששינתה את היחסים עם ישראל בצורה רדיקלית והחימום של הציבור שם על-ידי ההנהגה מוביל לכך שכל מי שמגיע לשם לא מאובטח בצורה מלאה, אפילו אם השלטון המקומי מתחייב לספק איזשהו ביטחון למי שמגיע לשם.

אלכס מילר: לכן, זה כבר שיקול דעת של כל מי שרוצה להגיע לשם, אך ורק שלו.

אלכס מילר: למשרד החוץ יש המלצה רשמית בכל מה שקשור לביקורים בטורקיה היום?

עפרה בן-יעקב: לא.

אלכס מילר: זאת אומרת, מבחינת מדינת ישראל אין שום איום על שום אזרח שמגיע לטורקיה.

עפרה בן-יעקב: לא.

עפרה בן-יעקב: כרגע אין איום לגבי טורקיה, ויש לנו הרבה אירועים בטורקיה.

נעם סמל: לא היית כשדיברתי – השגריר שלנו, גבי לוי, ממש לחץ עלי שנבוא לטורקיה ואמר לי: אין לך מה לחשוש.

נעם סמל: תיאטרון "תמונע" היה ולהקת מחול.

נעם סמל: הוא באמת נתן לי סקירה על כל מיני מקומות ברחבי טורקיה.

נעם סמל: עושים עבודה נפלאה והייצוג של ישראל הוא מאוד חשוב במקומות האלה.

נעם סמל: לא שמעת, אבל יפה, מנהלת המשלחת, סיפרה איך עטפו אותנו בחום המארחים שלנו, הקולגות שלנו – מנהלי התיאטרון, הבמאים השחקנים.

נעם סמל: הם מאוד מעריכים.

נעם סמל: דרך אגב, המחזאים הישראלים מאוד מוצגים בטורקיה בהפקות טורקיות: קישון, שלום עליכם כמחזאי יהודי, חנוך לוין, סובול.

עפרה בן-יעקב: אני באמת מצטערת שלא היית כשדיברנו.

עפרה בן-יעקב: יש פה בעיה – אין מי שיממן את האבטחה, ולכן היא לא קיימת.

עפרה בן-יעקב: זה לא בסמכות משרד החוץ בשום פנים ואופן.

עפרה בן-יעקב: אני נמצאת בתפקידי 15 שנה, בעבר כל פעם שהייתה שאלה היינו מפנים אותה לקב"ט משרד החינוך – אז היה חינוך ותרבות יחד – והוא היה ממליץ או לא ממליץ ואז היה מתעורר ויכוח מי יממן, כי זה 10,000 דולר למסע כזה, כש-10,000 דולר לכרטיסים אין.

עפרה בן-יעקב: כלומר, יש מצוקה של עוד כרטיס ועוד כרטיס, ופתאום אתה בא עם הנושא של האבטחה.

עפרה בן-יעקב: לדעתי, מתוך איזושהי תחושה פרקטית אנשים העדיפו לא לשאול ולקחת את הסיכון, כי תמיד עמדנו בקטע הזה שאין מי שיממן את זה.

עפרה בן-יעקב: הלהקות לא רצו לקחת את זה על עצמן.

שמעון אלקבץ: זה לא רק שאין מי שיממן, אלא כדי לחסוך לעצמן את התשלום לכרטיסי הטיסה למאבטחים, הוצאות הלינה, כלכלה ושכר.

נעם סמל: אם בקושי הצלחנו, בזכותה של עפרה, להגיע לטורקיה כשהם מייצרים לנו את התפאורה – הכול כדי לחסוך שלושה פועלי במה, כי הם יעשו לנו את עבודת הבמה – אז פתאום עוד 10,000 דולר מאבטחים.

נעם סמל: מאיפה נשלם את זה?

נעם סמל: אין ספק שהיוזמה של חברת הכנסת תירוש היא מאוד חשובה ומבורכת, במיוחד בימים טרופים אלה.

נעם סמל: דיברנו קודם off the record שגם בשבדיה יכול להיות לנו בלגן, גם בגרמניה – לא חשוב איזו הצגה או איזו להקת מחול.

נעם סמל: היום יכול להיות לנו בלגן בכל מקום בעולם.

אלכס מילר: כן, אבל ברגע שיש מידע מסוים כמובן שההתייחסות צריכה להיות שונה.

רונית תירוש: מה שעלה פה, שזה הליך חדש, שקיים נוהל במשרד התרבות והספורט לגבי אפשרות קבלת תמיכה ותקצוב לנושא האבטחה.

רונית תירוש: הבעיה היא שמנהלי המוסדות לא מודעים לכך, ולמעט ארבעה מוסדות שפנו במהלך שנה שלמה אף אחד לא פנה, וזה כבר תמוה.

רונית תירוש: הצעתי שוועדת החינוך תדרוש ממשרד התרבות והספורט לפרסם את הנוהל לכל מוסדות התרבות והספורט ולקבוע את הקריטריונים איך ניתן לקבל את המימון.

אלכס מילר: רבותי, זו לא קופה קטנה של משרד הספורט, שהם מחזיקים קרוב לליבם.

אלכס מילר: אנחנו הרי לא מבקשים ממך, אדוני, שתוסיפו תקציב או תקצצו.

אלכס מילר: פשוט תודיעו לכל אלו שאתם יודעים שמסתובבים ברחבי העולם, שהם יידעו שזה קיים.

אלכס מילר: זה ר ראשון.

אלכס מילר: ר שני, אני מבקש להעלות את הסוגיה הזאת, דרך משרד הספורט או דרך משרד החוץ – תחליטו איך אתם רוצים לעשות את זה – לשולחן הממשלה.

אלכס מילר: אם תהיה החלטה משותפת, שלאחר הפנייה של הגוף היוצר למשרד החוץ ולמשרד התרבות, על כך שיש חשש לאירוע כך וכך, שתהיה איזושהי היערכות גם מול משרד האוצר לעניין התקצוב של האבטחה.

אלכס מילר: זאת אומרת, אנחנו לא מרים על שגרה, אנחנו לא יכולים, כמדינה, להרשות לעצמנו לאבטח, מבחינת התקציב, כל משלחת ומשלחת כי יוצאים מפה בהמונים, מספורט ועד תרבות.

אלכס מילר: אבל ברגע שיש חשש ומשרד החוץ כן אומר שחשוב מאוד שיגיעו, פה צריך להיות שיתוף פעולה בין המשרדים הרלוונטיים.

אלכס מילר: זאת אומרת, אם משרד החוץ רואה לנכון שהר הזה צריך להתקיים – יש המלצה חמה של השגריר - - -

עפרה בן-יעקב: משרד החוץ יגיד לך שלא.

אלכס מילר: למה?

אלכס מילר: השגריר המליץ ודחף.

עפרה בן-יעקב: משרד החוץ יגיד שאם יש פה בעיה ביטחונית שמישהו צריך לשאת באחריות אז אנחנו מוותרים.

אלכס מילר: אבל הייתה טענה שהשגריר דחף.

עפרה בן-יעקב: משרד החוץ לא ייקח אחריות על נושא האבטחה, חד-משמעית.

אלכס מילר: אם את לא מקשיבה, זו בעיה אחרת.

עפרה בן-יעקב: אם יש התראה אז צריך לסדר תקציב לאבטחה.

עפרה בן-יעקב: לא משרד החוץ.

אלכס מילר: אם תקשיבי למה שאני מסכם – חשוב שגם תרשמי את זה כדי שתעבירי הלאה – אז תביני על מה אני מר.

אלכס מילר: אני מר על שיתוף פעולה בין כמה משרדים.

אלכס מילר: משרד האוצר יממן – שמעת שאמרתי את זה?

עפרה בן-יעקב: כן.

אלכס מילר: יופי, אז איפה פה משרד החוץ?

עפרה בן-יעקב: מי יפנה למשרד האוצר לבקש את המימון?

רונית תירוש: זה מה שהוא מבקש – דיון בממשלה.

רונית תירוש: הוא מבקש דיון ברמה העקרונית.

אלכס מילר: אני חוזר: כאשר יש אירוע שהוא לא שגרתי, ואתם אלה שמקבלים את המידע ראשונים.

אלכס מילר: זאת אומרת, השגריר שלכם נמצא במקום והוא מקבל מידע, התראה, ויש חשיבות בקיום האירוע.

אלכס מילר: אני יכול להגיד לך מה החשיבות: יש הצגה שחשוב שהיא תעלה; יש תחרות עולמית שחשוב שנציגות ישראלית תהיה שם.

אלכס מילר: ברגע שמסכמים בישיבת ממשלה, במידה שיהיה דיון כזה, שאם יש מצב שחייבים להיות שם, למשרד הספורט יש את מנגנון התמיכות ומשרד האוצר יכול להתאמץ ולתת תוספת.

אלכס מילר: אתם אלו שמעבירים את המידע.

אלכס מילר: אתם מקבלים מידע ואתם מעבירים אותו.

אלכס מילר: משרד החוץ דוחף להשתתף באירועים תרבותיים בכל מקום ומקום שנמצאים בו השגרירים, זה לא נורא להתאמץ לדחוף את משרד האוצר ואת משרד הספורט לתת את התמיכה שצריך בשביל שהאירוע הזה יתקיים, כי בסופו של ר זו גם עבודה שלכם שהרים האלה יקרו.

אלכס מילר: השגריר הכי טוב של מדינת ישראל זו התרבות, אז צריך להתאמץ קצת.

אלכס מילר: אם אתם רואים שיש בעיה, תבואו ותגידו: משרד האוצר ומשרד הספורט, אנא מכם, יש בעיה כרגע, תנו להם עזרה.

אלכס מילר: אנחנו לפי החוק לא יכולים לעשות את זה, אתם לפי החוק כן יכולים לעשות את זה.

אלכס מילר: משרד התרבות יכול לעשות את זה, משרד האוצר מעביר למשרד התרבות, שהוא הצינור, אבל אתם אלה שיכולים לדחוף, כי גם לכם זה חשוב.

אלכס מילר: בסדר?

אלכס מילר: יופי.

אלכס מילר: לסיכום, אנחנו פונים לשלושת המשרדים: חוץ, אוצר וספורט, להעלות את הסוגיה של אירועי תרבות וספורט שיש לגביהם התראה בישיבת הממשלה, לקיים דיון ולקבל החלטה בנושא של אבטחת אותם אירועים.

שמעון אלקבץ: ברשותך, אני רוצה להוסיף משפט אחד לגבי החוזר, שהוא כן מופיע באתר של משרד התרבות והספורט.

רונית תירוש: הוא באתר, אבל בכל זאת תעשו פעולה.

רונית תירוש: תודה רבה.

אלכס מילר: תודה רבה, הישיבה נעולה.