ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 858, 2011-09-13 10:00

משה גפני: בוקר טוב.

משה גפני: אני מתכבד לפתוח ישיבה משותפת של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בראשותו של חבר הכנסת חיים כץ ולוועדת הכספים.

משה גפני: האמת היא שאנחנו קיימנו על כך ישיבה לפני שבועות ארוכים.

חיים כץ: ואנחנו במקביל אליכם באותו שבוע.

משה גפני: נכון.

משה גפני: יש פה חלקים שנוגעים לוועדת העבודה והרווחה, וחלקים שנוגעים לוועדת הכספים.

משה גפני: על כל פנים, המצב בינתיים הוא לא טוב.

משה גפני: חבר הכנסת חיים כץ מאוד דרבן אותי לעשות ישיבה משותפת של שתי הוועדות שנוגעות לעניין, ואני כמובן נעתרתי לבקשתו.

משה גפני: לפי מה שנראה כרגע, המצב הוא לא טוב.

יעקב אדרי: האם באנו להשמיע הספדים או שמא יש עוד מה לעשות?

משה גפני: יש מה לעשות.

משה גפני: אבל, שלא נחיה באשליות, קודם כל.

יעקב אדרי: אני מאוד מקווה.

משה גפני: שלא נחיה באשליות.

שי חרמש: אם היו מבצעים את החלטת ועדת הכספים מלפני כמה חודשים לא היינו נמצאים היום במצב הזה.

שי חרמש: קיבלנו אז החלטה שיזרימו 8 מיליון יורו לצורך הפעלת החברה.

משה גפני: היו עוד כמה החלטות שלנו.

משה גפני: חבר הכנסת חיים כץ, יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בבקשה תציג את הנושא.

חיים כץ: בוקר טוב.

חיים כץ: כמו שאמר חברי על אמת - לא כמו אצל עורכי הדין - יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת גפני, נערכו ישיבות גם בוועדת העבודה והרווחה וגם בוועדת הכספים כשהמוטו המוביל היה לנסות לפתור שלושה דברים: ראשית, את מצב העובדים.

חיים כץ: שנית, את מצב החקלאים.

חיים כץ: שלישית, את מצב כל החוסכים שקנו אג"חים.

חיים כץ: האם יש פה מישהו מהנציגים?

שי חרמש: 120 מיליון כרגע.

חיים כץ: סבלנות, שנייה.

חיים כץ: אני לא יודע איך הדברים מתנהלים פה בוועדה.

חיים כץ: אצלי בוועדה לא מתפרצים ומי שרוצה מרים את היד, והדיון הוא מסודר.

שי חרמש: אנחנו עובדים אחרת.

חיים כץ: יש לך עכשיו דקה לצעוק עכשיו.

חיים כץ: יש לנו בעיה גדולה בנושא האג"חים כי המדינה שולטת גם ב"אגרקסקו" וגם בקופות.

חיים כץ: למשל, בקופות הוותיקות אין מנהלים, או שיש מנהלים, אבל אין דירקטוריון, אין ועדת ביקורת.

חיים כץ: מאיפה אנחנו יודעים שהמדינה לא נתנה להם הוראה לקנות אג"חים בלתי סחירים, והיום היא אומרת שהיא לא משלמת, ומי שמשלם את זה זה כל הציבור?

חיים כץ: זה גובל בהפקרות שאין כדוגמתה.

חיים כץ: הייתי רוצה לדעת את פירוט כל החברות שמחזיקות באג"חים של "אגרקסקו" – רשימה מסודרת מי מחזיק אג"חים של "אגרקסקו".

חיים כץ: בהמשך לדבריו של חבר הכנסת יעקב אדרי, הייתי רוצה לדעת האם אנחנו עכשיו בניחום אבלים או שמא יש עדיין מה לעשות?

חיים כץ: הייתי מצפה מהמפרק שלמה נס לתת לנו סקירה איפה הדברים עומדים, האם יש סיכוי, ומה אנחנו פה, בכנסת ישראל, יכולים לעשות למען שלושת הגופים.

יעקב אדרי: חיים, האם יש מישהו מהממשלה שיוכל להגיד לנו?

שי חרמש: כולם פה.

משה גפני: יש ביקורת מאוד חריפה של השופטת ורדה אלשיך מבית המשפט המחוזי - אגב, היא פה אורחת קבועה - על המדינה.

משה גפני: המשפטים שהיא אומרת שם הם משפטים מאוד חריפים.

משה גפני: אגב, די בצדק מכיוון שמדובר על חברה ממשלתית פחות או יותר.

משה גפני: מדובר על פרנסה על חקלאים ושל כולם.

משה גפני: לפני שד"ר שלמה נס ידבר, אני מציע שהאוצר יגיד איפה הם בעניין.

משה גפני: נציג משרד האוצר, בבקשה.

משה גפני: יובל רז, אתה הופעת גם בבית המשפט?

יובל צלנר: אני מגיע לבית המשפט, כן.

משה גפני: תאמר, בבקשה, מהו תפקידך.

יובל צלנר: רכז משרדים כלכליים בחשב הכללי.

משה גפני: ואתה היית בבית המשפט כשהשופטת ורדה אלשיך אמרה את מה שהיא אמרה.

יובל צלנר: אני הייתי בדיונים בבית המשפט.

משה גפני: האם התביישת או הסמקת?

שי חרמש: האם אתה אמרת שלמדינה אין מה להשיב בעניין, ושלמדינה אין עמדה בעניין?

משה גפני: שי, שנייה.

משה גפני: אני שואל, האם אתה היית בבית המשפט כשהיתה הביקורת החריפה של השופטת בעניין הזה?

יובל צלנר: השופטת בהחלטה האחרונה וב- - -

משה גפני: לא בהחלטה האחרונה.

יובל צלנר: נכון, השופטת הטילה ביקורת חריפה על המדינה, ובהחלטה האחרונה היא הטילה ביקורת לא פחות חריפה על בעלי האג"ח.

יובל צלנר: אני יכול להגיד כל מיני דברים, ברשותך.

משה גפני: תגיד לי מה עמדת החשב הכללי, מה עמדת משרד האוצר עד עכשיו, ומה אתם מציעים.

משה גפני: כמו כן, כפי שאמר יושב-ראש ועדת העבודה הרווחה, האם אנחנו כאן על מנת להספיד את "אגרקסקו", או בפתרונות?

משה גפני: אנחנו לא מתכוונים לעמוד מהצד.

חיים כץ: האם הוא בתפקיד מספיק בכיר במשרד האוצר?

משה גפני: במשרד האוצר אמרו שהוא מצוי בפרטים ובפרטי הפרטים.

משה גפני: הוא הופיע בבתי המשפט, והוא יכול למסור את הדיווח.

משה גפני: אני לא יודע אם הוא מוסמך או לא מוסמך.

משה גפני: מי מוסמך במשרד האוצר?

משה גפני: כל אחד זורק על השני.

משה גפני: אבל, אנחנו גם נדאג לזה שנזרוק מאחד לשני כשהם יבואו לכאן.

משה גפני: כשיש איזושהי העברה תקציבית של משרד האוצר אני אגיד להם ללכת לוועדת העבודה והרווחה.

משה גפני: מר רז, בבקשה.

יובל צלנר: ראשית על מנת להבהיר, חברת "אגרקסקו" היא לא חברה ממשלתית, אלא היא חברה מעורבת.

יובל צלנר: המדינה מחזיקה 30% מהמניות.

יובל צלנר: 11% מוחזקים על-ידי חברת "תנובה", ומשהו כמו - - -

חיים כץ: 30% במניות, כמה אחוז בשליטה?

שי חרמש: 51% בניהול - כולם יודעים.

יעקב אדרי: אני לא יודע.

משה גפני: שי, בוא נעשה את הדברים מסודר.

משה גפני: תן למשרד האוצר להגיד.

יובל צלנר: על-פי החוק, החברה הזאת איננה מוגדרת כחברה ממשלתית.

יובל צלנר: זו הגדרה חוקית פה, וזה בכלל לא שאלה.

יובל צלנר: בעניין החברה – לפני כשמונה-תשעה חודשים - - -

משה גפני: שאל אותך חבר הכנסת חיים כץ, ומשום מה אתה מתחמק בתשובה.

משה גפני: מי שאשם בזה הוא חבר הכנסת שי חרמש, הוא כל הזמן מפריע.

משה גפני: שאל אותך חבר הכנסת חיים כץ, כמה בניהול?

יובל צלנר: אמרנו – 50%.

שי חרמש: 51.

יובל צלנר: 51.

יובל צלנר: זה 50% בניהול.

חיים כץ: כמה דירקטורים יש בחברה?

יפעת יאיר: 12 דירקטורים, 6 מתוכם הם נציגי המדינה.

משה גפני: אין בעיה במה שאתה אומר, זה בסדר.

משה גפני: אתה אומר שלא מדובר בהגדרה חוקית של חברה ממשלתית.

משה גפני: אנחנו יודעים את זה, אנחנו גם מסכימים עם מה שאתה אומר.

משה גפני: הניהול הוא בידי המדינה.

יובל צלנר: לא.

יובל צלנר: הניהול הוא בידי החברה ובידי דירקטוריון החברה.

משה גפני: לא, אני לא יודע.

משה גפני: יכול להיות שאתה לא למדת ליבה, אני למדתי ליבה בחינוך העצמאי, ואמרו לי ש-51% זה הרוב בחברה.

יובל צלנר: 50%.

משה גפני: גם 50 זה הרוב.

חיים כץ: גם 50 זה הרוב.

יעקב אדרי: מי היושב-ראש?

חיים כץ: מטעם המדינה.

יעקב אדרי: האם יש לו קול כפול?

חיים כץ: יעקב, יש לו תמיכה של 100%.

יורם בונן: אגב, - - - האחוזים הנותרים זה מועצת הצמחים שאני לא יודע מה זה אם לא מדינת ישראל.

חיים כץ: לא קיבלת רשות דיבור.

חיים כץ: אם תרצה להגיד פה משהו, תרים את היד ותקבל רשות דיבור.

יובל צלנר: כמו שגם הגבנו בבית המשפט, אם והיו מחדלים בידי החברה, בידי הדירקטוריון, צריך לחקור אותם ולבדוק אותם על מנת שדברים כאלה לא יישנו.

יובל צלנר: ממשלת ישראל בסוף 2010 – לפני כתשעה חודשים – הזרימה לחברה כ-55 מיליוני שקלים על מנת לעזור לחברה.

יובל צלנר: זה היה רק לפני כתשעה חודשים.

יובל צלנר: כמו שאנחנו רואים, ככל הנראה הדבר הזה לא הציל את החברה.

שי חרמש: האם היא שינתה חלק מהבעלות והמניות באותה עת?

יובל צלנר: היה שינוי בעלות, כן.

שי חרמש: שלא נתבלבל, לא נתנו בחינם.

שי חרמש: נתנו כסף, קיבלו מניות.

יובל צלנר: היה שינוי מבנה הבעלות.

שי חרמש: תודה רבה, נמשיך הלאה.

שי חרמש: אני מרגיש כמו בחקירה בבית משפט.

שי חרמש: מה שאלשיך לא עשתה לך, אני אעשה לך – זה בסדר.

משה גפני: שי, זה ממש לא פייר מה שאתה עושה.

משה גפני: אתה ביקשת דיון אחרי שכבר סיכמנו על הדיון הזה, ואני כיבדתי אותך שהדיון יהיה גם ביוזמתך.

משה גפני: אבל, אתה לא נותן לקיים את הדיון.

שי חרמש: הוא צריך לתת את הפרטים המדויקים.

שי חרמש: נתנו כסף, קיבלו מניות.

משה גפני: שי, אני תיכף אאפשר לך לדבר.

משה גפני: תמתין.

חיים כץ: יובל, יש פה אנשים שבקיאים בנושא.

חיים כץ: כדי שלא נשאל שאלות, תן סקירה ממצה עם הכול.

חיים כץ: תפתח הכול, אל תנסה להסתיר כלום.

חיים כץ: כולם פה בחדר יודעים, ויש מי שיודע עוד פרטים.

חיים כץ: יש לנו הרבה זמן לדיון.

חיים כץ: תציג את כל הפרטים עם כל ההשלכות כדי שלא נשאל.

חיים כץ: שים הכול על השולחן כפי שצריך להיות.

יובל צלנר: בסדר גמור.

יובל צלנר: לגבי חשיבות החברה – כמו שכבר אמרנו בבית משפט - וזה לא מחוות דעת או ממוחו של משרד האוצר, אלא מבדיקות עם גורמי המקצוע - נחיצות החברה כיום היא פחותה, אם בכלל יש לה נחיצות.

יובל צלנר: החקלאים והמשק החקלאי יכולים להסתדר כיום בלי חברת "אגרקסקו".

יובל צלנר: יש אלטרנטיבות.

יובל צלנר: אני חושב שמנכ"ל משרד החקלאות - - -

ציון פיניאן: זו דעת האוצר, ולא דעת החקלאים.

ציון פיניאן: כי אצלם תמיד לסגור, לסגור.

משה גפני: תן לו, תיכף נשמע את החקלאים.

משה גפני: אתה צודק.

יובל צלנר: כמו שאמרתי, זו לא רק עמדת משרד האוצר.

יובל צלנר: זו עמדה - - -

משה גפני: תמשיך כאילו אין קריאות ביניים.

חיים כץ: עמדתך, עמדת האוצר.

משה גפני: אמרת שהחקלאים יכולים להסתדר בלי חברת "אגרקסקו" – זה המצב היום.

משה גפני: הלאה.

יובל צלנר: נכון.

יובל צלנר: בעניין העובדים – אנחנו מנהלים כיום דיונים עם נציגות העובדים ועם ההסתדרות.

יובל צלנר: אני מקווה שהעניין הזה יוכל להיפתר כשנגיע להסכמות.

יובל צלנר: בעניין בעלי האג"חים – אמרנו את זה בבית משפט, והשופטת כבר אמרה את זה בבית המשפט שבעלי האג"חים כנראה התרשלו למעשה בתפקידים.

יובל צלנר: הם לא בדקו לפני שהם רכשו את האג"חים.

יובל צלנר: הם מנסים היום לגלגל לפתחה של המדינה את הכישלון שלהם בקניית האג"חים.

יובל צלנר: זה שהם אומרים שמאחורי זה עומדת המדינה - - -

חיים כץ: איזה קבוצות מחזיקות אג"חים?

חיים כץ: איזה קרנות?

יובל צלנר: יש את "פסגות", ויש את - - -

שי חרמש: כמה אג"חים בנוסטרו, וכמה אג"חים בחיסכון?

חיים כץ: תן לי רגע.

חיים כץ: מי בוותיקות מחזיק אג"חים?

יובל צלנר: לפי מה שהשופטת אלשיך אמרה בדיון האחרון, 400 אלף יורו מחזיקה "עמיתים".

חיים כץ: 400 אלף יורו מחזיקה "עמיתים".

חיים כץ: כסף קטן, כסף גדול – זה 2 מיליון שקל.

חיים כץ: מה זה נקרא "התרשלו"?

חיים כץ: מה עושה מדינת ישראל עם זה שהתרשלו?

חיים כץ: את מי היא מפטרת שם?

חיים כץ: מדינת ישראל היא הבעלים, מי התרשל שם?

חיים כץ: אין שם דירקטוריון, אין ועדת ביקורת.

חיים כץ: המדינה היא הבעלים.

חיים כץ: מי התרשל?

יעקב אדרי: האם הם התכנסו בכלל?

חיים כץ: מה המדינה עשתה עם הרשלנים האלה שלקחו 2 מיליון שקל וקנו אג"חים?

חיים כץ: תגיד לי: לך תבדוק.

חיים כץ: אולי המדינה נתנה להם הוראה לקנות כריבון, אחרת הם יפטרו את ראש "עמיתים".

חיים כץ: האם אתה בדקת את זה?

חיים כץ: מה זה "התרשלו"?

יובל צלנר: כמו שאמרנו - - -

חיים כץ: לא "כמו שאמרנו".

חיים כץ: תשמע, פה זה לא מה שאתה אומר.

חיים כץ: אתה תבוא לפה ותגיד את מה שיש.

חיים כץ: אם בעלי הקרנות התרשלו זה המדינה.

חיים כץ: מי הם המנהלים שם?

יובל צלנר: רוב בעלי האג"חים זה לא "עמיתים".

חיים כץ: 2 מיליון שקל.

חיים כץ: תגיד לי את מי אתם הולכים לפטר במדינה, או את מי אתם הולכים להפעיל על כך שנתן הוראה לקנות אג"חים, ועכשיו אתה לא משלם אותם?

חיים כץ: כל אלה שיושבים פה משלמים אותם.

יובל צלנר: נציג אגף שוק ההון פה.

אליאור גבאי: אני מאגף שוק ההון, ושמי אליאור גבאי.

משה גפני: מה התפקיד?

אליאור גבאי: סגן הממונה על שוק ההון.

אליאור גבאי: קודם כל, לא באתי עם רשימת הבעלויות שמוחזקות.

חיים כץ: למה?

חיים כץ: האם זה לא חשוב?

אליאור גבאי: מאוד חשוב.

חיים כץ: אז למה לא באת עם זה?

חיים כץ: האם בשביל להרוויח זמן?

אליאור גבאי: לא הגישו לי רשימה של חומר שצריך לבוא איתו.

חיים כץ: אבל, אתה מבין.

חיים כץ: אתה סגן הממונה, אתה לא ילד של אתמול.

חיים כץ: האם תביא את רשימת הבילויים בגבעתיים כשאתה בא לדיון על "אגרקסקו"?

חיים כץ: האם אתה לא בא עם חומר כשנוגע לעניין כשאתה יודע שהמדינה גנבה, גנבה – תקשיב מה אני אומר לך – גנבה מהציבור, מהעמיתים, מכל האזרחים, כסף.

חיים כץ: המדינה התנהגה כמו אחרון הפוחזים.

חיים כץ: אם היא לא משלמת היא נותנת לכולם דוגמה לא לשלם, ואתה אומר לי: לא באתי מוכן.

אליאור גבאי: אני אגיד לך משהו שהוא מעבר.

אליאור גבאי: אני לא חושב ש"עמיתים" מחזיקה 2 מיליון.

אליאור גבאי: לדעתי, הסכומים הרבה הרבה יותר גבוהים.

אליאור גבאי: אני חושב שהחלוקה או ההפרדה הזאת שקיימת בין אגף שוק ההון כמפקח לבין גוף מנהל של "עמיתים" – אם מה שאתה מתאר פה הוא נכון - באמת מי שמחזיק אג"ח צריך לתת את כל הדין לגבי הבדיקות שהוא עשה לפני קניית האג"ח.

קריאה: על זה שרימו אותו, והוא לא תפס אותם?

קריאה: על מה לתת את הדין?

משה גפני: לא, לא, רבותי.

אליאור גבאי: ואם יש איזשהו בסיס לכך שאולי המדינה בכובעה כמפקחת או מנהלת הורתה לחלץ את המדינה, את החשב הכללי בצורת קניית אג"חים, זו האשמה מאוד חמורה שצריכה להיבדק.

אליאור גבאי: זה אולי גובל בפלילים, וצריך לבדוק את זה.

אליאור גבאי: אנחנו יודעים שההפרדה הזאת קיימת בצורה טהורה, וקניית האג"חים נעשית כחובת נאמנות לטובת העמיתים.

אליאור גבאי: צריך לזכור, אף אחד לא הבטיח או קבע הוראות שצריך לקנות רק אג"חים חסרי סיכון לחלוטין של מדינת ישראל בלבד.

אליאור גבאי: אם כך היה, הפנסיות שלנו היו קטנות ב-30%, ולא בטוח שהציבור רוצה את זה.

אליאור גבאי: יש סיכון כזה או אחר בקניית אג"חים.

חיים כץ: זה לא הנושא בכלל.

חיים כץ: הפנסיות היו קטנות, לא קטנות - אתה לא צודק, לא נכנס לזה.

אליאור גבאי: זה לא משנה.

אליאור גבאי: אבל, אני עונה לך ברמה כזאת שצריך להבין את בסיס המשחק של ניהול השקעות.

אליאור גבאי: כשקונים השקעות כללי המשחק לא באו והגדירו שלא קונים נכסים עם סיכון.

אליאור גבאי: כל הפנסיות מנוהלות בנכסים חסרי סיכון.

אליאור גבאי: אגב, גם לא היו נכסים כאלו בכמות כזאת לספק ביקוש מהסוג הזה.

אליאור גבאי: אבל, הכללים אומרים שחובת הנאמנות מחייבת את הגוף המנהל את הנכסים הפנסיוניים לעשות את הבדיקות שלו כדי להחליט את החלטות ההשקעה בצורה הנקייה והמקצועית ביותר.

אליאור גבאי: תמיד צריך לזכור שניהול השקעות מביא למצבים מסוימים – נקווה שהם קטנים ככל שניתן, או לא קיימים – שבהם יש כשל, ואת הכשל הזה צריך לבדוק, ומה הבדיקות שעשו הגופים במועד קניית האג"חים מסוג זה.

משה גפני: מה עמדת שוק ההון לגבי עמדת החשב הכללי לגבי "אגרקסקו" היום?

משה גפני: האם אפשר להסתדר בלעדיהם?

אליאור גבאי: אגף שוק ההון הוא לא צד להגיד אמירות בעניין זה, וטוב שכך.

אליאור גבאי: זו הפרדת התפקידים הנדרשת, לדעתי.

חיים כץ: האם תעביר לוועדה את רשימת מחזיקי האג"חים?

אליאור גבאי: אני חושב שהם מפורסמים פומבית באתרים של - - -

חיים כץ: אתה תעביר לוועדה את רשימת המחזיקים?

אליאור גבאי: אנחנו נרכז את החומר ונעביר לוועדה בצורה מרוכזת.

אליאור גבאי: לשאלתך, האגף פעל בשנים האחרונות לחיזוק הדרישות במסגרת הבדיקות הנדרשות במסגרת קניית אג"חים, עם יצירת ברירת מחדל, אגב, ועדת חודק, וכללים לניהול אשראי, וכד'.

אליאור גבאי: בהקשר האמור, החלטת ההשקעה באג"ח הזאת שהיא לא נבדקה על ידינו בצורה מקצועית כרגע, אלא היא נבדקת באופן שוטף בצורה גורפת לכל ההשקעות, כי אין הבדל בין השקעה א' להשקעה ב' בניהול כספים פנסיונים, וכך הפיקוח צריך לעבוד.

אליאור גבאי: היו הרבה אינדיקציות.

אליאור גבאי: חברה שדורגה על-ידי מעריכים חיצוניים ב-A, וירדה רק ביוני האחרון ל-B .

אליאור גבאי: היו אינדיקציות שלנו, מעריכים חיצוניים שהעריכו את שווי החברה עוד ב-2010 בכ-600 מיליון שקלים.

אליאור גבאי: אנחנו לא מתיימרים, אני לא מייצג פה את המוסדיים.

אליאור גבאי: אבל, היו אינדיקציות שלא מציגות את ההשקעה הזאת כהשקעה חריגה ביחס להשקעות אחרות.

אליאור גבאי: האגף פועל גם בפיקוח וגם ברגולציה ענפה על מנת לחזק את הדרישות הנדרשות בביצוע אנליזה, והחלטות השקעה יותר חכמות.

אליאור גבאי: לגבי קשר - כולנו יודעים שהדברים הסתבכו פה, וצריך לבחון את זה.

משה גפני: תודה.

חיים כץ: איפה זה עומד?

חיים כץ: איפה אנחנו מטפלים?

חיים כץ: מה אפשר לעשות?

משה גפני: שי, בקצרה כי אנחנו רוצים לתת לשלמה נס את רשות הדיבור

שי חרמש: לפני שבועיים קראו אצלנו בבית כנסת את פרשת "משפטים" ושם עסקנו בעניין עגלה ערופה.

שי חרמש: אני מרגיש כמו בפרשת עגלה ערופה.

שי חרמש: שוכב משהו שחוט בשדה, ואף אחד לא אחראי.

שי חרמש: משהו נשחט, ולא יודעים מי עשה את זה.

שי חרמש: בתשקיף בהנפקת אג"ח נאמר דבר פשוט.

שי חרמש: נאמר: ברור לגמרי שמצבה של החברה הוא לא מי יודע מה.

שי חרמש: אבל, ברור לכולם – ואת זה חברות המדרוג הודיעו – שמאחורי האג"ח הזה עומדת מדינת ישראל.

שי חרמש: יש חברה שהיא קטנה יותר מ"אגרקסקו", והיא במצב הרבה יותר טוב מ"אגרקסקו" שבקושי חייבת 70 מיליארד שקל – לא יותר מזה – והיא נקראת חברת החשמל הישראלית.

שי חרמש: היא מנפיקה היום אמיסיות.

שי חרמש: אני מודיע לכם שאת מה שאתם קברתם ב"אגרקסקו" תשלמו בריבית דריבית באמיסיה הבאה של חברת החשמל, משום שיבואו ויגידו: רבותי, אם מדינת ישראל לא יודעת לעמוד אחרי 150 מיליון שקל בשש שנים, 20 מיליון שקל אפשר בלנקות את השולחן - - -

חיים כץ: אמרתי לך - אם תשובה ישלם את דלק-נדל"ן.

שי חרמש: חכה.

שי חרמש: אני עוד לא מדבר על בית הדין שיתנהל פה בוועדת העבודה, בוועדת הכלכלה על בן דב ועל תשובה.

שי חרמש: תאמין לי, לידכם תשובה ל"ו צדיקים.

שי חרמש: האיש "מתחרבש" כבר שלושה חודשים.

שי חרמש: הולך לשים 250 מיליון שקל מכיסו, והסיפור עוד לא נגמר.

שי חרמש: אף אחד לא אחראי.

שי חרמש: אני שואל שאלה אחת עקרונית שאותה שאלתי את שר האוצר אתמול.

שי חרמש: לדאבוני הרב, עם כל הכבוד לך, אדוני, קראנו בכל העיתונים על הגמגום והשתיקה הרועמת שלך בבית המשפט.

שי חרמש: ביקשתי מאבי גבאי לבוא לפה.

שי חרמש: כלומר, מי שמדווח, אלא מי שמקבל את ההחלטות.

שי חרמש: הם לא נמצאים פה.

שי חרמש: שר האוצר לא פה, החשכ"ל לא פה, אגף תקציבים לא פה, מנכ"ל משרד האוצר לא פה.

שי חרמש: נדמה לי שהחברות הממשלתיות לא נמצאות פה.

שי חרמש: שלחו לפה פקידים צעירים, נחמדים וסימפטיים מבטיחים ומאושרים.

שי חרמש: אבל, חסרי כל סמכויות.

שי חרמש: כשהלכו לפרק את אל-על, פעלה אל-על 15 שנה תחת כונס.

שי חרמש: כאשר ראו שניתן למכור אותה ביום שהוא ראוי, מכרו אותה וקיבלו את הכסף.

שי חרמש: פה עשו בדיוק ההיפך.

שי חרמש: יושב פה מאיר יפרח, לא יושב פה חיים חדד.

שי חרמש: עם 500 מיליון יורו יצוא אתה מוכר חברה חיה ונושמת.

שי חרמש: היום לא נשאר שטיח אחד מהחברה.

שי חרמש: החקלאים כבר אינם.

שי חרמש: מה רוצים להרוויח?

שי חרמש: הולך שלמה נס ומוכר את השם "כרמל" במיליון שקל.

שי חרמש: זה מה שנשאר מהחברה.

שי חרמש: יש לי שאלה עקרונית אחת.

שי חרמש: אני מדבר מדם ליבי.

שי חרמש: עומדים על השולחן פה 646 חקלאים ששלחו ארגזים של עגבניות.

חיים כץ: 400 עובדים.

חיים כץ: כמה עובדים?

ציון פיניאן: 500 עובדים.

שי חרמש: חיים, 400 בארץ שאתה דואג להם, ועופר דואג להם.

שי חרמש: עוד 140 בחוץ-לארץ.

חיים כץ: אני דואג גם לחקלאים, כמוך בדיוק.

חיים כץ: הם אזרחים במדינה הזאת.

שי חרמש: חכה, חכה.

שי חרמש: ועוד 140 שלהם לא צריכים לדאוג כי הם גויים שנמצאים ברוטרדם.

שי חרמש: להם אף אחד לא דואג בכלל.

חיים כץ: גם להם.

חיים כץ: אתה יודע, זה השם של המדינה שלך.

חיים כץ: אתה צריך לדאוג לכולם, זה השם שלנו.

חיים כץ: זה שם, וזה לא רק אלו שפה.

חיים כץ: שם זה גם בחוץ ובכל מקום.

שי חרמש: 140 באירופה, ועליהם בכלל לא מדברים פה.

שי חרמש: הם נוכחים נפקדים.

שי חרמש: אני שואל שאלה אחת עקרונית, ועל זה הייתי הולך עד הסוף, עד לבית המשפט.

שי חרמש: אני שואל, מי אחראי לאותה ישיבה בחדר סגור שבמקום להזרים 8 מיליון יורו, להפעיל את זה כחברה עובדת ולמכור את זה כחברה חיה – והיא חיה – נתן את גזר הדין.

שי חרמש: הופיע פה איצ'ה לידור.

שי חרמש: מינו אותו כיושב-ראש.

שי חרמש: זה אדם שהיה מנכ"ל משרד החקלאות, מנכ"ל קבוצת "נטפים".

שי חרמש: הוא בא ואמר: תוכנית הבראה.

שי חרמש: תנו לי 8 מיליון יורו, ואני למדינה בעדיפות ראשונה מתחייב להחזיר את ה-8 מיליון יורו.

שי חרמש: אפשר לשקם את החברה, תנו.

שי חרמש: קברו את החברה, ניקו אותה מהנכסים שלה.

שי חרמש: אם אני הייתי מנכ"ל מועצת הצמחים היום ולא חברה ציבורית, הייתי הולך לבית המשפט כנגדכם ואומר: אם אני 50%, והחברה היתה שווה 100 מיליון יורו, אתם – המדינה – מחקתם לי 50 מיליון יורו שהיו אקוויטי, נכסים שלי.

יעקב אדרי: איך הם הגיעו בכלל למצב הזה?

יעקב אדרי: איך הם הגיעו לפשיטת הרגל הזאת?

שי חרמש: כי מישהו החליט לחסל את החברה בחדר סגור, ולא לקיים דיון בוועדת שרים לענייני הפרטה.

שי חרמש: חיים, הדיון הזה היה צריך להתנהל בוועדת שרים לענייני הפרטה.

שי חרמש: לא התנהל דיון כזה.

שי חרמש: הביאו אותו לשלמה נס כחברה ריקה.

שי חרמש: ברגע שאין לחקלאים חוזה יצוא, לחברה אין שום דבר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: ד"ר שלמה נס, בבקשה.

חיים כץ: תן לנו באמת סקירה איפה אפשר לעזור.

חיים כץ: אחר כך נשמע מהעובדים מה מצב העובדים, למה הם מצפים מחברי הכנסת, כך שננסה להוציא טוב מכל הסיפור הזה.

יעקב אדרי: נשמע גם את מנכ"ל משרד החקלאות.

חיים כץ: גם אותו.

משה גפני: כן, ודאי.

חיים כץ: אנחנו ננסה להוציא משהו טוב מהדבר המסריח הגדול שעשו פה.

קריאה: יש כאן גם מגדלים.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: בבקשה.

לאה נס: אני רוצה להתייחס לדברים שנאמרו, כי לדעתי, יכול להיות שמטעים אתכם, ואולי כדאי לעשות, קודם כל, סדר בעובדות כדי שהדברים יהיו ברורים.

לאה נס: אני רוצה לפתוח במשפט אחד שאולי נאמר.

לאה נס: אבל, אני בכל זאת רוצה לומר את זה.

לאה נס: זה דיון שלישי או רביעי בכנסת בנושא הזה בו אני נמצא בחודשיים האחרונים.

לאה נס: ביקשתי – אפילו התחננתי – שלדיון הזה יבואו אנשים שיש להם סמכות להחליט.

לאה נס: יש אנשים היום שיש להם אחריות, ובשביל זה הם נמצאים בתפקיד שלהם.

לאה נס: אף אחד מהם לא מגיע.

לאה נס: מגיעים אנשים נחמדים.

יובל צלנר: אנחנו מייצגים את האנשים.

חיים כץ: סלח לי, קיבלת רשות דיבור?

חיים כץ: כשאתה דיברת, אף אחד לא דיבר.

חיים כץ: שמרנו עליך.

חיים כץ: רק כשאתה מרים את האצבע אתה מדבר פה.

חיים כץ: האם אתה מבין?

חיים כץ: אתה לא מתפרץ לדברים של אף אחד, אחרת נצטרך להוציא אותך ואז בכלל לא יהיה פה נציג אוצר.

לאה נס: נמצאים פה אדונים נחמדים שאין לי טענות אישיות אליהם – ממש לא.

לאה נס: אבל, סמכות ההחלטה היא לא בידיהם.

לאה נס: הם באים רק לתת דיווח, לתת תשובות, בנושאים שמישהו אחר מחליט.

לאה נס: בעיניי הכנסת היא המוסד הכי ריבון בעניין הזה.

לאה נס: אם הכנסת רוצה לקבל החלטות ולעשות דברים, צריכים להתייצב פה בעניין הזה החשבת הכללית, מנהל רשות החברות, ראש אגף התקציבים, מנכ"ל משרד החקלאות, או אפילו השרים.

לאה נס: כלומר, אנשים שצריכים לקבל החלטות, ולא לשלוח לפה אנשים שכל מה שהם יכולים להגיד זה לחזור על משפטים שאמרו להם.

לאה נס: למרות שהם חטפו על הראש על זה שבע פעמים בבית משפט, הם מצטטים את אותם משפטים.

יעקב אדרי: אגב, לא במקרה הם לא הגיעו.

לאה נס: זה מראה על היחס שלהם.

לאה נס: ועדת העבודה והרווחה וועדת הכספים קיבלו פה החלטות בעניין הזה.

לאה נס: אבל, זה לא מעניין אותם, זה לא מזיז להם.

לאה נס: לא מתייחסים אליכם בכלל, ולא משנה מה החלטתם.

לאה נס: אם רוצים להגיד משהו אז שיבוא לפה הפקיד הבכיר וינסה לשנות את דעתכם.

לאה נס: אבל, זה לא משנה מה אתם אומרים כי שולחים איזשהו פקיד.

משה גפני: אנחנו התלבטנו האם לפזר את הישיבה אם הדרג הבכיר לא יבוא.

משה גפני: ההחלטה שלנו היא לא לפזר את הישיבה.

משה גפני: מה שאתה אומר הוא נכון.

משה גפני: היתה החלטה של ועדת העבודה והרווחה, והיתה החלטה של ועדת הכספים.

יעקב אדרי: אז היו החלטות.

משה גפני: אני גם לא בטוח שהסמכות היא בידי החשבת הכללית, והסמכות בידי הממונה על התקציבים.

לאה נס: שיבוא השר.

משה גפני: אני לא יודע בידי מי הסמכות.

משה גפני: אבל, אם המצב יהיה כזה כמו שתיכף נשמע את התיאור שלו, ונראה גם בהחלטות, יש לנו דרך לאלץ אותם לקבל החלטות.

משה גפני: אני מסכים עם יובל רז.

משה גפני: הוא מכיר את הנושא הזה יותר ממה שמכירה את החשבת הכללית שנכנסה לתפקיד לא מזמן.

משה גפני: הוא מכיר את זה קודם.

משה גפני: מבחינת הפרטים, הם יכולים לתת את הפרטים, ולכן חשוב גם מה שאתה אומר עכשיו.

לאה נס: אני אתחיל מנקודה שנאמרה כאן.

לאה נס: זה נכון שלפי ההגדרה החוקית היבשה חברת "אגרקסקו" היא חברה מעורבת.

לאה נס: היא לא ממשלתית מלאה מכיוון שהמדינה במישרין, באופן ישיר, מחזיקה רק 30% ממניותיה.

לאה נס: אבל, בעקיפין ולפי פרמטרים אחרים, החברה הזאת תמיד נוהלה על-ידי המדינה, נשלטת על-ידי המדינה.

לאה נס: רוב הדירקטורים ממונים על-ידי המדינה.

לאה נס: גם הדירקטורים במועצות החקלאיות מתמנים על-ידי משרד החקלאות או גופים של המדינה.

לאה נס: המדינה זכאים לנכסים שלהם.

לאה נס: יש הרבה מאוד פרמטרים.

לאה נס: בסופו של דבר, "אגרקסקו" נוהלה במשך 56 שנה כגוף של המדינה, תחת שליטה של המדינה בפועל, וזה לא משנה כרגע אם המדינה מחזיקה 30, 40, 60 או 90 יחד עם המועצות החקלאיות.

לאה נס: זה קודם כל עובדתית בהקשר הזה.

לאה נס: זו הסתתרות מאחורי איזה מעטה משפטי שהוא גם לא משנה בכלל.

לאה נס: בעיניי גם אם אתה מחזיק 30% או 60% או 80%, יש לך אחריות בשאלה איך אתה מתייחס לעניין הזה.

לאה נס: לתוצאה הסופית, וקודם כל במצב הנוכחי כרגע - חודשיים וחצי אנחנו נאבקים מאוד קשה ובתנאים מאוד קשים יחד עם עובדי החברה, והגורמים האחרים, על מנת לראות כיצד להחזיק את החברה הזאת כעסק חי.

לאה נס: זו חברה שבנו לתפארת מדינה ישראל, ואני לא אומר את זה סתם.

לאה נס: זה מדהים לראות איזה מוניטין אמיתי יש לחברה הזאת בחוץ-לארץ - 2,500 לקוחות ורשתות ב-80 מדינות בעולם, עם מוניטין אמיתי למותג.

לאה נס: לדוגמה, בלי שום מכרז בין-לאומי תשע קבוצות בין-לאומית שלחו לפה קבוצות על מטוסים לראות האם אפשר למצוא דרך להמשיך לעבוד עם "אגרקסקו", להשתתף עם "אגרקסקו", לרכוש שליטה ב"אגרקסקו" או דברים אחרים.

לאה נס: יש לחברה הזאת מוניטין אמיתי שנבנה לתפארת החקלאות הישראלית במשך 56 שנה.

לאה נס: אנחנו נאבקים לראות איך שומרים על החברה הזאת כעסק חי, ולא זורקים אותה לטמיון.

לאה נס: יש ערך אמיתי לנכס כזה.

לאה נס: המצב כרגע - ותיכף אתאר אותו מבחינת המגזרים השונים: החקלאים, העובדים ודברים אחרים - שהשופטת לפני יומיים נתנה צו פירוק.

לאה נס: זה עדיין לא סוף פסוק.

לאה נס: גם בפירוק אפשר לשמור את החברה כעסק חי, ולמכור אותה כעסק חי.

לאה נס: תיכף אומר מה הצעתי למדינה בהקשר הזה.

לאה נס: אבל, בוא נבין כרגע לגבי שלושת המרכיבים שאדוני היושב-ראש הציע בתחילת הישיבה.

לאה נס: איך שלא יהיה, התוצאה של המהלך הזה היא שמאות עובדים הולכים ללכת הביתה, לרחוב.

לאה נס: כרגע אין להם את כל הזכויות שלהם.

משה גפני: כמה עובדים?

לאה נס: יש 530 עובדים, מתוכם כ-130 בחוץ-לארץ.

לאה נס: אגב, חלקם ישראלים.

משה גפני: כן, אבל מה זה משנה?

משה גפני: כמו שאמר חיים כץ קודם, ישנו גם עניין של המוניטין והשם של החברה.

לאה נס: נכון, נכון.

שי חרמש: 400 בארץ, 130 בחוץ-לארץ.

ציון פיניאן: מתוך ה-130 יש גם ישראלים.

שי חרמש: ואם הם לא ישראלים אז הם צריכים למות ברעב?

לאה נס: כל הזמן יש דיבורים.

לאה נס: נכון לכרגע, אין הבטחה לשמור על הזכויות שלהם במלואן, וגם לגבי אלו שצריכים ללכת הבית.

חיים כץ: מהו הגיל הממוצע?

לאה נס: הרבה מאוד אנשים שקרובים לפנסיה שעובדים שם עשרות שנים.

אורלי לוי אבקסיס: האם אתה יכול לגבי הזכויות שלהם?

אורלי לוי אבקסיס: מה זאת אומרת שאין ביטחון לגבי הזכויות שלהם?

שי חרמש: גם ה-100% עוד לא מושלם.

לאה נס: גם ה-100% לא מושלם, וגם מה שהבטיחו להם בהסכמים הקיבוציים מעבר לזה לא מושלם.

אורלי לוי אבקסיס: האם המדינה לא ערבה לכך?

שי חרמש: המדינה מתנערת פה מהכול.

לאה נס: המדינה לא ערבה.

לאה נס: אין ערבות ישירות.

אורלי לוי אבקסיס: זה אבסורד.

חיים כץ: אורלי, אם העובדים ירצו לדבר, הם תיכף ידברו והם יגידו מה מצבם.

חיים כץ: אולי הם יגידו: אנחנו לא רוצים לדבר כי אנחנו במשא-ומתן.

לאה נס: לגבי החקלאים – יש פה שני צדדים.

לאה נס: קודם כל, יש מאות מגדלים ששיווקו באמצעות החברה, והחברה חייבת להם כספים.

לאה נס: אם הם לא יקבלו את הכספים האלה, חלקם עלולים לקרוס ולהגיע למצב של פירוק, פשיטת רגל, וכל הדברים האלה.

שי חרמש: 640 חקלאים.

לאה נס: קודם כל, צריך להבין שיש פה מאות מגדלים שנמצאים בסכנת קיום אמיתית.

לאה נס: מעבר לזה, אני מדבר עכשיו על כל המגזר החקלאי.

לאה נס: פה אני חולק לחלוטין, ואני חושב שבחודשיים וחצי האחרונים כל מי שמכיר את הענף הזה לא חולק על זה.

לאה נס: לא סיפרו לנו עד לדיון לפני שבוע בבית המשפט מה עומד מאחורי ההתעלמות המוחלטת של המדינה.

לאה נס: רק בדיון האחרון, אחרי לחץ כבד של השופטת על הפרקליטה, היא גילתה.

לאה נס: היא אומרת: האוצר - מישהו קיבל החלטת מדיניות שלא צריך את "אגרקסקו", "אגרקסקו" לא חשובה.

משה גפני: מי קיבל את ההחלטה הזאת?

לאה נס: החשכ"ל, ואגף התקציבים ומנהל רשות החברות.

לאה נס: אלו הגופים שמטפלים.

משה גפני: יובל, מי קיבל את ההחלטה שלא צריך את "אגרקסקו"?

יובל צלנר: כמו שאמרתי קודם, התייעצנו עם גורמים בכירים במשרד החקלאות לפני שהגענו למסקנה שהחברה כיום איננה נחוצה, לא נחוצה למגזר החקלאי.

משה גפני: הבנתי, אין בעיה.

משה גפני: אפשר לקבל החלטה שלא צריכים את "אגרקסקו", לא צריך ועדת שרים להפרטה, לא צריך אישור של אף אחד.

משה גפני: תתחילו שיטה חדשה.

משה גפני: יוסי ישי, מנכ"ל משרד החקלאות, אומר יובל רז שהיתה החלטה שמסתמכת על המשרד שלכם, לפרק את "אגרקסקו".

יובל צלנר: חשוב לי להגיד שזו לא היתה החלטה לפרק את "אגרקסקו".

יובל צלנר: זו היתה החלטה - - -

משה גפני: מה שאתה אומר לא חשוב.

משה גפני: לא רלוונטי, ממש לא רלוונטי.

שי חרמש: לא להזרים זה לפרק.

משה גפני: אני כבר הבנתי את הבעיה.

משה גפני: זה בסדר, מאה אחוז.

משה גפני: הגורמים העלומים האלה שיושבים בחדרים – אין בעיה, בסדר גמור.

משה גפני: זה חשוב מאוד כי הוא אומר פה דבר שהוא מאוד - - -

לאה נס: "אגרקסקו" כגוף הגדול והמוביל - צריך להבין שכל השאר הם ברובם גופים קטנים מאוד מאוד מאוד - במשך עשרות שנים בחוץ-לארץ את התוצרת החקלאית, יצרה שוק, יצרה רמת מחירים.

לאה נס: בחודשיים האלה ראינו את רמת המחירים נשברת לרסיסים.

לאה נס: המחירים של התוצרת החקלאית הישראלית ירדו ב-30% ו-40%.

לאה נס: כי כשמפלסת הקרח המרכזית בצד הדרך אז החברות הקטנות נהנו ממילא.

לאה נס: הן קיבלו כמה שקלים פחות, אבל הן נהנו מזה.

לאה נס: יודעים היום מה הולך לקרות לכל הענף הזה כתוצאה מזה שלא תהיה "אגרקסקו".

לאה נס: המגזר החקלאי הולך לחטוף מכה בשנה הקרובה.

חיים כץ: האם המחירים ירדו בהרבה?

חיים כץ: המחאה הציבורית בארץ עזרה לאלה בחוץ-לארץ.

משה גפני: נורא פשוט.

משה גפני: לוקחים את כל המגדלים, ואומרים להם: בואו נעשה ביניכם הגרלה, ומי שיהיה הכי זול.

לאה נס: הולכים לחטוף מכה בשנה הקרובה.

לאה נס: מאבדים שווקים עכשיו למדינות זרות שנקנו בעשרות שנים.

לאה נס: רמת המחירים הולכת להיפגע.

לאה נס: אין ויכוח, כל החקלאים היום – גם אלה שלא עבדו דרך "אגרקסקו" - יודעים שללא "אגרקסקו" כל המגזר הולך לחטוף.

משה גפני: שלמה, אתה תמשיך כי אנחנו רוצים לדעת מה אתה מציע לעשות.

משה גפני: אבל, אני רוצה קודם לברר איפה התקבלה החלטה לפרק את "אגרקסקו".

משה גפני: זה מה שמעניין.

שי חרמש: מי נתן את ההוראה?

משה גפני: מי נתן את ההוראה?

משה גפני: במכתב שלך: "מי נתן את ההוראה".

משה גפני: אני חשבתי שאתה מדבר על משהו בשנות החמישים.

שי חרמש: אני באנלוגיה לעגלה ערופה ולשנות החמישים.

שי חרמש: מי אחראי?

משה גפני: עגלה ערופה לא כל כך קשורה לעניין הזה כי בעגלה ערופה באמת לא יודעים מי אחראי.

משה גפני: כאן אנחנו עוד כמה דקות נדע בדיוק מי אחראי.

משה גפני: זה ממש לא עגלה ערופה.

משה גפני: יוסי, בבקשה.

יוסי ישי: אני מניח שהשאלה שלך היא השאלה הקודמת לגבי תפקידה של "אגרקסקו" בהמשך קיומו של הייצוא החקלאי.

יוסי ישי: כי אם השאלה היא מי נתן את ההוראה לפרק את "אגרקסקו", אז אני לא מוסמך לומר כי אני באמת לא יודע.

משה גפני: אני רוצה לברר את הנקודה הזאת.

משה גפני: אומר משרד האוצר, והוא אומר שהוא גם המוסמך להגיד את זה, שהוחלט – ואמרו את זה גם בבית המשפט לפני שבוע – בדיונים מקצועיים שאין צורך ב"אגרקסקו".

משה גפני: הוא אמר את זה פעמיים.

משה גפני: וכששאלתי אותו: מי החליט את זה?

משה גפני: הוא אמר: בהתייעצות עם הגורמים במשרד החקלאות.

משה גפני: נכון אמרת כך?

משה גפני: אתה האיש הבכיר כאן ממשרד החקלאות.

יוסי ישי: נכון, נכון.

יוסי ישי: ברשותך, אסביר את העניין בשתי דקות.

יוסי ישי: אין ספק של"אגרקסקו" היה תפקיד מרכזי בפיתוח, קידום וביסוס של הייצוא החקלאי.

יוסי ישי: הייצוא החקלאי המפואר לא היה מגיע לאן שהוא מגיע לולא קיומה של "אגרקסקו", כי בעשרות שנות קיומה של חקלאות ישראל היא היתה מאופיינת באלפי חקלאים קטנים, קטנים מאוד, שבקושי יכלו לגדל.

יוסי ישי: זה לא כמו בתעשייה שהתעשיין גם מייצר וגם משווק כי הוא גדול, החקלאי הוא קטן.

יוסי ישי: יש לו חמישה, שבעה, עשרה דונם חממות או כמה עשרות דונמים של מטעים.

יוסי ישי: הוא יכול רק לייצר ולגדל, אין לו שום אפשרות להתעסק בייצוא, ובכל הלוגיסטיקה שקשורה בייצוא.

יוסי ישי: לכן, אין ספק שקיומה והקמתה של "אגרקסקו" היוותה את הבסיס לקיומו של הייצוא החקלאי.

יוסי ישי: מאז היה שינוי.

יוסי ישי: מצד אחד, מספר החקלאים קטן.

יוסי ישי: במקום עשרות אלפים יש כבר 15,000 - 17,000 חקלאים.

יוסי ישי: שנית, הם הפכו להיות גדולים.

יוסי ישי: חקלאי כבר לא מגדל שבעה או עשרה דונם חממות, אלא הוא כבר מגדל מאה, מאתיים, ושבע מאות דונם חממות.

יוסי ישי: חקלאי לא מגדל שישים או שבעים דונם מטעים, הוא כבר מגדל מאות דונמים של מטעים.

יוסי ישי: שנית, כל פלטפורמת הייצוא הפכה להיות הרבה יותר פשוטה.

יוסי ישי: יש אינטרנט, יש פקס, יש פלאפון.

יוסי ישי: מה שהיה מאוד מאוד מסובך לפני עשר שנים, הפך להיות היום הרבה יותר קל.

יוסי ישי: למשל, קיבוץ שלוחות מייצא את כל הגזר שלו שזה מאות אלפי טון בשנה עם שתי פקידות שיושבות באזור בית שאן – דבר שבעבר נעשה עם עשרות עובדים ושליחים, וכל מה שקשור בכך.

יוסי ישי: זו הסיבה שרפול פתח את הייצוא כאשר הוא זיהה את העניין ב-1998.

יוסי ישי: עד אז "אגרקסקו" היתה בלעדית.

חיים כץ: עכשיו אתה מסביר לנו למה החלטתם לקבל החלטה לסגור את "אגרקסקו"?

יוסי ישי: לא.

יוסי ישי: אני נתבקשתי להסביר את חשיבותה של "אגרקסקו".

חיים כץ: אתה אומר: עד אתמול היינו צריכים.

חיים כץ: ממחר לא צריך.

משה גפני: לא, הוא לא אמר את זה.

משה גפני: הוא אמר מה השתנה.

יוסי ישי: רפול זיהה את התמונה הזאת ב-98', והוא פתח את הייצוא לחברות מתחרות, ומאז קמו מעל ל-80 חברות יצוא של תוצרת חקלאית, ו"אגרקסקו" ירדה לרמה של מתחת ל-30% מנתח השוק.

יוסי ישי: למרות זאת, אנחנו ראינו חשיבות בהמשך קיומה של "אגרקסקו".

יוסי ישי: לפני תשעה חודשים "אגרקסקו" נקלעה לקשיים.

יוסי ישי: יחד עם האוצר התקבלה החלטה לנסות לשקם אותה.

יוסי ישי: הוזרם לה תקציב.

יוסי ישי: לדעתי, הניסיון כשל.

אורלי לוי אבקסיס: למה הוזרם לה?

יוסי ישי: בגלל שהיתה הערכה שבהזרמה יחד עם תוכנית הבראה ניתן לשקם את החברה.

אורלי לוי אבקסיס: כמה הוזרם?

קריאות: 55 מיליון.

חיים כץ: אבל, הדירקטורים קיבלו תמורה, שליטה.

יוסי ישי: לצערי, הניסיון כשל, ומרגע זה בתפקידי כמנכ"ל משרד החקלאות, אני צריך להבטיח שהייצוא לא ייפגע.

יוסי ישי: מרגע זה ועד עכשיו, כל מה שאני עושה – ואני עושה את זה בצורה סיסטמתית, ברורה – אני בודק את עצמי.

יוסי ישי: ראשית, יוצר פלטפורמה שתאפשר לחקלאים להמשיך לייצא.

יוסי ישי: שנית, מסיר חסמים מכל סקטור ומכל ענף לייצא.

יוסי ישי: אני מקיים ישיבה כזאת אחת לשבועיים עם כל מזכירי הארגונים, על כל המגדלים.

יוסי ישי: נכון לעכשיו, לא ידוע לי על חקלאי שאין לו פתרון לייצוא לשנה הבאה.

משה גפני: תיכף נשמע.

יוסי ישי: נשארה לי עדיין בעיה קשה מאוד שהוזכרה כאן, וזה קבוצה של כ-600 חקלאים שייצאו תוצרת ל"אגרקסקו" עד 30 ליוני.

יוסי ישי: הכספים שלהם תלויים כרגע בחברה.

יוסי ישי: הנושא נמצא בדיון בבית המשפט.

משה גפני: הם לא קיבלו תמורה.

משה גפני: יוסי, יובל רז אומר שהיתה התייעצות עם משרד החקלאות.

משה גפני: האם זה לא נכון לגבי האם להמשיך את "אגרקסקו", כן או לא?

יוסי ישי: היתה התייעצות עם משרד החקלאות האם הייצוא החקלאי מותנה בהמשך קיומה של "אגרקסקו", והתשובה היא לא.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: שלמה, בבקשה.

לאה נס: סליחה שאני מחייך – זה בסדר.

לאה נס: קודם כל, ברמה העובדתית - - -

יוסי ישי: אני מבקש מהיושב-ראש שקצת יגן פה על הפקידים.

יוסי ישי: גם עליי, אבל ודאי גם על האחרים שהם יותר צעירים ממני.

יוסי ישי: כפקידים אנחנו מוגבלים בדברינו.

יוסי ישי: אנחנו לא מתפרצים, אנחנו שומרים על כבודה של הוועדה.

יוסי ישי: הייתי מבקש שלא יגחכו ושיתייחסו אלינו בכבוד.

יוסי ישי: אני לא מדבר עליי, אלא על חבריי.

שי חרמש: היתה פשוט ציפייה ש- - -

משה גפני: שי, הוא מדבר אליי.

משה גפני: הוא לא מדבר אליך.

משה גפני: עם כל הכבוד, אתה לא יושב-ראש הוועדה.

משה גפני: יוסי, קיבלתי את הדברים שלך.

משה גפני: נגן על הפקידים.

משה גפני: מנסים לעשות משהו.

שי חרמש: יוסי, היינו זכאים ל- - -

משה גפני: שי, אתה לא יושב-ראש הוועדה.

משה גפני: יעקב, האם מיניתם אותו בקדימה ליושב-ראש ועדת הכספים או ועדת העבודה והרווחה?

יעקב אדרי: אין חשש.

שי חרמש: לא, לא.

שי חרמש: עוד לא.

שי חרמש: חבר הכנסת גפני, לפרוטוקול, אם זה תלוי בקדימה זה לא יקרה.

משה גפני: אני יודע להפריע יותר ממך.

משה גפני: יוסי ישי דיבר לחיים כץ ואליי.

משה גפני: הוא לא דיבר אליך, עם כל הכבוד.

משה גפני: אל תתערב בזה.

משה גפני: יוסי, אני מקבל את הדברים.

משה גפני: אף אחד לא רוצה להעליב פה מישהו או לפגוע במישהו.

שי חרמש: האם מותר מילה קטנה?

שי חרמש: האם היינו זכאים לדרג יותר בכיר?

משה גפני: אי-אפשר לדבר בוועדה הזאת.

משה גפני: משהו כאן עובר עליך.

שי חרמש: בוודאי.

משה גפני: עם כל הכבוד, זה לא רק "אגרקסקו", זה כל ישיבה.

משה גפני: אנחנו בתהליך של בירור על מנת לדעת.

משה גפני: קיבלנו תשובות, והתשובות הן עמדתו של משרד החקלאות, וזה בסדר.

משה גפני: אף אחד לא מגחך על העניין הזה, מכבדים את זה.

משה גפני: יוסי, עמדת משרד החקלאות – ותתקן אותי אם אני טועה – שהייצוא החקלאי יכול להסתדר בלי "אגרקסקו", נקודה.

יוסי ישי: הייצוא החקלאי היה שמח להמשיך לתפקד באמצעות "אגרקסקו".

יוסי ישי: אבל זה ש"אגרקסקו" קרסה , הייצוא החקלאי לא התחסל.

משה גפני: מאה אחוז, בסדר.

משה גפני: ד"ר נס, בבקשה.

לאה נס: אני מכבד מאוד את כולנו.

לאה נס: לא אמרתי עליך שום מילה רעה, אדוני.

משה גפני: לא, הוא דיבר אלינו.

חיים כץ: זה לא נושא העניין, תיגע בעניין.

לאה נס: ההתגוננות הכי טובה היא לזרוק משפטים כלליים.

לאה נס: אבל, לכם יש תפקיד שבשבילו מינו אתכם, ואתם צריכים לכבד את התפקיד שבשבילו מינו אתכם, ולעשות אותו.

לאה נס: העובדה היא שבחודשיים וחצי מאז ש"אגרקסקו" קרסה לא קיבלתי טלפון אחד, לא ממך, מאף פקיד במשרד החקלאית, על מנת להבין מה העובדות ומה קורה שם, מה עם 2,500 לקוחות שבמשך עשרות שנים הצליחו לשמר אותם בחוץ-לארץ?

לאה נס: האם הם לא עוברים לקניה או לצ'ילה, או למדינות אחרות עכשיו?

לאה נס: מה מצב המחירים ומה קורה שם בשווקים היום?

לאה נס: טלפון אחד לא קיבלתי.

לאה נס: המצב העובדתי הוא כלהלן.

לאה נס: זה נכון שכל אחד יכול ללכת היום ולחפש איזשהו פתרון לקונטיינר שלו, ולמצוא את זה בחוץ-לארץ.

לאה נס: האם אתה יודע מה עשו להם עכשיו?

לאה נס: אספו 30 מגדלים ישראלים בחדר בהולנד, ואמרו להם: אין בעיה.

לאה נס: בואו נעשה אן דן דינו ביניכם.

לאה נס: זה המחיר שאני רוצה.

לאה נס: אני מקבל את הסחורה של אלה שיתיישרו, ואני לא לוקח את השאר.

לאה נס: שופרסל עושה להם בארץ אותו הדבר.

לאה נס: היא עושה להם מכרז, והיא תקבל את מי שייתן את המחיר הכי זול.

לאה נס: האחרים הולכים לאבדון.

לאה נס: אני בכלל לא יודע איך אתה פותר את הבעיה לאותם 600 אנשים שחייבים להם כספים.

לאה נס: אבל, עובדה היא שלא קיבלתי טלפון אחד.

לאה נס: "אגרקסקו" לא רק הובילה שוק ושמרה על רמת המחירים, ושמרה על השווקים ועל הלקוחות האלה שבמשך שנים השיגו אותם.

לאה נס: היא גם תמכה בחקלאות, עשתה מחקרים, פיתחה דברים, זנים חדשים.

לאה נס: היה גורם שמוביל את זה.

לאה נס: המדינה החליטה שרוצים להפריט את "אגרקסקו" לפני שלוש שנים.

לאה נס: אפשר להפריט חברה, אבל ישנה דרך שבה עושים הפרטה.

לאה נס: הפרטה לא עושים על גב המסכנים שחייבים להם כסף, הפרטה עושים בצורה מסודרת.

לאה נס: אני לא אומר שהמדינה צריכה ללכת ולשלם את כל החובות של "אגרקסקו", אבל יש דרך לעשות הפרטה.

לאה נס: איך היה הדיון?

לאה נס: יש לי את הפרוטוקולים, בסוף הפרוטוקולים ייפתחו.

לאה נס: עשו איזשהו דיון תיאורטי והזמינו כמה מגדלים.

אורלי לוי אבקסיס: מתי עשו את הדיון?

לאה נס: לפני חודשיים-שלושה, לפני כמה חודשים כאשר דיברו על מצב החברה.

לאה נס: שאלו אנשים.

לאה נס: אחד אמר שהוא מסתדר, ושיש לו דרך לשווק – אני כן צריך, לא צריך.

לאה נס: לא בדקו מהן האלטרנטיבות ומה המשמעות מעבר לזה.

לאה נס: לא עשו מחקר עומק, לא בדקו נתונים, אלא סתם כמו ההזרמה של 55 מיליון שקל.

לאה נס: לטעמי, זו הזרמה רשלנית.

לאה נס: קיבלו בקשה, והזרימו כסף.

לאה נס: הבקשה נמצאת ברשותי ואני יכול להראות לכם מה כתוב שם.

לאה נס: לא הלכו לראות האם החברה צריכה תוכנית הבראה או מה מצבה.

לאה נס: פתאום יומיים אחרי זה, לא חודש - - -

אורלי לוי אבקסיס: האם העובדות שקיבלנו כאן לא נכונות?

אורלי לוי אבקסיס: האם הזרמת הכספים לא היתה מגובה בתוכנית הבראה?

לאה נס: לא, לא.

אורלי לוי אבקסיס: זה חשוב.

לאה נס: אמרו: יעשו תוכנית הבראה, יטפלו בחברה.

לאה נס: קיבלו מכתב, הזרימו 55 מיליון, וזה נקרא רציני.

לאה נס: יומיים אחרי זה אומרים להם: יש לנו בעיה, צריך עוד כך וכך.

שי חרמש: אורלי, וקיבלו מניות.

חיים כץ: קיבלו מניות על ה-55 מיליון.

לאה נס: לכן, כל הטיפול בעניין הזה הוא טיפול רשלני.

לאה נס: אם מישהו פה חושב שזה נעשה אחרת אז זה לא נכון.

לאה נס: כל המגזר החקלאי – ואני מדבר איתכם על אנשים שלא עובדים היום דרך "אגרקסקו" - כולם מבינים היום את הנזק שהולך להיווצר למגזר החקלאי כתוצאה מאי קיומה של "אגרקסקו".

לאה נס: אני הצעתי למדינה שתי אפשרויות בדיונים שלי יחד איתם.

משה גפני: כשאתה אומר "למדינה" למי אתה מתכוון?

משה גפני: תגיד שמות.

לאה נס: לצערי, שלחו לי - הפרקליטה שמייצגת את המדינה - אחרי לחץ כבד של השופטת, ואחרי שבדיון האחרון שאלו: האם מישהו דיבר איתה?

לאה נס: אמרתי: כן, אני דיברתי איתה.

לאה נס: אבל, היא לא מחליטה, ואחרי פנייה נוספת.

לאה נס: בסופו של דבר, היה דיון עם אנשים שהם לא מחליטים, אלא אנשים שמדווחים – חלקם יושבים פה, חלקם לא יושבים פה וכו'.

משה גפני: את מי שלחו אליך?

לאה נס: את האנשים שיושבים פה, ועוד שני אנשים.

לאה נס: אני הסברתי להם את המצב.

משה גפני: יובל רז, ואת.

לירז דמביץ-כהן: עו"ד לירז דמביץ מהלשכה המשפטית באוצר.

לירז דמביץ-כהן: אם יורשה לי - - -

משה גפני: יורשה לך בתורך.

משה גפני: ואת מהרשות החברות הממשלתיות?

יפעת יאיר: כן, יפעת יאיר – רשות החברות הממשלתיות.

משה גפני: אתם נפגשתם עם ד"ר שלמה נס - כולכם.

קריאות: כולנו.

משה גפני: לא היה מניין להגיד קדיש דרבנן, בסדר.

לאה נס: נתתי סקירה ארוכה מה הן האפשרויות ומה קורה, והצעתי להם שתי אפשרויות.

לאה נס: אגב, כשהמדינה ראתה שיש לה בעיות באל-על, המדינה החליטה שהיא צריכה לייצב את זה כי זו חברה חשובה לאומית, ויימצא המקום הנכון להפריט את זה.

לאה נס: אדוני היושב-ראש, נעשתה לכם עכשיו עבודת הפרטה דה-לוקס.

לאה נס: כי אותן בעיות שהיה קשה לפתור אותן ב"אגרקסקו" במצב הקיים, במסגרת הקפאת הליכים תחת בית המשפט, פתרו לכם את הבעיה.

לאה נס: פתרו את בעיית החוזה עם האוניות, פתרו בעיות אחרות שהיו לחברה.

לאה נס: החברה הזאת היום היא חברה יעילה, חברה שמרוויחה כסף.

לאה נס: אנחנו גבינו 45 מיליון יורו בחודשיים הכי קשים שלה.

לאה נס: זה רק מראה לכם איך המערכת עובדת מול לקוחות בחוץ-לארץ שם.

לאה נס: היום החברה היא חברה נהדרת.

לאה נס: יש לכם אפשרות לחזור חזרה ולהגיד: רגע, אנחנו נכנסים היום חזרה לחברה.

לאה נס: אנחנו מייצבים אותה, ונפריט אותה בצורה חכמה.

לאה נס: נגיע להסדר עם הנושים, נפרוס להם את האג"חים.

לאה נס: נמצא פתרון.

לאה נס: אבל, לא לזרוק את הכול לרחוב במה שנקרא נטישה.

לאה נס: זו אפשרות אחת קצת יותר מורכבת שהיתה קיימת, אבל היא קיימת גם היום.

לאה נס: אפשרות אחרת – אם אתם לא רוצים, ואתם רוצים לנטוש, עדיין השארתם פצועים בשטח.

לאה נס: השארתם אנשים שעל הגב שלהם אתם עושים את ההפרטה הזאת, על מאות חקלאים שיכולים לקרוס מחר, מאות ספקים, מאות עובדים, ועל הגב של כל מיני גורמים.

שי חרמש: אמרת הפרטה או סגירה?

לאה נס: הפרטת סגירה, בסדר?

לאה נס: סגירת הפרטה, מה שנקרא מבחינתם.

לאה נס: מה אמרו להם הנושים?

לאה נס: תבואו, תירתמו.

לאה נס: תראו איזושהי התייחסות מינימאלית.

לאה נס: תעמידו סכום מסוים שיהיה הסדר סביר.

לאה נס: שישמרו את אותם 650 מגדלים שהולכים לקרוס, שיעזרו לעובדים לקבל את הפיצויים שלהם – איזושהי מתכונת.

לאה נס: אתם לא צריכים לשלם את כל חובות "אגרקסקו", אבל איזושהי מתכונת סגירה מכובדת.

לאה נס: ישבנו בדיון באוצר, דיברנו עם מנכ"ל משרד החקלאות.

לאה נס: לצערי, התשובה היתה: לא, לא.

לאה נס: לכן, ביקשתי שיבואו אנשים שהם מחליטים כי התשובה היא לא.

לאה נס: לגבי האג"חים – החברה הזאת גייסה 200 מיליון שקל באגרות חוב בהקצאה שנעשתה.

לאה נס: לנו יש את הרשימה.

לאה נס: אני אעביר לכם את הרשימה, אני לא בטוח שלאגף שוק ההון יש את זה.

לאה נס: כל הגורמים הגדולים בשוק ההון מושקעים שם בהיקפים גדולים באג"חים של "אגרקסקו", כי זו היתה הנפקה נהדרת.

לאה נס: חברה של המדינה, בגיבוי של המדינה, חברה טובה, למה לא להשקיע?

חיים כץ: ריבית של 8.5%.

לאה נס: מה שקבעו להם במסגרת ההנפקה.

חיים כץ: שמשקף סיכון.

יורם בונן: לא 8.5%.

יורם בונן: זה 6.25% - מה שהיה בזמן הרלוונטי 2.5% מעל אג"ח ממשלתיות, זה בדיוק המרווח שמגייסת היום חברת חשמל.

לאה נס: אני לא רוצה להיכנס כאן, אני לא נציג אגרות החוב.

לאה נס: יכול להיות, כמו שאמר אדוני-היושב אמר, שבוועדות ההשקעות של "עמיתים" או מקומות אחרים, לא דנו ועשו החלטה כי מישהו במדינה אמר להם לקנות או לא לקנות – זה לא משנה כרגע לצורך העניין.

חיים כץ: זה משנה.

חיים כץ: מאוד משנה אם נתנו להם הוראה לקנות, ולא ישבה ועדת השקעות וקיבלה החלטות, והם כממונים על-ידי המדינה לא היתה להם ברירה, והם קנו את הסחורה בשביל לסגור את ההנפקה.

חיים כץ: זה מאוד משנה כי אין שם דירקטוריון.

חיים כץ: המדינה היא גם השופטת וגם התליין בעניין הזה.

חיים כץ: זה עבירות פליליות, מה זה "לא משנה"?

לאה נס: הכסף הגדול הזה הולך היום לאיבוד.

לאה נס: אבל, מה שיותר חמור בהקשר הזה הוא שלא רק הכסף הזה נאבד.

לאה נס: יש היום מהלכים ארוכים ומאוד מורכבים בשוק ההון בעשרות חברות שנקלעות לקשיים, למציאת פתרונות והסדרים לכספי הפנסיה של העמיתים שמושקעים בהן.

לאה נס: יש משבר כלכלי שחלקו נובע מסיבות חיצוניות בעולם, ומסיבות אחרות, ומנסים למצוא פתרונות.

לאה נס: אלה שמכונים "טייקונים" בתקשורת באים ומנסים למצוא פתרונות.

לאה נס: לא חשוב כרגע אם מתווכחים על זה שיתנו יותר או פחות, תספורת כזאת או אחרת.

לאה נס: הם יושבים ומנסים לתת פתרון, מנסים להציע כסף.

לאה נס: אני לא נכנס כרגע לשם ספציפי.

לאה נס: זו הפעם הראשונה פה שהטייקון או הגורם הכי גדול במדינה - - -

חיים כץ: לא הראשונה, אבל קיצוני.

לאה נס: אוקיי, קיצוני.

לאה נס: הגורם הכי גדול במדינת ישראל לא אומר: אוקיי, אני אירתם, אני אעמיד סכום מסוים, אני אציע הסדר מסוים.

לאה נס: הוא אומר: אתם לא מעניינים אותי, פשוט לא מעניינים אותי – התעלמות מוחלטת.

לאה נס: אמר לי אתמול עו"ד שמייצג חלק מההסדרים: דע לך, אחרי הסיפור של "אגרקסקו" אנחנו לא יודעים מה לעשות עם עצמנו, כי כולם אומרים לנו: מה אתם רוצים?

לאה נס: תראו מה המדינה עושה "אגרקסקו".

לאה נס: מה אתם רוצים מאיתנו?

לאה נס: האם אתם מתווכחים איתנו על לתת למשקיעים שני שקלים יותר?

לאה נס: תראו, המדינה בכלל לא מתייחסת אליכם בכלל.

לאה נס: כל ההתייחסות הזאת של כאילו אין שום דבר שהוא חשוב, הנטישה הזאת, זה לא מעניין.

לאה נס: אני לא חושב כמוהם, אני חושב ש"אגרקסקו" חשובה לחקלאות ולמדינת ישראל.

לאה נס: אני גם חושב שלא זורקים כך חברה שנבנתה ב-55 שנה, ובכך גורמים לאיבוד לקוחות, ולשבירת כל המערכות.

לאה נס: אם מישהו מחליט ש"אגרקסקו" לא חשובה, יש דרך לסגור את זה.

לאה נס: אנחנו נמצאים בתהליכים גם תחת בית המשפט, יש חקירות.

לאה נס: לנו יש את כל החומרים והפרוטוקולים של הישיבות, כולל עם נציגי המדינה.

לאה נס: אני אומר לכם שיהיו תביעות שיוגשו נגד המדינה וכנגד הפקידים שלה.

לאה נס: אני רוצה לראות מה יקרה כאשר יתבעו בהוצאה לפועל את אותה פקידה מאגף התקציבים שישבה בדירקטוריון, ומה יקרה כאשר יתבעו את המדינה ואתכם.

לאה נס: מה יקרה בסוף?

לאה נס: המדינה תשלם ותיתן כסף אחרי שהכול יתרסק, ואחרי שאנשים יתרסקו.

לאה נס: כל זה במקום לבוא עכשיו בשקט ובאלגנטיות ובמכובדות, וזה חבל.

לאה נס: חבל שמקלקלים את שמה של המדינה גם בחוץ-לארץ, וחבל שהורסים שווקים שנבנו בעשרות שנים גם בחוץ-לארץ וגם בארץ.

לאה נס: חבל שפוגעים במעמד של המדינה כאן בשוק ההון.

לאה נס: העלות שתהיה לכם בגיוסים של חברת חשמל וחברות אחרות היא לאין שיעור הרבה יותר מהכסף הקטן שניתן יהיה להעמיד פה ולפתור את הכול בצורה מכובדת, וחבל.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: יוסי ישי, מנכ"ל משרד החקלאות, רצית להגיב בקצרה על הדברים שלו?

יוסי ישי: לא.

חיים כץ: בסדר גמור.

חיים כץ: נציגי העובדים, בבקשה.

גלילה הורנשטיין: עו"ד גלילה הורנשטיין.

גלילה הורנשטיין: אני מייצגת את העובדים בארץ – 332 עובדים.

גלילה הורנשטיין: אני לא מייצגת את עובדי חוץ-לארץ.

משה גפני: אמרו שיש בארץ 400.

חיים כץ: 332?

גלילה הורנשטיין: זה ייפוי הכוח שיש לי.

גלילה הורנשטיין: אולי יש עוד.

חיים כץ: אנחנו אפילו לא מגיעים ל-500.

גלילה הורנשטיין: יש בחוץ-לארץ.

חיים כץ: 130.

קריאות: 180, כולל זרים.

משה גפני: יש בארץ 332 עובדים שאת מייצגת אותם, וזה המוסמך.

משה גפני: ברור שכל אחד מהם הוא עולם מלא.

גלילה הורנשטיין: כל אחד זה מאה אחוז.

חיים כץ: תגיד לנו מהו הגיל הממוצע.

גלילה הורנשטיין: 45 – 50.

גלילה הורנשטיין: ותק של 20, 30 ו-40 – צוציקים.

גלילה הורנשטיין: יש כמה שיוצאים לפנסיה.

גלילה הורנשטיין: אבל, הגיל הממוצע הוא 50, וזה הבטן הרכה.

גלילה הורנשטיין: יש גם כמה צעירים, אבל העיקר הוא 50 – 55.

גלילה הורנשטיין: ברשותכם, אני רוצה להתייחס לנקודה אחת.

גלילה הורנשטיין: אותנו סיקרן - גם אמרנו את זה בוועדת העבודה והרווחה - איך הגענו בכלל להליך הזה.

גלילה הורנשטיין: מה קרה?

חיים כץ: קיבלת פה תשובה.

גלילה הורנשטיין: לא.

חיים כץ: קיבלת.

חיים כץ: משרד האוצר ומשרד החקלאות החליטו שהם יכולים לעשות את העבודה הזאת עם שתי פקידות דרך האינטרנט, והם חוסכים הרבה כסף.

חיים כץ: לא מעניין אותם מה המחיר שיקבלו החקלאים, ויאללה, סגרנו.

חיים כץ: במקום לבוא לוועדת שרים להפרטה, ולבוא לפה לדון על תנאי העובדים ועל הכול, אמרו: אנחנו סוגרים.

חיים כץ: אמרו לך את זה פה.

משה גפני: לא, אבל למען ההגינות נאמר גם שלפני זה זה נקלע לקשיים.

משה גפני: את כנראה התכוונת לעניין הזה.

גלילה הורנשטיין: "אגרקסקו" בקשיים, ואני לא אכנס לזה.

גלילה הורנשטיין: אני שאלתי, גם בבית המשפט, איך קרה שהגענו לאן שהגענו.

חיים כץ: בסדר, הגענו.

חיים כץ: השאלה היא מה אנחנו עושים עכשיו?

גלילה הורנשטיין: חברת "טריגר" באה לתת ייעוץ לחברה.

גלילה הורנשטיין: הם ישבו חודשיים-שלושה, כמה שישבו, והגיעו למסקנה - גם קיבלתי אישור של עורך הדין שלהם שהיה בדיון בבית המשפט - לעשות תוכנית הבראה כמו שדובר כאן.

גלילה הורנשטיין: אף אחד מהוועדה הזאת לא החליט לקחת את "אגרקסקו" להליך משפטי.

גלילה הורנשטיין: גם בבית המשפט שאלנו: איך קרה?

גלילה הורנשטיין: מה קרה בכלל?

גלילה הורנשטיין: הסתבר שבשלב מסוים כנראה - והכול אני אומרת "כנראה", כי אנחנו דרשנו חקירות, ותהיינה חקירות על זה – היתה איזושהי ישיבה.

גלילה הורנשטיין: יש לנו את המסמך, זה היה כנראה ב-30 לאפריל - אני מאוד זהירה, ואני לא רוצה שיתפסו אותי במילה - ששם רשות החברות יחד עם מועצת הצמחים ישבו והחליטו שכנראה הולכים להליך של הקפאה.

גלילה הורנשטיין: אני אומרת "כנראה" כי יש נייר, והנייר ידבר בעד עצמו.

גלילה הורנשטיין: התנאי הוא שתהיה הגנה על המגדלים.

גלילה הורנשטיין: אני לא יודעת אם כתוצאה מהישיבה הזאת הסיפור התגלגל או לא.

גלילה הורנשטיין: אבל, משרד החקלאות, מועצת הצמחים היתה מעורבת בהחלטה הזאת ללכת לקראת הקפאת ההליכים.

גלילה הורנשטיין: ברגע שהיתה החלטה ללכת, נגמר העניין.

גלילה הורנשטיין: כי אנחנו עכשיו רואים שאלמלא נפלה החלטה כזאת – ולא קשור כרגע להפרטה, זה בפירוש לא חשוב – הכספים שנגבו מגורמי חוץ וההפעלה שהיתה בתקופת ההקפאה נתנה אפשרות להמשיך להפעיל את זה במתכונת של הבראה, כי ניהלו משא-ומתן.

גלילה הורנשטיין: התחילו לנהל משא-ומתן עם העובדים לתוכנית הבראה, וכנראה שזה יכול היה לעבוד.

גלילה הורנשטיין: למה אני אומרת "כנראה"?

גלילה הורנשטיין: עובדה שזה לא עבד.

גלילה הורנשטיין: אבל, אנחנו לא יודעים למה זה לא עבד, מה היו הסיבות שגרמו להידרדרות ולהמשך הגלגול של הדבר.

גלילה הורנשטיין: בינואר השנה, כמו שנאמר, האוצר העביר 55 מיליון שקל.

גלילה הורנשטיין: שלא תהיינה אי-הבנות, לא בשביל המגדלים.

גלילה הורנשטיין: הכסף היה צבוע שם.

גלילה הורנשטיין: 12.5 מיליון שקל עבור הפיצויים שהעובדים היו צריכים לקבל במסגרת אותה תוכנית הבראה, 17 או 20 מיליון שקל כדי לעשות איחוד מחסנים וכל מיני דברים שקשורים לתפעול, ועוד איזה סכום כסף.

גלילה הורנשטיין: המגדלים בכלל לא היה ב-55 מיליון שקל האלה.

גלילה הורנשטיין: יום אחרי זה – אני אומרת את זה ציורית, כי לא הייתי שם – התאיידו ה-55.

גלילה הורנשטיין: אנחנו לא יודעים איפה הם.

אורלי לוי אבקסיס: הם לא הלכו למטרה שלשמה הם הוקצו.

גלילה הורנשטיין: לא.

גלילה הורנשטיין: קוראים לזה: טבלת שימושים – טבלה שהגשתי לבית המשפט כדי שבית המשפט יהיה ער וידע בדיוק מה קרה.

משה גפני: זה כסף שהמדינה נתנה.

גלילה הורנשטיין: אנחנו לא יודעים איפה הכסף.

משה גפני: האם מישהו יודע?

גלילה הורנשטיין: מי שיחקור ידע.

גלילה הורנשטיין: אני חושבת שיהיה קצת קשה.

אורלי לוי אבקסיס: מי מנהל את החשבונות של החברה?

גלילה הורנשטיין: לי אין סמכות לחקור, וגם אם היתה לי לא הייתי חוקרת.

אורלי לוי אבקסיס: האם לא שאלתם, לא דרשתם?

גלילה הורנשטיין: שאלנו.

גלילה הורנשטיין: אבל, זה לא חשוב כרגע.

גלילה הורנשטיין: לנו נודע על ה-55 מיליון, ממש כמו שאומרים, לאחרונה.

גלילה הורנשטיין: לא ידענו.

גלילה הורנשטיין: ברגע שזה נודע לנו, הודענו את זה גם לבית המשפט.

גלילה הורנשטיין: אנחנו מנהלים משא-ומתן עם האוצר.

גלילה הורנשטיין: כידוע לכם, המניות הן: 30 – האוצר, המדינה, מועצת הצמחים – 59, 11 – תנובה.

גלילה הורנשטיין: יושב-ראש ההסתדרות מנהל משא-ומתן עם תנובה, אנחנו מנהלים עם יחד יושב-ראש ההסתדרות משא ומתן עם האוצר, עם משרד החקלאות.

גלילה הורנשטיין: אבל, שום דבר.

גלילה הורנשטיין: לא התייחסו לעובדים, לא דיברו עם העובדים, לא התקשרו לעובדים.

גלילה הורנשטיין: העובדים ניסו אלף פעם לדבר איתם.

גלילה הורנשטיין: העובדים עשו אפילו פעמיים הפגנה מול הבית של שרת החקלאות.

חיים כץ: הם לא דיברו עם המפרק.

חיים כץ: הם שומרים על זכות השתיקה.

גלילה הורנשטיין: שרת החקלאות לא יצאה אליהם, לא דיברה אליהם.

חיים כץ: היא לא היתה בבית.

גלילה הורנשטיין: אמרו שהיא אולי נכנסה מכניסה אחורית.

גלילה הורנשטיין: אבל, אנחנו לא יודעים אם כן או לא.

גלילה הורנשטיין: זה היה מאוחר בערב.

חיים כץ: היא היתה בשוויץ.

חיים כץ: אתם לא יודעים לבחור את התאריכים.

גלילה הורנשטיין: אני מאמינה שהוועד ידע לבחור את התאריך.

גלילה הורנשטיין: אבל, העובדה היא שמשרד החקלאות לא חושב כמעסיק – אני מדברת עליהם עכשיו כמעסיקים, אני לא מדברת לא אג"חים, ולא מגדלים, ולא חקלאים - הם בעלי המניות - - -

חיים כץ: מה המצב היום עם העובדים?

גלילה הורנשטיין: לאור העובדה שבית המשפט החליט שצו ההקפאה בטל, נדרשנו להגיש בקשת פירוק.

גלילה הורנשטיין: אנחנו לא היינו מגישים ככה.

גלילה הורנשטיין: זה לא סמפטי שעובדים מגישים בקשת פירוק ל"אגרקסקו" – אני רוצה שזה יהיה ברור.

גלילה הורנשטיין: יש תיקים אחרים שאנחנו עושים את זה בלי בעיה.

גלילה הורנשטיין: כאן לא היתה לנו ברירה כי זה היה בעצם תכתיב של בית המשפט.

גלילה הורנשטיין: הגשנו את בקשת הפירוק.

גלילה הורנשטיין: ביקשנו ששלמה נס ימשיך להיות המפרק הזמני.

גלילה הורנשטיין: בית המשפט החליט למנות עוד מפרק אחד.

גלילה הורנשטיין: כרגע אנחנו ביקשנו בבקשה להמשיך להפעיל את העסק.

גלילה הורנשטיין: אנחנו עוד לא הספקנו לשבת עם המפרק הזמני – קוראים לו עכשיו המפרק הזמני – כדי לראות איך הוא ממשיך.

גלילה הורנשטיין: הוא כבר לא נאמן, הוא עכשיו מפרק הזמני.

לאה נס: עד שלשום הייתי נאמן, אני עכשיו מפרק.

גלילה הורנשטיין: הוא לא נאמן יותר, הוא מפרק זמני עם סמכויות אחרות לגמרי.

גלילה הורנשטיין: אנחנו צריכים לדעת עכשיו איפה הוא עומד במובן של המשך ההפעלה.

שי חרמש: האם זה זמני כי זה עוד הפיך?

שי חרמש: האם אפשר לחזור אחורה?

לאה נס: אפשר לחזור אחורה, כן.

גלילה הורנשטיין: כי צו הפירוק יהיה עוד שלושה חודשים, ומכיוון שמי כמוך יודע שבזמן של הפעלה אפשר עוד להפעיל עסק - - -so called

חיים כץ: לא ענית על השאלה מה מצב העובדים במשא-ומתן.

חיים כץ: על מה הוא מתנהל?

חיים כץ: האם על פיצויים?

גלילה הורנשטיין: על פיצויים של העובדים.

חיים כץ: של כולם?

גלילה הורנשטיין: כן, ל-100% חסר להם פיצויים, כספים – השלמה.

חיים כץ: יכול להיות שלכולם חסר ל-100%.

שי חרמש: חסר 2.5 מיליון יורו על ה-100%.

שי חרמש: 90 מיליון שקל ל- 48%.

גלילה הורנשטיין: הם גם היו קצת זחוחים בעניין.

גלילה הורנשטיין: לא עיגנו הכול בהסכם הקיבוצי.

גלילה הורנשטיין: דרשתי עכשיו לעשות הסכם קיבוצי, וקיבלתי הסכמה.

גלילה הורנשטיין: נחתם הסכם קיבוצי בהליך הזה.

גלילה הורנשטיין: 100, 90 מיליון שקל יש חובות לעובדים.

גלילה הורנשטיין: אנחנו מנסים לנהל משא-ומתן.

שי חרמש: גלילה, 90 מיליון זה על 48%.

גלילה הורנשטיין: הכול.

שי חרמש: אז למעלה מ-100 מיליון.

שאול צבעוני: שמי שאול צבעוני, יושב-ראש ועד העובדים.

שאול צבעוני: שאלתם קודם לגילם של העובדים.

שאול צבעוני: עשינו דוח אקראי לגמרי.

שאול צבעוני: העובד הכי ותיק בחברה עובד 43 שנה, והעובד במקום ה-100 – 27 שנים.

שאול צבעוני: תבינו את המשמעות.

חיים כץ: כמה זמן עובד העובד ה-200?

שאול צבעוני: הממוצע הוא בין 17 ל-25.

שאול צבעוני: אבל, בכל זאת תבינו את המשמעות.

שאול צבעוני: 100 עובדים עובדים בחברה הזאת יותר מ-27 שנים.

שאול צבעוני: כולם יודעים למה ועל מה קמה המחאה החברתית בחודשים האחרונים.

שאול צבעוני: שרת החקלאות לא יכולה להרשות לעצמה את הלוקסוס לשבת מן הצד.

שאול צבעוני: סגירתה של חברת "אגרקסקו" או חיסולה יוביל בסופו של דבר לזה שגופים כמו "מהדרין" - - -

חיים כץ: אני לא רואה שהמלחמה שלכם הולכת על המשך החיים של "אגרקסקו".

חיים כץ: אתם מדברים על הפיצויים.

גלילה הורנשטיין: לא, לא.

חיים כץ: אל תגידי לי: "לא, לא".

חיים כץ: אני שומע.

חיים כץ: אתם רצים על הפיצויים ולא על המשך הקיום של "אגרקסקו".

שי חרמש: החברה כבר לא קיימת, חיים.

שי חרמש: אין סחורה, גמרנו.

שי חרמש: חיים, איזה חברה?

גלילה הורנשטיין: אדוני היושב-ראש, האם אני יכול להשיב על האשמה?

גלילה הורנשטיין: אתה מאשים אותנו במשהו.

חיים כץ: אני לא מאשים בכלום.

שי חרמש: היא שלד, ולא חברה.

שי חרמש: אין חברה.

גלילה הורנשטיין: אתה מאשים.

משה גפני: הוא לא מאשים בשום דבר.

גלילה הורנשטיין: כן, שאנחנו לא דואגים לחברה, וזה לא נכון.

גלילה הורנשטיין: אנחנו דואגים.

משה גפני: הוא לא אמר את זה.

משה גפני: הוא אמר שאתם מדברים על כך, ובצדק מבחינתכם, אתם הרי לא מנהלים את הכול, שאם אכן החברה תפורק – דבר שאתם לא מעוניינים בו – אתם רוצים לשמור על הזכויות של העובדים.

גלילה הורנשטיין: ואנחנו מעוניינים שבפירוק הזמני תהיה הפעלה.

גלילה הורנשטיין: אדוני היושב-ראש, אנחנו מעוניינים שבפירוק הזמני החברה תמשיך להיות מופעלת.

שי חרמש: גלילה, מי יספק לה סחורה?

שי חרמש: אתם לא מבינים, אין חברה ואין סחורה.

משה גפני: אני מבקש ממישהו שמייצג את כל החקלאים לדבר.

דוד שליט: שמי דוד שליט, ואני יושב-ראש של שתי אגודות חקלאיות: אפאי גרנות, פרי שומרון.

דוד שליט: זה קומפלקס של המשק הקיבוצי והמשפחתי בין חיפה ותל-אביב.

דוד שליט: באתי לפה לבקש על כספם של החקלאים.

דוד שליט: אנחנו חלק מהותי מאוד בתוצרת שנשלחה מחודש מאי.

דוד שליט: מסרנו אותה בנאמנות.

דוד שליט: קיבלנו מכתב אישי מהמנכ"ל דאז, מר בונדי, שהכסף שייך לנו, ושהוא לא קשור בעסקי החברה.

דוד שליט: בעינינו, כל מה שאמר שלמה נס הם אורים ותומים.

דוד שליט: אנחנו הצטרפנו אליו באופן אישי.

דוד שליט: חתמנו שאנחנו רוצים את המשך קיומה של החברה.

דוד שליט: אני רוצה להעיר שתי הערות קטנות.

דוד שליט: ראשית, צר לי מאוד שאני לא יכול להסכים עם יוסי ישי.

דוד שליט: אני 40 שנה בעסק.

דוד שליט: חתמתי חוזים עם נמלים ועם אוניות.

דוד שליט: עבדתי בארץ ובאירופה.

דוד שליט: אי-אפשר יהיה לייצא ולשנע 700,000 טון תוצרת חקלאית מאשדוד לנמלים האירופאים ללא אוניות "אגרקסקו".

דוד שליט: תהיה שואה.

אורלי לוי אבקסיס: האם אמרתם את זה במשרד החקלאות?

דוד שליט: אמרתי את זה ליוסי בפגישה, ומשום כבודו הוא יציג את עצמו.

דוד שליט: אנחנו לא היינו שבעי רצון מהפגישה.

דוד שליט: אלון ואני היינו אצלו ואצל השרה, ולא הסכמנו על עוד דברים.

אורלי לוי אבקסיס: נציג משרד החקלאות אומר שהם היו באמת משוכנעים שהיום הרבה יותר קל לעשות את זה , גם בגלל פתיחת התקשורת.

אורלי לוי אבקסיס: הם השתכנעו, והם הביאו דוגמה מקיבוץ שלוחות שעושה את זה בגזר עם שתי פקידות.

אורלי לוי אבקסיס: אתה אומר שאי-אפשר לעשות את זה.

דוד שליט: אפשר לעשות עם הגזר כש"אגרקסקו" קיימת, כשיש עגלה גדולה.

אורלי לוי אבקסיס: האם את זה לא הבינו במשרד החקלאות?

דוד שליט: אין דבר שיוסי לא מבין.

דוד שליט: הרי יוסי הוא המורה של כולנו.

דוד שליט: אבל, תפיסת העולם היא אחרת – לרדת מאחריות.

חיים כץ: האם אפשר לשווק את הסחורה באינטרנט?

דוד שליט: אפשר.

חיים כץ: בקלות.

חיים כץ: אתה מעביר היום גם תמונות דרך האינטרנט.

אורלי לוי אבקסיס: גם תאכל את זה דרך דף נייר.

דוד שליט: יוסי, האם יש לנו 700,000 טון תוצרת חקלאית?

דוד שליט: האם אני צודק?

יוסי ישי: כן.

דוד שליט: במושגים בין-לאומיים 700,000 טון הם כמות אדירה.

דוד שליט: בשבוע שעבר היה קונגרס מגדלי אבוקדו באוסטרליה.

דוד שליט: מעל הבמה נאמר שם שהאירוע החשוב ביותר שקרה לתעשיית האבוקדו העולמית – 2 מיליון טון בעולם – הוא פירוקה של "אגרקסקו".

דוד שליט: הגויים המומים מאיתנו, כמו בנושאים אחרים.

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה כרגע עם התוצרת החקלאית שלא מיוצאת?

דוד שליט: אין כרגע יצוא.

דוד שליט: אנחנו מייצאים בקיץ מעט מאוד.

דוד שליט: זה יתחיל באוקטובר, נובמבר, דצמבר.

אורלי לוי אבקסיס: ואז אולי יגיד לכם משרד האוצר להשמיד יבולים מאחר שזה יוריד את המחיר.

דוד שליט: גם את זה כבר אמרו לנו.

דוד שליט: יוסי אומר שיש דרך אחרת.

דוד שליט: רבותי, היו בארץ שני גופים גדולים: "אגרקסקו" ו"מהדרין".

דוד שליט: בשנים האחרונות "מהדרין" נכנסה למוצרים אחרים.

דוד שליט: תבוא עליה הברכה.

דוד שליט: זו חברה שעושה עבודה יפה מאוד כל זמן ש"אגרקסקו" היתה קיימת.

דוד שליט: אנחנו כבר הלכנו ל"מהדרין", אנחנו זקוקים למימון כי כל יצואן עוזר למגדלים.

שי חרמש: אגב, מי הבעלים של "מהדרין"?

שי חרמש: דנקנר ותשובה.

שי חרמש: חבר הכנסת גפני, שמעת?

משה גפני: אני יודע גם בלי שתגיד לי את זה.

משה גפני: כתוב שזה תשובה ודנקנר.

משה גפני: למדתי ב"חינוך העצמאי" לקרוא בלי נקודות.

משה גפני: כאילו שאנחנו לא יודעים פה על מה מדובר, כאילו שהגענו מהחלל החיצון.

דוד שליט: אני מודה לכם ששמעתי אותי.

דוד שליט: משפט אחרון - דעו לכם, שיש לי מגדל, מושבניק בודד, עם מיליון וחצי שקל בקופת "אגרקסקו.

דוד שליט: הוא אבוד לגמרי.

משה גפני: הוא לא מקבל את הכסף.

דוד שליט: לא.

אלון לוי: אני אלון לוי, מנכ"ל אפאי-גרנות.

אלון לוי: אנחנו היינו ספק ההדרים המוביל של "אגרקסקו".

אלון לוי: הערה למנכ"ל משרד החקלאות - אין ספק שיש אפשרויות לייצא את הסחורה.

אלון לוי: השאלה היא באיזה מחיר.

אלון לוי: אנחנו צופים התרסקות של התוצרת החקלאית.

אלון לוי: חקלאים יפשטו רגל, ותהיה לזה עוד תגובת שרשרת.

אלון לוי: בנוסף, בקופת מועצת הצמחים - שר החקלאות ממנה את היושב-ראש – יש מעל 70 מיליון שקל.

אלון לוי: מועצת הצמחים היא בבעלות 55% של "אגרקסקו".

אלון לוי: באחד הדיונים הנציג שלהם יצא מבית המשפט, והוא בכלל לא התייחס.

אלון לוי: הם לא הזרימו אגורה אחת.

אלון לוי: לחקלאים יש היטל מועצה.

אלון לוי: מה שיקרה בתכל'ס הוא מרד חקלאים.

אלון לוי: אני אומר לכם מהשטח שכל חקלאי שחייבים לו כסף לא ישלם אגורה למועצת הצמחים בהיטל עד שהוא לא יחזיר את החוב שלו..

אלון לוי: עורכת הדין המכובדת שאלה איך יכול להיות שהחברה הגיעה למצב כזה.

אלון לוי: המדינה בזמנו גזרה על החברה בתקנון לא לחלק, לא להשאיר שום הון בעודפים ובמצבת הכספים של החברה, אלא לשרשר הכול למגדלים.

אלון לוי: המדינה הרוויחה הון עתק בדרך הזאת, כי החקלאים שילמו מס הכנסה שנכנס למדינה בדרך עוקפת.

אלון לוי: הם גם העסיקו מאות עובדים בדרך.

משה גפני: עו"ד יורם בונן, בבקשה.

יורם בונן: יורם בונן, משרד פישר, בכר, חן.

יורם בונן: אנחנו מייצגים את מחזיקי אגרות החוב שהחברה חייבת להם 140 מיליון.

יוסי ישי: לא סיימת עם המגדלים.

יוסי ישי: נמצא פה מזכיר ארגון מגדלי ירקות שהוא היצואן הגדול ביותר של היצוא החקלאי, ולא שמעת אותו.

משה גפני: תיכף נשמע אותו.

משה גפני: הוא רשום עכשיו.

יורם בונן: רק נתון עובדתי שעלה קודם.

יורם בונן: לפי הנתון שלי יש, "עמיתים" והקרנות הוותיקות מחזיקים 10 מיליון ו- 300 אלף שקל ערך נקוב.

יורם בונן: במונחים כיום זה אומר 12 מיליון שקל.

יורם בונן: אני מבקש להסתכל על הדברים מהצד.

יורם בונן: נדמה לי שאין מחלוקת על הנתונים שאני הולך להציג עכשיו.

יורם בונן: בדצמבר 2010 המדינה מזרימה לחברה כסף לפי הערכת שווי של 600 מיליון שקל.

יורם בונן: זאת אומרת, יש בפני המדינה הערכת שווי ש"אגרקסקו" שווה 600 מיליון שקל.

יורם בונן: באוגוסט 2011 – רק שמונה חודשים אחר כך – החברה הזאת נמצאת בצו פירוק עם חובות של בין 600 ל-700 מיליון שקל לנושים שאין מאיפה לשלם אותם.

יורם בונן: מה זה אם לא השמדת ערך ברוטאלית?

יורם בונן: איפה יש דוגמה נוספת לזה שלוקחים מיליארד ומאתיים מיליון שקל ופשוט לשרוף אותם בגפרור?

יורם בונן: ואז, מצפים לראות.

יורם בונן: אני לא רוצה להיכנס לשאלה האם "אגרקסקו" נחוצה, או לא.

יורם בונן: זה באמת בסמכות האוצר.

יורם בונן: אבל, גם אם מגיעים למסקנה ש"אגרקסקו" לא נחוצה, יש מיליארד ומאתיים דרכים לעשות את זה.

יורם בונן: אבל, מה שנעשה פה היא בטח לא אחת מהן.

יורם בונן: זה פשוט התנהגות חסרת אחריות.

יורם בונן: גם אחר כך לא עונים למכתבים, לא מחזירים טלפונים, לא מדברים עם נאמן.

יורם בונן: בגלל שקוראים לזה המדינה אז אולי זה קצת פחות מפריע.

יורם בונן: אם בעל מניות פרטי היה מתנהג כך אז זה כאילו שהוא ברח מהארץ.

יורם בונן: מי מתנהג כך?

יורם בונן: מהצד השני עומד העיקרון ההפוך: המדינה זה לא אני.

יורם בונן: יש פה השמדת ערך.

יורם בונן: מישהו צריך לעמוד פה ולהגיד: ועדה נכבדה, קוראים לי כך וכך.

יורם בונן: אלה סמכויותיי על-פי החוק, אלו היו שיקוליי.

יורם בונן: זאת ההחלטה שקיבלתי.

יורם בונן: קודם כל, יש מאיפה להתחיל ויש על מה לדבר.

יורם בונן: אבל, אין שום דבר.

יורם בונן: אנחנו שומעים פה כל מיני אמירות עמומות: המדינה.

יורם בונן: מי זה לואי ה-14 הזה?

יורם בונן: אנחנו פנינו גם ליועץ המשפטי לממשלה כי הסיטואציה שבה המדינה מחזיקה מניות בחברה שהיא חברה מעורבת וחוק החברות הממשלתיות חל עליה, ואני תיכף אתייחס לזה - - -

משה גפני: אין לך הרבה זמן.

משה גפני: אנחנו כבר שמענו את כל מה שאתה אומר.

יורם בונן: הפרק של ההפרטה חל עליה, ולכן הגוף היחיד שמוסמך לגרום לזה שהמניות של המדינה יעברו לידיים פרטיות זה ועדת שרים להפרטה או הממשלה.

משה גפני: נכון.

יורם בונן: זה לא שאף אחד לא קיבל החלטה.

יורם בונן: אני מחזיק כאן סיכום דיון מה-30 באפריל: רשות החברות הממשלתית, מנכ"ל משרד החקלאות, עם כל נציגי "אגרקסקו", וכתוב כך: לבחון לעומק את חלופת הקפאת ההליכים – אני מדלג - ואז תוגש בקשה לבית המשפט, ובסופו של דבר, ההליך יתכנס להליך מכירת החברה.

יורם בונן: זאת אומרת, יש פה מעקף של הוראות החוק.

יורם בונן: זה לא משהו שקרה במקרה.

יורם בונן: מישהו מגיש לבית המשפט בקשה להקפאת הליכים, ואז אומרים: אין ברירה, שלמה נס ימכור את המניות.

יורם בונן: מה זה אם לא הפרטה?

יורם בונן: תחשבו שכך מחר חברת החשמל לא משלמת סדרת אג"ח אחת.

יורם בונן: שלמה נס מתמנה לנאמן – אני בעד- ומוכרים את המניות כי זה לא הפרטה.

יורם בונן: האם אתם מעלים על דעתכם שהדברים האלה יקרו?

יורם בונן: אם כבר מדברים על חברת החשמל, - - -

משה גפני: לא, אנחנו לא מדברים על חברת החשמל.

משה גפני: אני מאוד מצטער, בשעה 11:00 הייתי צריך להתחיל ישיבה אחרת של ועדת הכספים.

יורם בונן: ברשות היושב-ראש, אני רוצה להתייחס בקצרה לכמה נקודות שהועלו פה על-ידי נציג המדינה בהתחלה והתייחסו לנציגי האג"ח.

יורם בונן: כל הנושא הזה של גלגול האחריות לדירקטורים מטעם המדינה – ראשית, המדינה מינתה אותם.

יורם בונן: שנית, חלקם הגדול עובדי מדינה.

יורם בונן: אני חושב שעובדי המדינה בחברות הממשלתיות צריכים לבחון היטב את כתבי השיפוי שלהם כי פוליסות הביטוח לא מכסות את זה.

יורם בונן: שנית, החברה היא חברה מעורבת.

יורם בונן: כמו שאמרתי, 60% מהמניות מוחזקות על-ידי מועצת הצמחים.

יורם בונן: מה זה מועצת הצמחים אם לא מדינת ישראל.

יורם בונן: יש פה רשימה של שני עמודים מהחוק לגבי הסמכויות של מדינת ישראל כלפי מועצת הצמחים.

יורם בונן: הדבר האחרון שאני מבקש להגיד - - -

משה גפני: כולנו יודעים שיש פה מחדל, ושמתנהלים פה בעקיפה של החוק.

יורם בונן: אני בכל זאת רוצה כן לחזור לגבי העמדה של אגף שוק ההון כי במשרד האוצר יש אגפים שונים.

יורם בונן: אף אחד לא חושב שההשקעה פה היתה השקעה רשלנית.

יורם בונן: בסופו של דבר, זו חברה שדורגה בדירוג גבוה.

יורם בונן: חשבו אז שהמעורבות של המדינה היא יתרון, ומסתבר שהיום זה חיסרון.

יורם בונן: אני חושב שלא מאוחר, ואני מבקש שהוועדה תפנה לגורמים המוסמכים מטעם הממשלה לקחת אחריות על התהליך וגם לקחת אחריות על החובות, ולנהל את זה בצורה מסודרת כדי למזער את הנזק האדיר שעומד פה.

יורם בונן: יש פה חובות ב-600 מיליון שקל.

יורם בונן: אני מקווה שברור, אף אחד לא יוותר על שום הליך, על שום טענה ועל שום נתבע.

יורם בונן: אני חושב שזה הזמן.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מאיר יפרח מזכיר ארגון מגדלי הירקות, בבקשה.

מאיר פרוש: כולם יודעים מה היתה המדיניות ואיך החברה הגיעה למצב הזה, ולכן לא נדבר על זה.

מאיר פרוש: אני רוצה להזכיר שני מגזרים.

מאיר פרוש: הראשון הוא עובדי "אגרקסקו".

מאיר פרוש: הם לא צריכים להינזק בגלל ניהול כושל, וזה נאמר פה.

מאיר פרוש: השני הוא המגדלים.

מאיר פרוש: דווקא בתקופת ההקפאה נאמר להם שהכסף מובטח, גם על-ידי ייעוץ משפטי של "אגרקסקו", חנינא ברנדס.

מאיר פרוש: אילו לא היה הנייר הזה של היועץ המשפטי של "אגרקסקו" ושל מנכ"ל "אגרקסקו", בונדי, אני חושב שהמגדלים היו ברמה של 4 – 5 מיליון שקל.

מאיר פרוש: הוסיפו עוד שלושה שבועות של שיווק בגלל הביטחון שהכסף הזה חוזר.

מאיר פרוש: בסופו של דבר, אני חושב שזה בלתי הפיך, חבל לדבר פה.

מאיר פרוש: גם אם העובדים רוצים שהחברה הזאת תתקיים, המגדלים כבר לא שם.

מאיר פרוש: כמגדלים קיבלנו תמורות נמוכות, ולכן לא יכולנו להישאר ב"אגרקסקו".

מאיר פרוש: אם במשך חצי שנה לא מגיעים 40,000 משטחים, אוניות נשארות, 540 עובדים, וחוב מעיק של אג"חים על החברה, אז לחברה אין שום סיכוי להמשיך להתקיים.

חיים כץ: האם אתם עובדים עכשיו דרך "מהדרין"?

שי חרמש: האבוקדו הולך דרך "מהדרין".

מאיר פרוש: יש עוד 60 חברות.

מאיר פרוש: מבחינת המגדלים, תפתרו את הבעיה של ה-38 מיליון.

מאיר פרוש: יהיה סידור לכל מגדל לאן לשווק, ולא מעניין אותי דנקנר.

מאיר פרוש: "גרנות" מדברים עכשיו לקחת כסף שבכלל אין להם במועצת הצמחים.

מאיר פרוש: ברגע שגרנות יצאו – גרנות זה הכסף הגדול, 50 מיליון – הם בעצם הרגו את החברה.

מאיר פרוש: עכשיו הם מבקשים את הכסף של האחרים.

מאיר פרוש: הכסף במועצת הצמחים הוא כסף שנקבע בחוק לצורך ייעודי, מחקר, הדרכה.

חיים כץ: מה שהוא אומר: תביא את הכסף ועזוב אותי.

מאיר פרוש: תנו את ה-38 מיליון שקל והמגדלים כבר יתארגנו.

מאיר פרוש: המגדלים כבר שם.

מאיר פרוש: אל תחפשו לשקם את החברה.

מאיר פרוש: תעזרו למי שאתם יכולים לעזור, ובזה זה נגמר – שלום על ישראל.

קריאה: אתה דירקטור ב"אגרקסקו"?

מאיר פרוש: כן, הייתי דירקטור ב"אגרקסקו".

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת יעקב אדרי.

יעקב אדרי: אני העליתי חשש בהתחלה שאכן יהיה, אלא אם כן נפתיע.

יעקב אדרי: לאור כל מה ששמעתי כאן, ואני אומר זאת בזהירות, לדעתי "אגרקסקו" סיימו את תפקידם.

יעקב אדרי: חבל לי, זה נשמע ונראה לא טוב.

יעקב אדרי: המדינה התנערה מהאחריות שלה, עם כל הדירקטורים, וכל מה ששמענו כאן.

יעקב אדרי: שמענו גם שהשופטת אמרה דברים לא קלים.

יעקב אדרי: נושא העובדים והזכויות שלהם צריך להיות מעל לכל ויכוח.

חיים כץ: צריך את נושא העובדים, וצריך שיהיה מישהו שייתן את הדין כי פה לא נעשו דברים ביושר.

חיים כץ: לא נעשו דברים ביושר.

חיים כץ: מישהו חגג וחוגג, ורוצה שזה ייגמר כך.

יעקב אדרי: נכון, אני מסכים איתך.

יעקב אדרי: חיים, אתה מכיר את הנושא מצוין.

שי חרמש: יעקב, הכול זה חבילה אחת: גם עובדים, גם חקלאים וגם אג"ח.

שי חרמש: זה כל הנושים.

יעקב אדרי: אבל, מכולם אני מבין ש"אגרקסקו" סיימה את תפקידה?

שי חרמש: כן, על זה אין ויכוח.

יעקב אדרי: חבל לי מאוד.

יעקב אדרי: אבל, זה מה שיש.

יעקב אדרי: בואו נראה איך ניתן להגן על הזכויות של כל הנושים.

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: אני לא מקבל את זה, תיכף אומר לך.

יעקב אדרי: אם אתה תרצה איזה הצעה, אני - - -

משה גפני: אורלי, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת להגיד שאני נחשפתי פה, אולי לראשונה, להתנהלות כל כך כושלת.

אורלי לוי אבקסיס: ראשית, משרדי ממשלה שמשחקים בכספי ציבור בצורה כזאת, ולא נותנים את הדין.

אורלי לוי אבקסיס: לא סתם שאלתי את מנכ"ל משרד החקלאות על סמך מה הועבר הכסף, ולאן הוא עבר.

אורלי לוי אבקסיס: הוא אמר שזה היה תלוי בתוכנית הבראה.

אורלי לוי אבקסיס: רשויות היום קורסות.

אורלי לוי אבקסיס: אם לא הוצגו באמת תוכניות הבראה באישור משרד האוצר, הן לא יראו שקל, אפילו מהכספים שמגיעים להן - לא מענקי איזון, ולא כלום, ושהתושבים ייקברו שם.

אורלי לוי אבקסיס: היום אני שומעת שבסוף זה בכלל לא היה תלוי בתוכנית הבראה בחברה, ושהוזרמו 55 מיליון שהתאדו יום לאחר מכן.

אורלי לוי אבקסיס: בהתחלה עוד איכשהו חשבו שהם יהיו צבועים והם ישרתו באמת אולי את עניין זכויות העובדים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל, היום אנחנו יודעים שאנחנו אפילו לא יכולים לעקוב אחרי הכסף.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו היום עוסקים בהתנהלות רשלנית ב"אגרקסקו".

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לדעת באיזה מקומות נוספים אנחנו יכולים להרים את המסך, ולגלות את הדברים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: זה כסף שלנו, ויש לנו זכות לדעת מי נתן את ההוראה, ולאן הלך הכסף, ועל סמך מה ניתן הכסף.

אורלי לוי אבקסיס: שנית, לגבי אגרות החוב - הפנסיות שלנו משחקות שם.

אורלי לוי אבקסיס: אם המדינה פיתתה ולקנות את האג"חים האלה מבלי לקחת בחשבון - - -

חיים כץ: אורלי, יושב פה נציג האוצר ואומר: יש לך שני מיליון.

חיים כץ: הוא מדבר לוועדה ואומר נתונים לא נכונים.

חיים כץ: אורלי, הוא נותן נתונים לא נכונים.

חיים כץ: פקיד אוצר משקר את הוועדה פה.

חיים כץ: במקום להגיד לא יודע - - -

יובל צלנר: - - -

חיים כץ: אני אתן לך להגיב.

חיים כץ: הוא אומר פה 400 אלף יורו שזה 2 מיליון, ואומר אחר כך מישהו אחר: לא, זה 12 מיליון.

שי חרמש: ואם זה בקרנות אחרות זה לא כסף?

חיים כץ: לא, לא.

חיים כץ: זה קרנות בבעלות המדינה.

שי חרמש: והאחרות זה הפקר?

חיים כץ: "פסגות" זה משהו אחר, זה גופים אחרים שהחליטו לקנות בגלל משהו אחר.

אורלי לוי אבקסיס: הם פיתו לקנות בתנאים כאלה כאשר יודעים - - -

שי חרמש: חיים, ידעו שהמדינה עומדת מאחורה.

חיים כץ: אני אתן לך להגיב.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר קונים את אגרות החוב האלה ישנה מחשבה שיש להן תמורה.

אורלי לוי אבקסיס: העיקרון הוא שיש פה אחריות של מדינה, ושאנחנו נדע שמחר או מחרתיים אנחנו לא צריכים לעשות הרמת מסך כי אנחנו יודעים מי עומד מאחורי הדברים.

אורלי לוי אבקסיס: היום יש פה התנערות טוטלית הן מהחובות כלפי החקלאים, הן מהחובות כלפי העובדים, ואי-אפשר לדעת מה קורה.

אורלי לוי אבקסיס: אני שומעת את ד"ר נס המפרק.

אורלי לוי אבקסיס: הוא אומר: יכול להיות שעוד אפשר להציל משהו, כי בחודשיים הכי קשים הצלחנו לגבות מהשווקים בחוץ-לארץ 200 מיליון.

יעקב אדרי: כן, הוא גבה לא מעט כסף.

אורלי לוי אבקסיס: במקביל, יש לחברה מוניטין, והיום מוניטין ושווקים בעולם עולים כסף.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו בעצם מפקירים ואומרים להם: לכו לשחק עכשיו בשוק בחוץ, מי שייתן את המחיר הנמוך ביותר.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שאנחנו חייבים לדעת איך עובד משרד האוצר, ומה הן הביטחונות כאשר הוא נותן כספים של הציבור.

אורלי לוי אבקסיס: אני רואה שזה משעשע אתכם.

אורלי לוי אבקסיס: קודם כל, מיום ליום אתם נראים צעירים מידיי.

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שלוקחים אתכם עוד לפני שגיבשתם איזושהי אג'נדה.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא רוצה לתקוף אתכם, כי אני יודעת שאתם באים ואומרים את מה שנאמר לכם.

משה גפני: האם להגיד "צעירים" זה נקרא לתקוף?

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא.

אורלי לוי אבקסיס: הרי אין להם שום סמכות פה.

אורלי לוי אבקסיס: הם לא יבואו ויגידו: אנחנו מוכנים.

אורלי לוי אבקסיס: אם היה משהו רציני היו מביאים לפה באמת את מי שיכול לקבל החלטות.

אורלי לוי אבקסיס: העניין הוא שיש פה איזושהי זחיחות של הצעירים האלה.

משה גפני: את כנראה לא מכירה את הבכירים.

אורלי לוי אבקסיס: יש פה איזושהי זחיחות שהיא לא מקובלת עליי כאשר אנשים עובדים ארבעים שנה, והם לא יודעים מה יהיה איתם מחר, בראש השנה, ואיך הם יצליחו להתארגן.

אורלי לוי אבקסיס: בעוד חצי שנה יגידו לחקלאים לשרוף את היבולים האלה כי לא יהיה מי שישווק אותם, וזאת כדי שהם לא יורידו את מחירי השוק.

אורלי לוי אבקסיס: זה מה שיקרה, וזה קרה בעבר.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא משהו חדש, אלו דברים שניתן לצפות אותם.

אורלי לוי אבקסיס: אם אומרים ששווי החברה הוא 600 מיליון, ושמונה חודשים לאחר מכן שווי החברה הוא מינוס 600 מיליון, יש פה גם בעיה בהערכת השוק.

אורלי לוי אבקסיס: מישהו צריך לשלם פה בתפקידו כי הוא לא מילא את תפקידו כראוי.

אורלי לוי אבקסיס: האחריות פה היא אישית.

אורלי לוי אבקסיס: חיים, קיבלנו כמה חוקים אצלנו בוועדה בענייני רווחה לגבי אחריות אישית בעת התרשלות או בעת אי מילוי תפקיד.

חיים כץ: עכשיו את מבינה למה האוצר והתמ"ת לא רוצים אחריות אישית על עובדי מדינה?

אורלי לוי אבקסיס: אולי זו הסיבה לכך שאנחנו יכולים לבקש אחריות אישית, ואז הדברים יעשו בכובד ראש ובאחריות אמיתית.

חיים כץ: אתה יכול להגיב.

לירז דמביץ-כהן: ברשותך, אני רוצה להגיב על הטענה שהושמעה פה בדבר נתונים לא נכונים שנמסרו לוועדה.

משה גפני: שם ותפקיד לפרוטוקול.

לירז דמביץ-כהן: עו"ד לירז דמביץ מהלשכה המשפטית באוצר.

לירז דמביץ-כהן: בתחילת הדברים נתבקשנו לתת איזושהי סקירה קצרה.

לירז דמביץ-כהן: אמר כאן נציג האוצר שהוא מקריא מפרוטוקול בית המשפט הפורמאלי של כבוד השופטת ורדה אלשיך: הקרנות נושאות ב"אגרקסקו" בסכום של כ-400 אלף יורו.

לירז דמביץ-כהן: זה מה שהוא אמר מתוך הפרוטוקול.

לירז דמביץ-כהן: הוא אמר: אני לא יודע את זה ברמה האישית.

לירז דמביץ-כהן: שתי דקות לאחר מכן קיבל את רשות הדיבור סגן המפקח על הביטוח מר אליאור גבאי, ותיקן ואמר שמדובר בסכום גבוה הרבה יותר, ושהוא יחזור לוועדה עם הנתונים.

לירז דמביץ-כהן: זה באשר לנתונים לא נכונים שנמסרו לוועדה, וזה רק להעמיד דברים על דיוקם.

אורלי לוי אבקסיס: האם אתם לא מכינים שיעורי בית לפני שאתם באים?

משה גפני: לא, אורלי.

משה גפני: מה זה משנה?

משה גפני: ההבהרה ברורה.

אורלי לוי אבקסיס: זה משנה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו ניזונים מזה.

משה גפני: יש דיון.

משה גפני: ציון, בבקשה.

ציון פיניאן: תודה רבה ליושבי-ראש.

ציון פיניאן: ממה ששמעתי מבין השיטים, פה רב הנסתר על הנגלה, ודברים שאסור לדבר עליהם.

ציון פיניאן: ונכון – הזמן עשה את שלו.

ציון פיניאן: הדבר הגרוע יותר הוא שקברו קבורת חמור את "אגרקסקו".

ציון פיניאן: פשוט לא ניתן לעשות שום דבר.

ציון פיניאן: הביאו מוצר מושלם, וזהו גזר דין מוות.

ציון פיניאן: צריך להגיד "קדיש" על ישראל, ונגמר הסיפור.

ציון פיניאן: אבל, צריך לדאוג לעובדים שנותרו פה.

ציון פיניאן: מדובר פה על בין 330 ל-500 עובדים.

ציון פיניאן: חלק מהעובדים בחוץ-לארץ הם ישראלים.

שי חרמש: ואם הם לא ישראלים, האם צריך לזרוק אותם?

ציון פיניאן: קודם כל, אני צריך לדאוג לעם ישראל, אחר כך לגויים.

שי חרמש: לא, אתה דואג לכולם.

שי חרמש: לא "גויים", הם עבדו בשבילך ושירתו אותך כל השנים.

ציון פיניאן: אני קודם צריך לדאוג לעם ישראל.

ציון פיניאן: כפי שאמר חבר הכנסת חיים כץ, צריך לדעת מי נתן את ההוראה, ולבוא עימו חשבון.

ציון פיניאן: כי אם הפעם נשתוק, זה יבוא לנו במקום אחר.

ציון פיניאן: צריך לראות מי הם האנשים והגופים שגרמו את הנזק הזה למדינה, לעובדים ולכולם, ולבוא עימם חשבון.

משה גפני: יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה ואני דיברנו על השאלה מי נושא באחריות.

משה גפני: שני השרים הם אלה שנושאים באחריות.

משה גפני: זה שר האוצר ושרת החקלאות, הם נושאים באחריות.

משה גפני: יש פה דיונים שהם דיונים טכניים, ושאלה של מדיניות.

משה גפני: הם נושאים באחריות.

משה גפני: הפקידים הצעירים והמבוגרים לא נושאים באחריות, הם עושים את תפקידם.

משה גפני: בדיון הזה עלו כמה דברים.

משה גפני: הדבר הראשון הוא שאלה של מדיניות.

משה גפני: אומר מנכ"ל משרד החקלאות: הייצוא החקלאי יכול להסתדר בשנים הללו גם בלי "אגרקסקו".

משה גפני: על אף שיש חשיבות, לדבריו, בקיום "אגרקסקו", אבל זה יכול להתקיים.

משה גפני: יש כאלה שסבורים אחרת.

משה גפני: אני, למשל, מהדיון כאן משוכנע שנגרם נזק לייצוא החקלאי בעצם העובדה שאין עגלה גדולה שמובילה את העניין.

משה גפני: הדוגמאות הן אלו שהביא המפרק הזמני ד"ר שלמה נס.

משה גפני: למשל, כאשר יש דיון בחוץ-לארץ, ואפילו בארץ, ברור הוא שכאשר יש "אגרקסקו", הכול נראה אחרת.

משה גפני: זו שאלה של מדיניות.

משה גפני: אבל, יש פה דבר יותר חמור.

משה גפני: כתוצאה מהמדיניות הזאת אמרו אנשי האוצר ואנשי רשות החברות הממשלתיות שהחליטו שאין צורך ב"אגרקסקו".

משה גפני: שלא תהיה אי-הבנה - זה מה שאמרתי לחבר הכנסת יעקב אדרי - מבחינתי, אני יושב-ראש ועדת הכספים, באופן זמני כמובן כי אחרי יהיה יושב-ראש אחר.

משה גפני: אבל, כל עוד שאני יושב-ראש ועדת הכספים, אתם צריכים את אישורה של הוועדה כאשר אתם הולכים להפריט חברה ממשלתית.

משה גפני: צריך לדון על ההליכים: מה עושים עם העובדים, מה עושים כולם.

משה גפני: זה תהליך חדש.

משה גפני: התהליך הוא שאתם מסתמכים על ניהול כושל שהמדינה אשמה בו, בגלל שהיא אחראית על החברה הזאת.

משה גפני: הדיון החוקי– 30%, 60% - לא חשוב.

משה גפני: פשוט נרדמתי כשהתחלתם לדבר על זה.

משה גפני: אתם עשיתם הפרטה בהחלטה פקידותית כשאף אחד לא עומד מאחורי ההחלטה הזאת, באיזה מין פרוטוקולים עלומים כאלה, מבלי לקבל אישור של ועד הכספים.

משה גפני: זה דבר חמור, ולדעתי, גם לא חוקי, עם חשד לעבירות פליליות.

משה גפני: נאמר פה קודם שהועברו 55 מיליון שקל שהתאיידו, וזה דבר חמור.

משה גפני: אני מתאר לעצמי מה היה.

משה גפני: ישבו אנשים נורמאליים שלמדו כלכלה באוניברסיטה.

משה גפני: התברר להם שהניהול שם הוא כושל, ובשביל מה צריך את זה?

משה גפני: גם משרד החקלאות אומר גם כן שהיום אנחנו לא במצב שהיה לפני שלושים שנה, ושאפשר עם שתי פקידות בקיבוץ שלוחות לעשות את זה.

משה גפני: למה עם שתי פקידות?

משה גפני: האם אי-אפשר עם שני פקידים?

משה גפני: אבל, לא חשוב – בסדר.

משה גפני: המנהלת יכולה להיות אישה, ואלה שינהלו בפקסים יהיו פקידים.

אורלי לוי אבקסיס: ומי ישנע?

משה גפני: ואז באים הפקידים הנחמדים מאוד ועושים את החשבון: בשביל מה אנחנו צריכים להסתבך עם כל העניין הזה?

משה גפני: ואיפה ה-55 מיליון?

משה גפני: ואיפה הכסף הזה והכסף הזה?

משה גפני: יהיה דיון בבית המשפט.

משה גפני: נשלח את נציגת הפרקליטות שתעמוד מול ד"ר שלמה נס.

משה גפני: זה ייקח כמה שנים, ובינתיים אני לא יודע מה יהיה עם העובדים ועם החקלאים שחייבים להם כסף.

משה גפני: "אגרקסקו" זה לא עסק שלנו, והחקלאות היא בלאו הכי נטל על המדינה, ואין בה צורך בכלל - זה סתם משהו.

משה גפני: הרי אני מכיר את השיחות במשרד האוצר.

משה גפני: אנחנו - שני יושב-ראש הוועדות - מציעים לשלוח מכתב לשר האוצר ולשרת החקלאות שנושאים באחריות, על כל העניין הזה.

משה גפני: ראשית, על נושא ההפרטה.

משה גפני: היתה פה הפרטה מבלי שהתקבל אישור לעניין הזה, עם שינוי מדיניות כאשר יש מחלוקת לגבי המדיניות הזאת על חשיבותה של חברת "אגרקסקו", על כספים שהלכו לאיבוד.

משה גפני: העובדים נשארו בלי פיצויים, בלי שום דבר.

משה גפני: החברה לא עובדת, לא יודעים מכל העניין הזה.

משה גפני: תתאם את המכתב עם מנהלת ועדת העבודה והרווחה.

משה גפני: המכתב צריך להיות חריף, ומה שאמר המפרק הזמני עם כל מה שנלווה לעניין הזה.

משה גפני: שר האוצר ושרת החקלאות אחראים על הנושאים הללו, ואנחנו רוצים תשובה.

משה גפני: במידה ולא מתקבלת תשובה מוסמכת על כל השאלות הללו, אנחנו נקיים שוב ישיבה של הוועדה המשותפת לוועדת העבודה והרווחה ולוועדת הכספים, ואנחנו נזמין את שני השרים לדיון.

משה גפני: אני מתנצל בפני הפקידים שנעלבו, מכיוון שבאמת אין הכוונה אליהם.

משה גפני: הכוונה לשרים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל, אני בכוונה דיברתי עליהם ועל זה שיש פה זחיחות יתר כאשר אנשים צריכים להביא אוכל לפה של הילדים שלהם.

משה גפני: אני מתנצל, הם עושים את עבודתם.

אורלי לוי אבקסיס: אבל, את החיוכים הם יכולים להשאיר מאחור.

משה גפני: את הדיון הקשה צריך לנהל עם השרים.

משה גפני: לא צריך לומר שאני בידידות גם עם יובל שטייניץ וגם עם אורית נוקד.

משה גפני: אני חושב שהם נושאים באחריות.

משה גפני: אני חושב שיש פה מחדל מתמשך שהוא לא מסתיים.

חיים כץ: אנחנו מקווים שזה רק מחדל.

משה גפני: כן, כן.

משה גפני: בדיוק, ולא מעבר לזה.

חיים כץ: מקווים שזה רק מחדל, ולא מעבר לזה.

יעקב אדרי: חיים, זה מעבר לזה.

משה גפני: לגבי מה שאמר בית המשפט - אני לא תמיד מסכים עם מה שאומר בית המשפט.

משה גפני: אבל, בזמן האחרון קורה שאני יותר מידיי מסכים עם בית המשפט.

משה גפני: אני מסכים גם עם ההגדרות של מה שהוא אמר כאן בנושא הזה.

משה גפני: מנהלי הוועדות יוציאו את המכתב לשני השרים, ואנחנו נקיים דיון אם לא נקבל תשובה מוסמכת.

משה גפני: אנשי משרד האוצר ואנשי החברות הממשלתיות, החשב הכללי, מנכ"ל משרד החקלאות, אני אומר לכם שאנחנו לא מתכוונים על כך לסדר-היום.

משה גפני: יכול להיות שיתברר שאין לנו כוח.

אורלי לוי אבקסיס: אולי צריך לעשות ועדה חוקרת.

חיים כץ: חכי, שיבואו השרים.

משה גפני: לא יודע.

משה גפני: יכול להיות שיתברר שאין לנו כוח, יכול להיות שזה.

משה גפני: האמת היא שאני באתי לישיבה הזאת בלי מוטיבציה.

משה גפני: חבר הכנסת חיים כץ נתן לי את המוטיבציה.

משה גפני: הוא אמר: תשמע, בכל אופן, קיימנו את הדיון.

משה גפני: תוך כדי הדיון התחלתי לקבל מוטיבציה.

משה גפני: פשוט מתחילים לעצבן אותי, וכשמעצבנים אותי מתחיל להיות לא טוב.

שי חרמש: האם אפשר לבקש לוח זמנים להחלטה?

משה גפני: אין לוח זמנים.

משה גפני: תודה רבה, רבותי.

משה גפני: הפסקה של חמש דקות.