ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 463, 2011-07-26 11:00

אלכס מילר: טוב, רבותי, אנחנו נפתח ישיבת ועדת חינוך, אנחנו בתאריך 26.7.2011, כ"ד בתמוז תשע"א.

אלכס מילר: הנושא – הצעת חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (תיקון – איסור עקירת ציפורניים, שלא לצורכי בריאותו), תשע"א-2011, של חבר הכנסת איתן כבל, חבר הכנסת יואל חסון, חבר הכנסת דב חנין וחבר הכנסת ניצן הורוביץ, פ/3011.

אלכס מילר: אנחנו נפתח בדיון להכנת החוק לקריאה ראשונה.

אלכס מילר: נפתח בדיון כללי, חבר הכנסת איתן כבל יציג בפנינו את החוק וכל מי שרוצה להעיר הערות כלליות ולאחר מכן אנחנו נקרא ואם הכל יהיה בסדר, אנחנו גם נצביע.

אלכס מילר: בבקשה.

איתן כבל: תודה אדוני יושב הראש, תודה לכולם.

איתן כבל: החוק הוא חוק מאד פשוט.

איתן כבל: הוא גם מגיע לכאן מבושל ומתואם עם כל הגורמים השונים, בראש ובראשונה משרד החקלאות, אבל גם משרד המשפטים, להוציא איזה עניין מסוים שתיכף נעסוק בו.

איתן כבל: החוק מדבר על כך שמי שמגדל או מחזיק בביתו בעלי חיים, במקרה הזה מדובר על חתולים.

איתן כבל: חתולים יש להם מנהג מגונה, לשיטתם של אלה שמגדלים אותם, הם משייפים את הציפורניים שלהם בכל מיני דברים, כמו שקורה עם החתולים שלי בבית, מה לעשות?

איתן כבל: אז אדם כמוני אומר, מי שזה קשה לו עם זה, שלא יגדל חתולים.

איתן כבל: זאת אומרת, אתה לא יכול להגיד אני אוהב בעלי חיים ואני רוצה אותם בשקט, לא מעירים אותך בבוקר לאכול ולא מפריעים לך ולא נוקשים לך.

איתן כבל: שזה יהיה משהו כזה שהוא חיית מחמד לשיטתי.

איתן כבל: כאילו, כל אחד מסדר אותה איך שיהיה והחיים הם קצת יותר מורכבים.

איתן כבל: לחתולים יש, כמה שאילפנו אותם והפכנו אותם לחיות בית, יש להם גם את האינסטינקטים הטבעיים שלהם.

איתן כבל: ולכן, לאחר שהסתבר שיותר ויותר מקרים שבהם אנשים שמחזיקים חתולים, אני אפילו לא אומר אוהבי חתולים, אני משתמש במושג - אנשים שמחזיקים בביתם חתולים והחתולים לשיטתם מקלקלים להם את הבית ואז שולחים אותם לוטרינרים שעוקרים להם בעצם בניתוח כזה או אחר, את הציפורניים, שזה עניין אכזרי מן המדרגה העליונה.

איתן כבל: ציפורניים אצל חתול זה כלי העבודה.

איתן כבל: זאת אומרת, זה בעצם כלי החיים שלו, מניקוי הפרווה וטיפול בעצמו ועד ציד.

איתן כבל: זאת אומרת, גם אצלי בבית למשל החתולים הם לא 24 שעות בבית, הם הולכים וחיים את החיים שלהם וכמובן, כמו שכל חתול יודע לסמן את הטריטוריה שלו, הוא יודע לחזור בכל זמן, ממש על פי שעון, לאכול, לשתות, לעשות את כל מה שנדרש, מי שמכיר את הדברים האלה מקרוב.

איתן כבל: לכן, כשהסתבר שהתופעה הזאת היא תופעה שתפסה לה אחיזה ביותר ממקרה כזה או אחר, הגשנו את הצעת החוק הזו.

איתן כבל: משרד החקלאות, בפעם הקודמת, לא קיבל את זה כי זה לא נעשה איתו בתיאום ואנחנו מגיעים לכאן היום כשהצעת החוק הזאת מתואמת בינינו מא' ועד תו.

איתן כבל: הנקודה היחידה שאני אשמח שנדון בה כאן, ויש כאן גם את צוות היועצים, היועצת המשפטית, בוועדת השרים שאלו אותי באחד המקומות, מה העונש על מקרה כזה.

איתן כבל: אז אמרתי, העונש הוא על פי חוק צער בעלי חיים.

איתן כבל: אני לא כתבתי את חוק צער בעלי חיים, ובחוק צער בעלי חיים כתוב שבמקרה כזה המאסר הוא עד 3.5 שנים.

איתן כבל: זה לא אני ישבתי וכתבתי את העניין הזה.

איתן כבל: פשוט זה מה שכתוב בחוק צער בעלי חיים.

איתן כבל: אני חושב שצריך להשאיר את זה, דרך אגב, כמו שזה.

איתן כבל: זאת אומרת זה לא עכשיו נבוא ונגיד זה נתון לשיקולו של בית המשפט.

איתן כבל: לצערי, יש שתי בעיות מרכזיות שהאכיפה היא לא אכיפה, ודנו בזה.

איתן כבל: אין אכיפה כמעט וגם בתי המשפט – נו, ציפורניי, נו, מה?

איתן כבל: עד שאתה מגיע לשופט כמו בראשון, שהוא בא, ולמשל ראינו את זה עם כלבי הכבל ---

קריאה: כל כלבי הכבל הם שלך?

איתן כבל: עד שאתה מגיע לכלבי הכבל ומגיע שופט, אתה מבין שבאמת זאת היתה הפתעה גדולה שהוא הוציא.

איתן כבל: בדרך כלל, בעיקר כשזה נוגע למערכת הביטחון, אז בכלל מעיפים אותך עוד שאתה בחצי הדרך עם הטיעונים שלך.

איתן כבל: ולכן אנחנו כאן.

איתן כבל: מבחינתי זאת הצעת חוק מאד פשוטה, מאד לא מסובכת, מוסכמת, ולכן גם פניתי אליך, אדוני יושב הראש.

איתן כבל: אמרתי, אני אשמח מאד אם נצליח להעביר אותה.

אלכס מילר: הדלתות של ועדת החינוך תמיד פתוחות בשבילך, חבר הכנסת כבל.

איתן כבל: תודה.

אלכס מילר: טוב, זהו?

אלכס מילר: סיימת?

אלכס מילר: כן, רבותי, יש הערות כלליות לחוק?

אלכס מילר: אין.

אלכס מילר: אפשר להקריא.

אז יש את הנוסח המקורי, ובעקבות כל התיאומים שנעשו, יש נוסח טנטטיבי, חדש, אז אולי אני אקריא אותו.

אלכס מילר: בבקשה, גברתי.

בחוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים), אחרי סעיף 2 (ד) יבוא, והתיקון הוא באמת לסעיף 2, שזה סעיף של ההתנהגויות האסורות של איסור התעללות בעצם: "(ה) לא יבצע אדם בחתול חיתוך או כריתה של פרקי אצבעותיו או גידיהן או של החלק החי של ציפורניו (להלן – הליך חיתוך) אל אם הדבר נדרש לצורך טיפול רפואי בחתול, או למניעת סיכון בריאותי חמור למחזיקו" .

עכשיו, כדי שהוטרינרים שמבצעים את הליך החיתוך הזה לא יהיו חשופים לאחריות פלילית, אז מה שמוצע כאן, זה שאם הוצג למי שמבצע את החיתוך אישור רפואי לפיו ביצוע הליך החיתוך נדרש למניעת סיכון בריאותי חמור למחזיק החתול, חזקה שהסיכון יתקיים.

זאת אומרת, אז הווטרינר בעצם יכול להציג את האישור ולא להיות חשוף לאחריות פלילית, כי הוא הרי אין לו מומחיות רפואית, יש לו מומחיות ווטרינרית.

איתן כבל: מאה אחוז.

אז זה הסעיף הראשון המוצע.

עכשיו, יש עוד עניין שגם קיים בהצעת החוק המקורית, לגבי זה שהחתול לא ייצא בעצם החוצה, אם נכרתו לו הציפורניים.

איתן כבל: בדיוק.

הבעיה היא שמשרד המשפטים סבור שעל זה לא צריך לקבוע עבירה פלילית ויש בעיה לקבוע בחקיקה חובה שאין עליה שום סנקציה.

אז מה שמוצע, אני לא יודעת, כי עוד לא דיברתי עם משרד החקלאות, אני מניחה שזה מקובל גם עליכם, מה שלירון הציע.

ג'ריס גנטוס: יש לנו איזה שהוא משהו חדש שדיברתי עליו עם לירון הבוקר.

אוקי, זה העניין שהווטרינר בעצם יסביר לאדם?

ג'ריס גנטוס: כן.

אז מה שמוצע זה שבעצם בהמשך ---

איתן כבל: כי מה הבעיה, וסליחה שאני מתפרץ, המשמעות היא שאם בשלב כזה או אחר הוא נזרק לרחוב, הוא נחשב כמת.

איתן כבל: הוא מת.

נכון, נכון.

איתן כבל: זאת אומרת זה כאילו הכרזת עליו, הוצאת עליו גזר דין מוות.

איתן כבל: כי אין לו, זה הכלי ש ---

אין לו הגנה, נכון.

אז קודם כל יש את העניין של זריקה לרחוב, שעל זה יש איסור נטישה, שזה כבר מוסדר, אבל, מה שהסעיף הזה בא להגיד, זה בעצם גם כשאתה עוד מחזיק אותו, תדאג שהוא לא ייצא החוצה.

וכאן, אם אין סנקציה, יש בעיה לקבוע את זה כחובה.

איתן כבל: אני דרך אגב מסכים שכל עוד הוא בבית ואתה מטפל בו, אז הוא בסוף, הם כבר חתולים שמנים כאלה ---

הם לא יוצאים.

איתן כבל: לא, הם יוצאים, אבל הוא רואה עכבר אז הוא משחק איתו, יותר מאשר הוא מבקש.

איתן כבל: מה לו לאכול דבר כזה, כשיש לו אוכל בבית.

איתן כבל: מה, הוא השתגע?

איתן כבל: להתעסק עם דם?

אבל מכיוון שבכל זאת הם רצו להתייחס, לתת הנחיה בעניין הזה, זאת אומרת לא להתעלם מה נושא הזה, מה שמוצע, אני מבינה, זה שבעצם אחרי שמבוצע הליך חיתוך כזה, הווטרינר, בעצם מי שמבצע את הליך החיתוך, יסביר לאדם שהוא צריך למנוע מהחתול בעצם לצאת.

זה מה שמוצע, אני מבינה.

ג'ריס גנטוס: אני יכול להתייחס במשפט אחד?

ג'ריס גנטוס: אני ג'ריס גנטוס מהלשכה המשפטית של משרד החקלאות.

ג'ריס גנטוס: כמו שאחריותו של רופא להסביר לחולה כשהוא יוצא, עוזב את בית החולים, זה על אחריותך ומחתימים אותו, אותו דבר אנחנו חושבים שיהיה כאן.

ג'ריס גנטוס: רופא שלא מסביר, יש לנו כמובן סמכויות לשר החקלאות, סמכויות לפי חוק הרופאים הווטרינרים, שרופא שלא עומד בחובה הזאת, כלי הביניים זה בעצם להעמיד אותו לדין משמעתי, ויש לנו את הכלי הזה – התנהגות שאינה הולמת – או רשלנות מקצועית, מה שזה לא יהיה בנסיבות העניין.

ג'ריס גנטוס: ואז לדעתי זה פתרון ביניים.

איתן כבל: אני מאד מקווה, כי אנחנו צריכים לשים לב, כי העסק הוא מאד מתוחכם וראינו את זה בחוק אחר שבסוף הסכמנו בינינו להביא אותו כתקנות.

איתן כבל: יש חוק הרי שאסור לכרות אוזניים ---

לא, לא, זה בחוק.

איתן כבל: לא, מה הבעיה?

איתן כבל: הרי לא סתם נתתי את הדוגמא.

קריאה: זנבות ואוזניים.

איתן כבל: זה חוק של זבולון.

איתן כבל: אבל מה?

איתן כבל: החוק הפך לאות מתה.

איתן כבל: למה הוא הפך לאות מתה?

איתן כבל: כי תמיד הוא אומר, אה, לא, נתפס לי הזנב, נתפס בדלת, היה ריב כלבים אז האוזן נקרעה לו, אז חתכנו את שתיהן.

ג'ריס גנטוס: אגב, על מקרה דומה כזה, הגשנו קובלנה נגד רופאה וטרינרית, על אף ההכחשה שלה והצלחנו להרשיע אותה.

איתן כבל: כן, אבל אתה מסכים שזה, כי הם עושים את זה הרי לא בשביל זה, הם עושים את זה בשביל התחרויות.

איתן כבל: אז התקנות, עכשיו שאנחנו הבאנו אותן בשיתוף משרד החקלאות, זה יובא כאן לאישור, זה שבעצם מי שנעשה בו ניתוח מן הסוג הזה, לא יוכל להופיע בתחרויות, ואז בעצם ---

אין לך טעם לעשות את זה מראש.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: כי הרי הם עושים את זה בשביל כסף.

אוקי, אז בעצם, עכשיו הגענו לנושא של רמת הענישה.

אם אנחנו משאירים את זה בסעיף 2, שזה כל ההתנהגויות שאנחנו מגדירים כאיסור התעללות, אז איסור התעללות זה באמת שלוש שנים.

העמדה של משרד המשפטים היא שהסוג הזה של ההתנהגות, ולכן לדעתי יכול להיות שאם אתם עומדים על שלכם, אז צריך להוציא את זה מסעיף 2, לא להשאיר את זה בסעיף 2, זה שמדרג הענישה צריך להיות לפי סעיף 17 ב' לחוק צער בעלי חיים שזה שנה.

יש מדרג ענישה בתוך החוק בעצם.

איתן כבל: אני חושב שגם שנה, למקרה כזה, זה לא מעט.

איתן כבל: אני גם אמרתי בוועדת השרים, שאני לא, בסך הכל אני התייחסתי לחוק צער בעלי חיים, למה שבחוק.

כן, בחוק צער בעלי חיים עצמו יש מדרג של ענישה ויש שלוש שנים, שנה וקנס.

איתן כבל: זה בינתיים גם כן רשום.

איתן כבל: זה עד היום, לצערי, זאת אומרת זה לא ---

כן, גם ב-3 שנים אני לא יודעת אם נתנו 3 שנים.

איתן כבל: עוד אף סעיף אמיתי לא בא לידי ביטוי.

איתן כבל: רק עכשיו, לא מזמן, היה איזה מקרה שהוגש ערעור על ידי פרקליטות וזה, עבודות שירות ---

והייתה הרשעה?

איתן כבל: כן, היתה, אבל זה מקרה מאד נדיר.

ג'ריס גנטוס: יש עבירה שמזכירה את העבירה הזאת בחוק צער בעלי חיים, שדיברתם עליה, של חיתוך האוזניים, שהוסכם פה בוועדת חוקה להפוך אותה לקנס מינהלי.

ג'ריס גנטוס: לפי אותו היגיון, גם נראה לנו שאותה עבירה, בגלל שהיא טכנית, היא גם תהפוך לקנס מינהלי, נעשה תיקון לתקנות העבירות המנהליות, היא תהפוך לקנס מינהלי ונראה לי שזה יהיה הגיוני שיוטל על זה בסוף כמעט אותו קנס מינהלי.

לא, אבל במקרים חמורים אתה כן תוכל להגיש כתב אישום.

ג'ריס גנטוס: כמובן, כשזה גובל בהתעללות, כן.

אז מה שבעצם אתה אומר זה שאם מדרג הענישה הזה זה שנה, אז גם זנבות ואוזניים צריך להיות שנה?

איתן כבל: לא, לא, לא.

ג'ריס גנטוס: לא, לא.

ג'ריס גנטוס: אם נעשה מדרג רוע, כמו שדיברתי על זה עם לירון הבוקר, התעללות זה הכי רעש.

ג'ריס גנטוס: חיתוך אוזניים למטרות נוי זה פחות, אבל זה ברור שזה יותר רעש מ ---

אז זה עדיין שלוש שנים?

ג'ריס גנטוס: זה עדיין שלוש שנים, אין שום צידוק להוריד את זה.

בסדר, אוקי, לשיקולכם.

אז בסדר, אז מה שצריך לעשות בעצם, רק אני אסכם שנייה, מה שדיברנו עליו, הענישה תהיה לפי 17 (ב), שזה אומר שנה.

אז אנחנו נעשה את זה בסעיף נפרד לדעתי, כדי לא להכניס את זה לאיסור התעללות.

יש עוד שאלה של החזקה, שתיכף נעלה.

אני לא יודעת אם אתה רוצה, יש עוד שאלה, אולי אני אעלה אותה.

כרגע האיסור הוא רק על הווטרינר שמבצע, לא על המחזיק.

זאת אומרת, אם המחזיק הביא את החתול לווטרינר, העבירה ---

איתן כבל: אני חושב שהעבירה היא כלפי שניהם.

אלכס מילר: רבותי, תקשיבו זה קריאה ראשונה.

אלכס מילר: כל מה שאתם מתלבטים מכניסים לדברי הסבר ובקריאה שנייה ושלישית תביאו לנו עמדה סופית וברורה.

לירון אזור מינקה: לא, אין פה התלבטות, אני רק רוצה להסביר.

איתן כבל: לא, אין פה ויכוח, זה הכל דברים די מוסכמים.

אלכס מילר: לא, אבל אני לא רוצה שתהיו לא בטוחים במשהו שאתם מכניסים או לא מכניסים.

אלכס מילר: את כל ההתלבטויות מכניסים לדברי ההסבר וממשיכים הלאה.

איתן כבל: אין בעיה, אתה צודק, רק פה, במקרה הזה זה אין ---

לירון אזור מינקה: אני לא חושבת שיש התלבטות, רק רצינו להבהיר.

אלכס מילר: אין התלבטות, אז מכניסים לתוך החוק.

אלכס מילר: תודה.

לירון אזור מינקה: לא, רגע, רק להסביר את זה, שנייה.

לירון אזור מינקה: אנחנו חושבים שאיך שזה כתוב עכשיו כן מאפשר להעניש גם את בעל ה ---

שלא יבצע חיתוך?

לירון אזור מינקה: גם את בעל החתול לפי דיני השותפות הרגילים.

לירון אזור מינקה: זאת אומרת, אדם מביא אז הוא מבצע בצוותא, או בטח יש לו חלק מהאחריות.

לירון אזור מינקה: אם הווטרינר, באמת היה ווטרינר כזה שלא מוכן לעשות והוא שידל ---

הקושי שלי, הסברתי לכם את זה משפטית, זה היום בסעיף 17 (ג) יש לגבי איסור העבדה, הוראה מפורשת שגם המחזיק אחראי אם הוא לא עשה את כל הדברים הסבירים כדי למנוע.

בגלל שיש הוראה מפורשת לגבי הוראה אחרת, יש פה איזו שאלה, אבל אם עמדתכם היא שתוכלו להעמיד אותו לדין, אז --

לירון אזור מינקה: סעיף 17 (ג) באופן עקרוני נועד לזה שכשיש עניין של העבדת בעל חיים, אז הבעלים הרבה פעמים יכול להתחמק.

לירון אזור מינקה: זאת אומרת, אתה כאילו תופס את העובד שלו ולא אותו, וכל מיני דברים כאלה.

לירון אזור מינקה: זה סעיף שהוא אחריות שילוחית, שהוא לא ---

בסדר, אין לי בעיה.

חוץ מזה, אין צורך.

איתן כבל: בסדר.

לירון אזור מינקה: פה אין מצב שהווטרינר ייקח לבד את החתול ויעשה.

איתן כבל: את אומרת שבחוק הקיים כבר יש מענה.

בחוק העונשין הכללי.

איתן כבל: כן, אוקי.

רועי גיא-גרין: שמי רועי גיא-גרין, אני ואני יו עץ משפטי של נוח, ארגון הגג של ארגוני בעלי החיים בישראל.

רועי גיא-גרין: קודם כל, הייתי רוצה לומר שאנחנו מאמינים שהצעת החוק היא הצעה טובה, שבאמת תעמיד אותנו בשורה אחת עם מדינות מתקדמות.

אלכס מילר: מצוין.

רועי גיא-גרין: ולא רק זה, אלא גם שהיא עומדת, כפי שהיא היתה במקור בעינינו, גם עם פסיקה וגם עם נוסח החוק הקיים, אבל החשיבות שאנחנו רואים להצעה הזאת, וכאן אני מוכרח להתנגד לניסיון להפחית את הענישה.

רועי גיא-גרין: החשיבות שאנחנו רואים כאן היא שעד היום אנחנו, ארגוני בעלי החיים, ראינו את האקט הזה של עקירה של ציפורני חתול, כעבירה על חוק צער בעלי חיים.

רועי גיא-גרין: עכשיו, יש בעיה בפרשנות ויש באופן כללי חוסר נכונות לאכוף את חוק צער בעלי חיים ברשויות, ברמה הפלילית.

אלכס מילר: מה אתה מציע?

רועי גיא-גרין: ההצעה היא, לכל הפחות להשאיר את העונש על שנה ונדמה שברגע שאנחנו ---

איתן כבל: זה מה שנשאר.

אלכס מילר: אבל זה מה שנשאר.

רועי גיא-גרין: ונדמה שברגע שאנחנו מפחיתים את העונש, בוודאי שאנחנו מתנגדים להפוך את זה לקנס מינהלי.

רועי גיא-גרין: זה אחד.

רועי גיא-גרין: שניים, לפחות ברמת ארגוני בעלי החיים, בוודאי שברמת ארגוני בעלי החיים, הכוונה היא לא לתקוף את הווטרינרים, אלא יותר דווקא הדגש הוא על המחזיקים, ברמת הארגונים, בגלל שווטרינר, אכן יכול להיות לו שיקול דעת שהוא יחליט שצריך, בשביל חתול מסוים, לבצע טיפול לצורך הבריאות שלו.

רועי גיא-גרין: הטרגטינג של ארגוני בעלי החיים בהקשר הזה הוא לא של הווטרינר כל כך, הטרגטינג הוא יותר ---

קריאה: זה לא לצורך הבריאות של החתול.

רועי גיא-גרין: כן, זאת אומרת אם מדובר על ---

קריאה: זה לצורך הבריאות של האדם, וזה אישור רפואי מרופא.

רועי גיא-גרין: לא, לצורך הבריאות של האדם זה עניין אחר.

אלכס מילר: אתה יכול להיות קצת יותר ספציפי.

אלכס מילר: מה אתה מציע?

אלכס מילר: שנה – נשאר.

אלכס מילר: מה עוד?

רועי גיא-גרין: קודם כל ההצעה היא ככל האפשר אולי אפילו לשקול להעלות את זה לשלוש שנים.

רועי גיא-גרין: זה בסך הכל עבירת עוון, זה אפילו לא עבירת פשע היום, ואני חושב שבגלל שאנחנו נתקלים בחוסר אכיפה, בגלל סדרי עדיפויות של המערכת, זאת לא סיבה להוריד את רף הענישה, ממקרה שאנחנו מבינים ורואים אותו כהתעללות בבעל חיים.

רועי גיא-גרין: עוד דבר, זה שאנחנו רואים את החשיבות של הצעת החוק, בכך שהיא באמת מבהירה מה שאנחנו חשבנו עד היום, שהוא התעללות בבעלי חיים, לפי החוק, כמו שהיה עד היום.

אלכס מילר: מה היתה הסיבה שבאמת הפחתם את זה בשנתיים ככה?

לירון אזור מינקה: אנחנו חושבים שההתעללות, כהתעללות, שהיא בליבת החוק, שהיא השלוש שנים פה, שזה באמת משהו שהוא התאכזרות ---

אלכס מילר: אני מציע שנסגור באמצע.

לירון אזור מינקה: יש מדרג ענישה מסוים.

לירון אזור מינקה: בחוק עצמו יש את השלוש שנים שזה העבירות היותר כבדות.

איתן כבל: לא, אני דווקא, למרות שאני מציע החוק, תראו, אני חושב, אני קודם כל נתתי את הסכמתי שאני אדון ואחשוב על העניין הזה של להפחית.

איתן כבל: דבר שני, צריך לייצר גם סוג של מדרגיות בתוך החוק, זאת אומרת אתה לא יכול כל דבר להפוך אותו עכשיו.

איתן כבל: הבעיה שלנו, בכל הנוגע לצער בעלי חיים וההתמודדות, היא יותר אכיפה.

איתן כבל: אף בית משפט עוד לא העמיד בכלל במבחן את החוק.

איתן כבל: כל הזמן כותבים בפייסבוק, מתכתבים ואומרים – צריך להחמיר.

איתן כבל: עוד לא נתנו למישהו יום אחד, אתה אפילו לא יודע מה המשמעויות.

איתן כבל: אלה הבעיות.

אלכס מילר: טוב, רבותי, אני מציע ---

איתן כבל: לכן אני חושב ואני אומר לך גם כן ש ---

אלכס מילר: אנחנו נשאיר בינתיים את הסיכום שלכם של שנה.

אלכס מילר: אני מציע שלקריאה שנייה ושלישית תחשבו היטב, תשוו בעצם מה קורה מבחינת המקרים, מבחינת הענישה, אולי גם בעולם, מבחינת ההרתעה שניצור את מנגנון הענישה למול הציבור, ואם באמת תשכנעו שיש צורך בהישג ההתרעה למול כל העבריינים האלה, להעלות את העניין של הענישה בשנה, או חצי שנה, מה שתראו לנכון, אז יכול להיות שזה יהיה דבר חכם לעשות.

אלכס מילר: אני ממליץ שבאמת תעשו את הדיון הזה.

אלכס מילר: יש לכם עכשיו עד תחילת מושב החורף, בסביבות נובמבר, לחשוב על העניין הזה ולהגיע אלינו עם איזו שהיא המלצה בסוגיה הזאת.

אלכס מילר: כן, בבקשה גברתי.

כן, אז רק לסכם, שלאור זאת סעיף 17 יתוקן.

זה יוצא מסעיף 2, זה לא יהיה בסעיף 2, נעשה סעיף חדש לדבר הזה.

אלכס מילר: כן.

ויתוקן בעצם סעיף 18 (ב) והעבירה תהיה לפי סעיף 17 (ב).

אלכס מילר: אוקי.

אלכס מילר: טוב, רבותי, אני מעלה את הצעת חוק צער בעלי חיים של חבר הכנסת איתן כבל להצבעה, לקריאה ראשונה, עם כל התיקונים שעשינו כאן בוועדה.

אלכס מילר: מי בעד?

אלכס מילר: אושר פה אחד.

אלכס מילר: הצבעה בעד – פה אחד החוק אושר