ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 188, 2011-07-13 10:00

דני דנון: אני פותח ישיבה של ועדת עלייה, קליטה ותפוצות, כשהנושא על סדר יומנו – פעילות ארגון "נפש בנפש".

דני דנון: אתמול כולנו שמחנו, אני רציתי להיות בשדה התעופה ולקבל את העולים החדשים, אני לא יכולתי להיות, אבל עם ישראל צפה גם באינטרנט וגם ראה את הסיקור התקשורתי המכובד, של העולים החדשים שהגיעו רק אתמול.

דני דנון: אז קודם כל אנחנו מברכים את העולות החדשות שנמצאות איתנו, שהן התוצר של הפעילות המבורכת של "נפש בנפש".

דני דנון: נמצא איתנו מר טוני גילברט, יו"ר "נפש בנפש", ארז כלפון, הרב יהושע פס, דניאל אוברמן ועוד רבים וטובים שעושים במלאכה.

דני דנון: אני רוצה לומר מספר מילים באופן אישי לגבי "נפש בנפש".

דני דנון: אני לפני הרבה שנים טוני, אנחנו כבר לא צעירים, אתה אולי נמרץ, אבל אנחנו גם מתבגרים, ושאל אותי יהודי מקנדה, זכרונו לברכה, מר איזי אספר, שנגשו אליו, אמרו לו זה הרעיון.

דני דנון: הוא היה יהודי ציוני אמיתי.

דני דנון: הוא אמר לי: תגיד לי, מה אתה חושב על הרעיון הזה?

דני דנון: זה עוד לא בא לידי מימוש טוני, אני אמרתי לו תשמע: אם זה יביא עוד עולה אחד למדינת ישראל, זה מצווה חשובה ביותר.

דני דנון: באמת אנחנו רואים שלאורך השנים הפעילות של "נפש בנפש" גדלה, מבורכת, אבל אנחנו רוצים היום בוועדה לשים את הדברים על השולחן.

דני דנון: קודם כל יש הערכה רבה לפעילות של "נפש בנפש" בחברה הישראלית, ואנחנו רואים את העולים האיכותיים שמגיעים ואת הקליטה הטובה.

דני דנון: ועדת עליה וקליטה ברשותי, ונמצאת פה חברת הכנסת ליה שמטוב, שהיא הייתה יושבת ראש של הוועדה לפני, ואנחנו מסיירים הרבה מאד בשטח.

דני דנון: סיירנו כבר, דנה, מנהלת הוועדה, אני לא ספרתי בכמה רשויות מקומיות, אבל אני חושב שלמעלה מ-40 יישובים במדינת ישראל, ואנחנו יכולים לראות בדיוק את ההצלחות ואת הכשלים ורק לפני כ-10 ימים ביקרנו בעיר מודיעין ושם נקודתית ראינו משפחות שעלו דרך ארגון "נפש בנפש".

דני דנון: ראינו את ההצלחות, את הקשיים, אנחנו גם רוצים לראות את העתיד קדימה, מה החזון של הארגון מבחינת לצאת מה- אני אקרא לזה מהמעגל של צפון אמריקה לשאר היבשות, מבחינת שיתוף פעולה עם הסוכנות היהודית.

דני דנון: יש פה נציגים של הסוכנות היהודים, משרד הקליטה, משרדי ממשלה שנמצאים פה, לחשוב קצת גם על השלב הנוסף, ולא רק להגיד – טוב לנו איפה שאנחנו.

דני דנון: לפני שאני אבקש מטוני לומר מספר מילים, אני רוצה לבקש ממר יהודה תמר, כלכלן מרכז המחקר והמידע של הכנסת, שערך לנו סיכום נתונים, לתת לנו סקירה קצרה לגבי פעילות "נפש בנפש" מבחינת מבטכם.

דני דנון: כמובן שאנחנו גם, דניאל ואחרים, ניתן לכם להציג את הנתונים שלכם, ואני מאמין שהנתונים, הם צריכים להיות דומים.

דני דנון: לא זהים, אבל דומים.

דני דנון: בבקשה, יהודה.

יהודה תמר: טוב, תודה רבה.

יהודה תמר: קודם כל אנחנו מדברים על ארגון שפועל בקרב, כרגע, בקרב יהודי קנדה וארצות הברית וקצת בקרב בריטניה.

יהודה תמר: קצת פרטים על הרקע.

יהודה תמר: אנחנו מדברים על יהדות ארצות הברית, שמונה כרגע, לפי ההערכה של הלמ"ס, 5.3 מיליון יהודים, מה שאומר שלפי ההערכה מדובר פחות או יותר בשלושת רבעי מיהדות התפוצות.

יהודה תמר: זה כרגע מאגר העלייה הגדול, הרלבנטי שעומד בפני מדינת ישראל.

יהודה תמר: עם השנים, לאורך השנים, הייתה עלייה מארצות הברית.

יהודה תמר: העלייה לא הייתה בהיקפים גדולים.

יהודה תמר: אנחנו מדברים על עלייה של כ-95,000 יהודים עד שנת 2009.

יהודה תמר: עוד 10,500 מקנדה.

יהודה תמר: בגדול אנחנו מדברים פחות או יותר על 105,000 יהודים שעלו עד היום מצפון אמריקה.

יהודה תמר: הממשלה הציבה בשנת 2005 יעד להגדיל את שיעור העלייה מארצות הברית, ולהעמיד אותו על 10,000 יהודים בשנה.

יהודה תמר: זו הייתה החלטת ממשלה שהתקבלה בשנת 2005, ועל הרקע הזה, זה פחות או יותר הנתונים המספריים שאנחנו מדברים עליהם.

יהודה תמר: בשנת 2002 אנחנו מדברים על הקמת ארגון "נפש בנפש", שהארגון בא ביזמה פרטית, ובא לקדם את העלייה מארצות הברית, בא לסייע גם בקליטה שלה כאן ובעצם להיות כתובת אחת, שבאה לסייע לעולה משלב ההתעניינות בארצות הברית, דרך השלב של העלייה עצמה ואחר כך ליווי של העולה בשנים הראשונות שלו בארץ.

יהודה תמר: ביחס לעולים ממדינות אחרות, הפעילויות האלה מתבצעות על ידי גורמים אחרים.

יהודה תמר: אם אנחנו מדברים למשל על דרום אמריקה ולא על צפון אמריקה, אז הפעילות בחו"ל התבצעה עד השנים האחרונות על ידי הסוכנות, כל הנושא של עידוד העלייה.

יהודה תמר: אחר כך, בשלב העלייה עצמו - מהרגע שהבן אדם מגיע לארץ – הפעילות מתבצעת על ידי משרד הקליטה בעיקר.

יהודה תמר: כאן אנחנו מדברים על מודל אחר, שמדבר על כתובת אחת שמלווה את העולה לאורך כל השלבים – מחו"ל – ועד לארץ.

יהודה תמר: הארגון מקבל תמיכה מהממשלה, אולי לא מספיק, אולי פחות מדי – יש טענות כאלה – אבל מקבל תמיכה מהממשלה בתקציב שלו, בשביל לעודד את הפעילות הזאת.

יהודה תמר: הוא גם מאפשר, התמיכה הזאת מאפשרת, או גם הפעילות, האג'נדה שלו מאפשרת לתמוך בנוסף, ספציפית, בכל עולה, בנוסף לסל הקליטה.

יהודה תמר: זאת אומרת הארגון נותן עוד סל שבעצם "נפש בנפש" נותן.

יהודה תמר: כתוצאה מהתמיכה הזאת יש גם בעצם מצב שבו עולים מקבלים תמיכות שונות, כתוצאה מזה שהארגון פועל בקרב יהדות ---

דני דנון: אתה יכול לפרוט לי את זה לשקלים?

יהודה תמר: כן.

דני דנון: מה ההבדל בין עולה שעלה דרך "נפש בנפש" לעולה שלא עלה דרך "נפש בנפש".

יהודה תמר: כן, אני יכול לפרוט את זה לשקלים.

יהודה תמר: זה מופיע בטבלה 8, בעמוד 15.

יהודה תמר: יש כל מיני תוכניות שאפשר לקבל בהן סיוע מ"נפש בנפש".

יהודה תמר: הוא אפילו לפעמים סיוע מוגבל ביחס לסיוע ראשוני, אבל אנחנו רואים פה שלפי הטבלה, המענק הנוסף יכול להגיע ל-14,000 במקרה של רווק שמחליט לעלות לצפון הארץ.

יהודה תמר: יכול להגיע ל-28,000 למקרה של זוג שעולה לצפון הארץ.

דני דנון: בשקלים אנחנו מדברים?

יהודה תמר: כן, כן, הכל בשקלים.

יהודה תמר: בשקלים, נתוני 2010.

יהודה תמר: וזה דברים שהם שונים ביחס לעולים אחרים שלא מקבלים את זה.

דניאל אילון: סליחה, עולים מאתיופיה לדוגמא.

דני דנון: דני, תן לבחור לסיים.

יהודה תמר: עכשיו, זה נכון שיש תוכניות שמיועדות לעולים אחרים.

יהודה תמר: לפעמים זה מיועד לעולים לפי קבוצות מוצא.

יהודה תמר: אתה הזכרת את אתיופיה, זה נכון גם לגבי צפון קווקז.

יהודה תמר: לפעמים יש תמיכה מוגדלת בעולים האלה, וזה נכון שגם עולים לפי חתך רוחב, בלי קשר לזה שהם באו דווקא ממדינה מסוימת, יכולים להשתלב בתוכנית של עלייה קהילתית או משהו כזה ויש גם תמיכה ספציפית בהם.

יהודה תמר: אבל ככלל אפשר להגיד שאם אנחנו מדברים על הכלל, הכלל הוא שאנשים לא מקבלים עוד, חוץ מסל הקליטה, וכאן הכלל הוא שאנשים מקבלים עוד.

יהודה תמר: יש תוכניות ספציפיות שמוגבלות בזמן, מוגבלות בתקציב, שאנשים ספציפיים יכולים להיכנס אליהן.

יהודה תמר: לפעמים פותחים תוכנית ל-75 משפחות שנותנים להם סיוע מוגדל – אם הם ילכו לירוחם – בסדר - אבל זה לא הנורמה, זה החריגים.

יהודה תמר: כאן אנחנו מדברים על נורמה שהיא אחרת.

יהודה תמר: זה בגדול.

דני דנון: תודה רבה, אני מודה ליהודה תמר, שעשה סקירה כלכלית מעניינת.

דני דנון: אני ממליץ לאנשים לקרוא את הנייר, הוא מעניין לכל מי שעוסק וחשוב לו הנושא.

דני דנון: אני מבקש מידידי, טוני גלברט, אני לא יכול להגיד שאתה בוקה רטון, טוני, כי אתה יותר בירושלים מאשר בבוקר רטון ---

טוני גלברט: נכון, נכון.

דני דנון: אז בעבר מבוקה רטון, שמבקר שם מדי פעם, שעושה רבות ואפשר לומר אחד היוזמים הגדולים של הפרויקט החשוב הזה, בבקשה טוני גלברט, יושב ראש "נפש בנפש".

טוני גלברט: טוב, תודה.

טוני גלברט: באנגלית זה בסדר?

דני דנון: כן.

דני דנון: למרות שהעברית שלך מצוינת, טוני.

טוני גלברט: אבל העברית שלי זה לא כל כך טובה.

טוני גלברט: (תרגום מאנגלית) הקמנו את הארגון לפני 10 שנים וזה התחיל רק מתוך אהבה לישראל וציונות, זה הכל.

טוני גלברט: התחלנו בגלל שראינו שיש אפשרות שאנשים מאמריקה רוצים לעשות עלייה, אבל שיעור הכישלון ושיעור החוזרים משנים קודמות, היו 50%-60% אחוזים אפילו בשנה הראשונה.

טוני גלברט: אז החלטנו לראות מה אנחנו יכולים לעשות בעניין הזה.

טוני גלברט: היה איש עסקים אחד ואמרנו – בוא נעשה מחקר שוק תחילה, בואו נחליט מה הם הנושאים ואז נתקדם.

טוני גלברט: כעבור שישה חודשים שערכנו מחקר שוק וערכנו חיפוש מידע על הסיבות שאנשים, בוא נגיד, בעיקר מצפון אמריקה - לא מצליחים בישראל - היו כמה סיבות, ואלה הן הסיבות שהקמנו את הארגון "נפש בנפש", לפני 10 שנים.

טוני גלברט: אז בשנה הראשונה שלנו, אני אתן לכם דוגמא, בשנה הראשונה הבאנו וסייענו בערך למשהו כמו 500 אנשים, והשנה אנחנו מקווים לסייע למשהו כמו 5,000 איש.

טוני גלברט: אם נסכם, זה בוודאי 27,000 עד היום ואולי עד סוף השנה כמעט 30,000 איש.

טוני גלברט: הנקודה החשובה ביותר שכולם צריכים לדעת היא, שאני מאמין שמשהו כמו 98% מהאנשים שבאו ... עד היום, עדיין כאן.

טוני גלברט: כך ששיעור ההישארות הוא שיעור נפלא, וזה לא רק שהם מתרכזים בלעבור לירושלים או למודיעין, או בית שמש, אלא הם הולכים גם לאילת, הם הולכים לגולן, לגליל, לנגב, ולכל מקום אחר שהם רשאים לטייל בו.

טוני גלברט: יש הרבה סיבות בהתחלה, אני יודע שכאיש עסקים אתה לוקח צ'אנסים, אתה לוקח סיכונים כדי להתחיל משהו, כדי לבנות משהו, ואתה לא מצפה שאף אחד יעזור לך.

טוני גלברט: בשנה הראשונה לא ציפינו לכל עזרה וגם לא קיבלנו כל עזרה.

טוני גלברט: בשנה השנייה היו לנו תקוות גבוהות לקבל קצת עזרה, אבל גם לא קיבלנו כל כך הרבה וגם לא בשנה השלישית, הרביעית או החמישית.

טוני גלברט: אבל כעת, אני יכול לומר תודה לאל שיש לנו שותפות טובה עם הממשלה.

טוני גלברט: כמו שבאדון אמר, אנחנו מקבלים סכום כסף מסוים מהממשלה.

טוני גלברט: אפשר להתווכח על המספרים, אבל זו לא הנקודה.

טוני גלברט: הנקודה היא שיש לנו עולים כאן, והם גרים כאן ומאושרים, והם מעבירים את המסר לא רק לעולים אחרים, אלא גם לשאר העולם – שישראל היא המקום ליהודים – לבוא הביתה לגור וישראל היא מקום שיהודים תמיד באים לגור בו, ואף אחד לא יכול לעצור בעדם.

טוני גלברט: אף אחד בעולם.

טוני גלברט: אני אספר לך סיפור קטן על כסף, בגלל שכסף נוגע תמיד ללב של כולם.

טוני גלברט: החזר ההשקעה הוא עסק טוב.

טוני גלברט: אם אתה רק בוחן את הסיבות הכלכליות הטהורות לעזור לעולים מצפון אמריקה וקנדה, תבחן גם את החזר ההשקעה.

טוני גלברט: עד כה, נערך מחקר על ידי דילויט, כאן בישראל, ובתקופה של שש שנים, אני לא זוכר בדיוק באיזה שנים, אנחנו יכולים למסור לכם את כל הפרטים, אבל בתקופה של שש שנים – הנטו, מעבר למה שהמדינה נתנה, הנטו שחזר למדינת ישראל הוא מעל מיליארד שקלים, וזה רק בתקופה של שש שנים, וזה ערך נטו עכשווי.

טוני גלברט: אז אנחנו לא מדברים רק על מה שיקרה בשנה הבאה כשהם ישלמו מיסים או יקנו חלב, או יקנו גבינת קוטג', או יקנו קפה או כל מוצר יקר אחר.

טוני גלברט: אם הם ימשיכו לעשות את אותם הדברים, זה יוסיף ערך למדינה, שלא להזכיר את הערך הכלכלי, הערך הדמוגרפי, יש גם את הילדים שהולכים לצבא, ויש עוד ערכים רבים נוספים בכל מקום.

טוני גלברט: השותפות שיצרנו כאן בין משרד הקליטה, כמובן הממשלה, הסוכנות - היום אנחנו עובדים הייתי אומר בדרך מאד מאד טובה, ואני מקווה שנמשיך לזכות להצלחה כזאת.

טוני גלברט: וכאשר יהיה לנו את הכוח להתקדם לעוד 10 שנים ולהביא כמעט 30,000 איש, בעזרתו של דני ושל הקבוצות כאן, נמשיך להתחזק הרבה יותר ואני יכול להבטיח לכם שאם הכסף יהיה זמין עבורנו – נוכל להכפיל ולשלש ולרבע בכל שנה - יותר עולים לישראל.

דני דנון: יפה.

טוני גלברט: תודה.

דני דנון: תודה רבה טוני.

דני דנון: יהודה, אתה לא התייחסת מבחינת תמיכות ממשלתיות.

יהודה תמר: כן.

דני דנון: כמה כסף מדינת ישראל מעבירה מדי שנה?

דני דנון: יש הסכמה על זה או שזה-

יהודה תמר: יש לנו את זה בטבלה 5, את הנתונים.

דני דנון: באיזה עמוד?

יהודה תמר: טבלה 5, עמוד 13.

דני דנון: אתה רוצה לפרט בבקשה?

יהודה תמר: כן.

יהודה תמר: אז אנחנו רואים כאן שהתקציב, קודם כל אנחנו רואים שיש גידול בעלייה.

יהודה תמר: הגידול הזה לאורך השנים, התחלנו, אפשר להגיד שגם לפני כן רואים את הגידול הזה.

יהודה תמר: התחלנו ב-1600, אנחנו מגיעים ל-3,000 ול-3,700 בשנת 2010.

יהודה תמר: יש מגמה של גידול בעלייה.

יהודה תמר: במקביל, התמיכה של הממשלה מגיעה מ-11 מיליון פחות או יותר, 11.3 מיליון בשנת 2008, אנחנו מגיעים בשנת 2010 ל-20.4 מיליון.

יהודה תמר: אוקי?

יהודה תמר: יש גם גידול בתקציב פר עולה, ממצב של 3,700 אנחנו עולים ל-5,500.

דני דנון: הנתונים האלה דניאל, הם מקובלים עליך?

דניאל אילון: בהחלט הסכומים בשקלים הם נכונים.

דניאל אילון: מבחינת מספר העולים, יש דיון תמידי בנושא של המספרים של הלמ"ס, מול המספרים של משרד הקליטה מול המספרים שלנו, שלפעמים כוללים אנשים עם אזרחות ישראלית, כלומר שנולדו להורים ישראלים, מהם שילדו בגיל צעיר והם תושבים חוזרים, או לחילופין – אנשים שמשנים סטאטוס בארץ, שזה בערך קרוב ל-800 עד 900 איש בשנה.

דניאל אילון: כך שהמספרים שעולים בהחלט ---

דני דנון: הם נספרים פה ב-3,700 או לא?

יהודה תמר: לא.

דניאל אילון: המספרים שלנו של שנת 2010, הם כ-4,800 נפשות שעזרנו להשבה, אבל זה אנשים שנכנסו למשרד שלנו ואנחנו מכירים ומסרו תעודות זהות.

דניאל אילון: איך שהממשלה מגדירה עולה, האם זה מישהו ששינה מעמד בארץ ולא עלה בפועל מטוס; או מישהו שנולד להורים ישראליים בחוץ לארץ, אתה מבין?

דניאל אילון: אז זה כבר דיון אחר.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני רוצה לבקש ---

יהודה תמר: כל המספרים כאן הם מספרים של הלמ"ס.

יהודה תמר: המספרים של העולים שאנחנו הלכנו עליהם, זה מספרים של הלמ"ס.

יהודה תמר: יש הסבר במסמך למה יש הבדל - בגלל עיקוב בתאריך של ההכרזה על העלייה.

יהודה תמר: לפעמים אנשים מגיעים באשרת תייר ואחר כך הם מודיעים שהם בעצם עלו.

יהודה תמר: יש בעיה בקשר לילדים שאבא שלהם הוא ישראלי, ואז הם מקבלים אזרחות מכוח האבא בעצם, ולא מכוח העלייה ואז המדינה לא רואה בהם עולים, היא רואה בהם תושבים חוזרים, גם כאלה שלא היו פה אף פעם.

דוריס קריאף: לא, לא, לא, סליחה.

דוריס קריאף: אני חייבת לתקן.

דוריס קריאף: אני ממשרד הקליטה.

דוריס קריאף: שמי דוריס קריאף, אני מנהלת מחלקת זכאות במשרד הקליטה.

דוריס קריאף: יש אזרחים ישראליים שאנחנו מכירים בהם, שדינם כדין עולה.

דוריס קריאף: זאת אומרת – נולדו לאחד מהורים ישראלים בחוץ לארץ, מעולם לא היו פה, או שהיו רק בביקורים, ודינם כדין עולה.

דוריס קריאף: יש עוד אוכלוסייה שדינם כדין עולה במשרד הקליטה, שהם קטינים חוזרים שהורדו מהארץ בגיל קטן, וחוזרים.

יהודה תמר: דינם כדין עולה בשבילכם, השאלה בלמ"ס איך הם סופרים אותם.

קריאה: זה הפער.

דוריס קריאף: כן, זה הפער.

דני דנון: אוקי, הבהרנו את הנקודה.

דני דנון: אני רוצה לבקש, לפני שידבר סגן יושב הראש, מר ארז חלפון, יש פה כמה עולות שאני רוצה לשלב אותן בדיון.

דני דנון: מעיין דה-גרנדיס.

דני דנון: את מדברת עברית, אנגלית?

מעיין דה-גרנדיס: אני מבינה עברית, אבל העברית שלי לא כל כך טובה, אז אנגלית זה בסדר.

דני דנון: העברית שלך מצוינת.

דני דנון: קודם כל ברוכה הבאה לישראל.

מעיין דה-גרנדיס: תודה.

דני דנון: ורציתי שתספרי לנו בקצרה על התהליך שלך, זאת אומרת איך התחלת עם זה, איך הגעת ל"נפש בנפש", בקצרה על התהליך שלך, עד שהביאו אותך אתמול למטוס שנחת בבן גוריון בשבע בבוקר.

מעיין דה-גרנדיס: ראשית, זה היה פשוט מדהים.

דני דנון: מאיפה את מארצות הברית?

דני דנון: מעיין דה-גרנדיס(תרגום מאנגלית) דטרויט, מישיגן.

דני דנון: בשבילי עלייה זה חלום של 5 שנים כבר, וזה מדהים בסופו של דבר להיות פה ולהבין שהימים הקרובים יהיו עבורי כהכנה לקראת המשך חיי בישראל, בדרך מאד קונקרטית וממשית.

דני דנון: "נפש בנפש" עזר לי בצורה נפלאה, ווידא שכל מה שאנחנו צריכים כעולים חדשים – יסופק לנו, ואני יודעת שזה בעזרת התמיכה והיחסים שיש להם עם ממשלת ישראל ומדינת ישראל.

דני דנון: אני חושבת שלראות את כל העולים החדשים אתמול - כולם יחד - לראות את הילדים, לראות את המבוגרים, לראות את הצעירים, כמונו באים הנה, זו הייתה חוויה סוריאליסטית וזה משהו שאני תמיד אזכור, ואני מקווה שאזכה לספר על כך לילדיי ולנכדיי, ואני באמת מתרגשת להיות כאן כרגע כעולה חדשה ואני מקווה שהשותפות תימשך.

דני דנון: אני באמת מקווה שמדינת ישראל תמשיך לתמוך בעולים, כמוני.

דני דנון: מעיין, אני מתרגש יחד איתך, ואני רוצה דווקא שתספרי לי על החוויה האישית שלך.

דני דנון: איך הגעת ל"נפש בנפש", מה היה תהליך העלייה שלך, ומה את הולכת לעשות בארץ, אחרי שתירגעי מהחוויה המרגשת.

מעיין דה-גרנדיס: כן, סליחה, זה ממש מרגש.

מעיין דה-גרנדיס: בהגיעי לפה אני מתכוונת ללמוד באולפן עציון בירושלים ואני אמשיך לשפר את העברית שלי, ואני מקווה שאעבוד ביחסי ציבור, תקשורת.

מעיין דה-גרנדיס: יש לי ניסיון בחברת פולקסווגן אמריקה בארצות הברית ואני מקווה להמשיך לעסוק במשהו שנוגע ליחסי ציבור כשאני כאן, עבור חברה בינלאומית.

מעיין דה-גרנדיס: אני אשמח לגור בירושלים.

מעיין דה-גרנדיס: אני יודעת שזה שיש קושי למצוא עבודה בתאגידים גדולים כאן בירושלים, אבל אני מקווה שזה יתממש עבורי.

דני דנון: וכשרצית לעלות, את גלשת באינטרנט?

דני דנון: הלכת למשרד של הסוכנות?

דני דנון: איך התחלת את תהליך העלייה שלך?

מעיין דה-גרנדיס: אז, היו הרבה שליחים שבאו לקהילה שלי בדטרויט, מישיגן, ודרך השליחים שהסוכנות שלחה יכולתי ללמוד יותר על האפשרות לעשות עלייה.

מעיין דה-גרנדיס: פניתי לשליח שלי בדרויט, וגם כשהייתי בוושינגטון הבירה, הם היו אלה שעזרו עם התהליך, וזה היה ישיר וקל במובן שהייתה לי המון תמיכה מהסוכנות.

מעיין דה-גרנדיס: הם קישרו אותי עם האנשים ב"נפש בנפש" וזו הייתה שותפות טובה מאד בין שניהם וכל שאלה שהייתה לי עברה דרכם.

מעיין דה-גרנדיס: אבל בעיקר, בתהליך העלייה נעזרתי רבות בשליחים שהסוכנות שלחה במובן שהם עצמם, מאחר שביקרו בכל כל הרבה מדינות שונות, ידעו על הדברים שאתמודד איתם בבואי כעולה חדשה לישראל, ולכן הייתה לי תמיכה רבה מהם.

מעיין דה-גרנדיס: הם אלה שגם נמצאים כאן עכשיו, עוזרים לי לכל אורך הדרך בה אני מתחילה.

דני דנון: תודה רבה מעיין.

דני דנון: אנחנו מאחלים לך הרבה מאד הצלחה ואין לנו ספק שתצליחי.

דני דנון: את יודעת, הגעת גם יום אחרי הנחיתה לכנסת, אני מבין את המעמד, אבל אפשר לשתות מים ואם יש לך דברים בהמשך הדיון, שאת רוצה להשתתף, תרגישי חופשי.

דני דנון: אני מבקש מארז חלפון, סגן יושב ראש נפש בנפש, בבקשה ארז.

ארז חלפון: אוקי, אז קודם כל בוקר טוב.

ארז חלפון: ברשותך, יושב ראש הוועדה, אני רוצה לפתוח את המילים שלי, זאת הזדמנות מבחינתי, הזדמנות ראשונה, להגיד תודה לאיש היקר שיושב לצדך – טוני גלברט.

ארז חלפון: טוני גלברט, מי שלא מכיר, הוא יהודי ציוני, גר בפלורידה, בבוקה רטון.

ארז חלפון: הייתי שם פעם אחת, אני רוצה להגיד לכם – מקום מדהים.

ארז חלפון: הבעיות היחידות שיש שם זה לפעמים איזו מודעה בעיתון על כלב שהלך לאיבוד.

ארז חלפון: וטוני קם בבוקר אחד ב-2001, והחליט שהוא רוצה לעשות מעשה ציוני מהלב, ומרגע זה הוא החליט לסייע לאלפי יהודים לעשות עלייה, מארצות הברית למדינת ישראל.

ארז חלפון: פשוט לבוא, לעזוב ולהזניח עסקים פרטיים שיש ליהודי כמותו, ולתת 90% מזמנו לארגון "נפש בנפש" שהוא הקים במו ידיו, ביחד עם הרב יהושע פס, כדי לעזור לאלפי יהודים לעלות למדינת ישראל.

ארז חלפון: אני רוצה להגיד לכם, כשאני הכרתי אותו, עוד בתקופתי כמנכ"ל משרד הקליטה, אני חשבתי שהוא משוגע.

ארז חלפון: זאת אומרת – לתת את כולו לצורך הדבר הזה, שהוא דבר כמובן יקר, ציוני, שלפי דעתי אין לו מספיק הערכה במדינת ישראל, אבל לבוא ולתת את כל זמנו להעלאת יהודים ארצה.

ארז חלפון: הוא פשוט לקחת את הפרויקט הזה, הוציא הרבה מאד כסף, שאם יהיה לנו זמן נדבר על זה בסוף, למרות שטוני לא אוהב לדבר על כסף.

ארז חלפון: הוא הוציא הרבה מאד כסף מכיסו, כדי לסייע לאותם עולים, ואנחנו נמצאים היום כמעט 10 שנים משהוא התחיל את הפרויקט הזה.

ארז חלפון: אני חושבת שמדינת ישראל צריכה להצדיע לו.

ארז חלפון: אני באופן אישי ביקשתי ממנו כמה פעמים להסכים שאנחנו נגיש אותו לפרס ישראל, כמובן שטוני סירב.

דני דנון: הוא עוד צעיר אבל.

ארז חלפון: טוני צעיר, הוא סירב, אבל אני רוצה להגיד לכם – מה שהוא עושה, לפחות, אני מדבר על 27,000 עולים שכבר עלו למדינת ישראל, המשפחות שלהם בארצות הברית בטוח יודעות להכיר ולהגיד תודה.

ארז חלפון: ארגון "נפש בנפש" בכמה מילים.

ארז חלפון: תקציב לפני שנה סביב 80 מיליון ₪, ירד השנה בגלל, עוד פעם קיצוצים, לכיוון 65 מיליון ₪.

ארז חלפון: מדינת ישראל מבחינת מדינה, זה הארגון הכי רווחי בשבילה.

ארז חלפון: ולמה?

ארז חלפון: כי אנחנו יודעים היום, אני הייתי מנכ"ל, יושבת פה חנה קורן, היא מכירה, ורותי ממשרד הקליטה.

ארז חלפון: לא ראיתי פה עוד עובדי ממשלה, אבל יודעים.

ארז חלפון: רוב הארגונים במדינת ישראל מקבלים תמיכה ממשלתית על פעילות.

ארז חלפון: זאת אומרת באים, מציגים למשרד הממשלתי תוכנית, המשרד מתקצב את הפעילות וקדימה, יוצאים לדרך.

ארז חלפון: לפעמים עושים מחקרי ההערכה, לפעמים לא עושים מחקרי הערכה.

ארז חלפון: התמיכה שנבנתה בארגונים מעודדי עלייה, שכאן המקום להגיד שאני מאד מצטער שלא קמו עוד אנשים כמו טוני ונרתמו לנושא הזה של עידוד עלייה, אין יותר.

ארז חלפון: יש את 'תגלית' ו'מסע', שהכל טוב ויפה, שהן תוכניות חשובות, אבל זו לא עלייה.

ארז חלפון: זה להביא בני נוער למדינת ישראל וכמובן הם חוזרים.

ארז חלפון: אז לא נרתמו.

ארז חלפון: הגיע ובא ונתן, זאת אומרת הארגון מתוקצב על פי תמיכה רק על פי מדד התוצאה.

ארז חלפון: זאת אומרת, המדינה תומכת רק על בסיס מדד התוצאה - זאת אומרת - כשהעולה הגיע למדינת ישראל.

ארז חלפון: לצורך העניין, יכולה להיות חס וחלילה שנה שבה יש מיתון כלכלי, מלחמה במדינת ישראל, אני לא יודע מה, הארגון יוציא את כספו, כמובן מה שטוני והתורמים בארצות הברית נותנים, ויכול להיות מצב שבסופה של שנה יגיעו, כמובן נקווה שלא יקרה, יגיעו למדינת ישראל 10 עולים\

ארז חלפון: יגיעו 0 עולים, הארגון כמובן ישקיע את כל כספו בפעילויות לעידוד עלייה מעבר לים, ומדינת ישראל לא תתקצב אותו?

ארז חלפון: וזה חשוב מאד להגיד, כדי שאנשים יבינו את השיטה.

ארז חלפון: זו לא שיטת תקצוב על פי כל הפעילויות שעושים לעידוד עלייה וכל מה שעושים בחו"ל, אלא זה רק על בסיס מדד התוצאה.

ארז חלפון: זאת אומרת, שהעולה הגיע למדינת ישראל, תעודת זהות, רק אז הארגון מתוקצב בכספי המדינה.

ארז חלפון: זה המקום להגיד שגם בשונה מארגונים אחרים, ואני מדבר בשם טוני כי טוני לא אוהב לקטר ולא אוהב לדבר על כסף, שגם בנושא של התקציב של המדינה, שמשרד הקליטה באמת עשה ככל שביכולתו להילחם ולנסות להגדיל ולהגדיל, אבל גם היום, כשאנחנו יודעים שארגון בה ונותן matching, אומר לי יש פרויקט, כמובן פרויקט שהמדינה רוצה אותו – אני בא, נותן 50%, מדינת ישראל אוטומטית שמה 50% על הפרויקט.

ארז חלפון: בשונה גם מארגון "נפש בנפש", עד לפני שנה, עד לפני שנתיים, הבסיס היה כ-75% ארגון "נפש בנפש", מדינת ישראל 25% ---

דני דנון: היום ה-65 מיליון שציינת, מתוכם 20 מיליון מגיעים מהממשלה ---

ארז חלפון: נכון.

דני דנון: שאר הכסף מגיע מהסוכנות?

דני דנון: מהתורמים?

ארז חלפון: תורמים, סוכנות.

דני דנון: מה החלוקה?

ארז חלפון: סביב, הסוכנות 3.5 מיליון, נכון יהושע?

ארז חלפון: עם הטיסות, הסוכנות היהודים בהסכם שלה עם הממשלה, היא משלמת את ה-, בהסכם בין הסוכנות לממשלה ---

דני דנון: מיליון שקל.

ארז חלפון: מה מיליון שקל?

דני דנון: הסוכנות היהודית, אתה אומר כמעט ארבעה?

ארז חלפון: לא, הסוכנות היהודית, כולל טיסות.

ארז חלפון: יש לסוכנות היהודית הסכם עם טיסות והסכם עם "נפש בנפש".

דני דנון: ברור.

ארז חלפון: שהוא פר על עולה והסכם הטיסות שהיא משלמת על כל עולה שמגיע ארצה.

ארז חלפון: סך הכל, כל השלמת התקציב באה מהתורמים ומהסוכנות היהודית.

דני דנון: לא, השאלה שלי, בין התורמים לסוכנות היהודית – מה החלוקה?

ארז חלפון: מה הסכום שהסוכנות מתקצבת ומה התורמים?

דני דנון: כן.

ארז חלפון: סביב, הסוכנות היהודית כולל טיסות זה ---

יהושע פס: זה 50% מכל התקציב.

ארז חלפון: בערך 4 מיליון דולר.

ארז חלפון: לא, תוציא ממשלה, רק סוכנות יהודית.

יהושע פס: 4 מיליון דולר, כולל הטיסות.

ארז חלפון: כ-4 מיליון דולר, שזה כולל הטיסות, כל שאר הכסף זה התורמים.

דני דנון: כן.

ארז חלפון: ולכן חשוב לי להבהיר, זאת אומרת גם השיטה שבה הארגון, שהוא בא והוא, זאת אומרת בא לעשות את העבודה הציונית, הוא מתוקצב - הכסף ממדינת ישראל – על פי תוצאה.

ארז חלפון: וזה אני אומר לך דני, אתה יכול לבדוק אותי, 70% מהארגונים שפועלים במדינת ישראל, מתוקצבים על פי פעילות ופה מודדים על פי תוצאה.

ארז חלפון: לגבי מה שאמר יהודה התחקירן וההשוואות שפה נעשו לגבי עולי "נפש בנפש" לעומת עולים ממדינות אחרות.

ארז חלפון: אני אומר לך יהודה, מניסיון, גם כהיותי מנכ"ל משרד הקליטה, עולי "נפש בנפש" מקבלים הכי פחות משאר כל העולים.

ארז חלפון: היות ואני יודע מה מקבל עולה, לצורך העניין, שמגיע מאתיופיה ---

דני דנון: לא, את תיקח את אתיופיה כדוגמא.

דני דנון: בוא תיקח מדינה במערב, של אנגלוסקסים.

דני דנון: דרום אפריקה או אוסטרליה.

ארז חלפון: בוא ניקח מדינה מהמערב, בוא ניקח מדינה שנייה.

ארז חלפון: בוא ניכנס קודם כל, ניקח קודם כל מחבר העמים, שהם עולים מבורכים מאד.

ארז חלפון: יש תוכנית מיוחדת שאני באופן אישי ---

דני דנון: לא, אבל הביקורת שאני שמעתי היא דווקא מעולים מהמערב, ממדינות שהיו רוצות ש"נפש בנפש" תפעל גם אצלן, והיא לא פועלת, כי יש לה תקציב מוגבל, ואומרים רגע, למה אני לא מקבל את הסל הזה.

דני דנון: בוא תיקח מדינה מערבית ש"נפש בנפש" לא פועלת בה.

ארז חלפון: יושבת פה הגברת חנה קורן, מנהלת אגף בכיר במשרד הקליטה, והיא יכולה להגיד לך שעולים מהמערב שלא באים דרך "נפש בנפש", לצורך העניין אני אכנס איתך רק לתוכנית אחת, לא ניכנס לקליטה בקהילה, כי אריה לא יושב פה.

ארז חלפון: על תכנית של עלייה קהילתית, שכל עולה שמגיע ממדינת המערב ונכנס לאותה תוכנית, בלי להיכנס כרגע לפרטים שזה סיוע בשכר דירה וסיוע בתגבור שעות עברית, שלא נפרוט אותן כרגע לכסף, אבל חנה, שאחרי זה תיתן לה להציג, יכולה להגיד לך שרק הסיוע, לצורך העניין של סיוע בשכר דירה למי שנכנס, זה יותר מעולה שמגיע ומקבל את התרומה מ"נפש בנפש".

ארז חלפון: אגב, התוספת שהוא מקבל - אם זה מענק או אם זה משהו אחר – הכל מגיע כמובן מכספי התורמים ולא מכספי המדינה.

ארז חלפון: הדבר הנוסף, בלי להיכנס כרגע לתכניות שהן בנויות במשרד הקליטה לאוכלוסיות מסוימות בתוספות לשכר לימוד, וכמובן כל אוכלוסייה צריכה לקבל, כי יש אוכלוסיות שהן יותר חלשות וצריכות לקבל יותר, ואנחנו מברכים על כך, אבל אם אתה תעשה בסופו של דבר את השכלול ואת השורה התחתונה, אתה תראה שעולי "נפש בנפש", למרות המענק הנוסף שהם מקבלים מהתורמים, הם יוצאים בסופו של דבר פחות כמעט מכל עולה.

ארז חלפון: בכל אופן ככה אני מכיר וככה אני רואה את הדברים.

ארז חלפון: ואם תיתן לחנה אחרי זה, היא יכולה לתת ולהסביר.

ארז חלפון: יש תוכניות של קליטה בקהילה שהעולים משתתפים בה ברשויות המקומיות שעולי "נפש בנפש" לא משתתפים בה ודברים נוספים, שכמובן הם עולים הרבה מאד כסף.

דני דנון: תודה.

ארז חלפון: רק משפט אחרון.

ארז חלפון: אנחנו היינו בזמנו ביחד עם משרד הקליטה, היינו במשרד האוצר ולצערי הרב, כולם, מי שלא תשאל אותו, אומר – עלייה וקליטה – זה הדבר הכי חשוב, אבל כשמגיעים לביצוע ולהראות שזה הכי חשוב, וגם ליה יושבת פה כיושבת ראש ועדת הקליטה לשעבר, וגם שרי קליטה לשעבר יודעים שבסופו של דבר, האוצר שם את זה בסדר עדיפות אחרון.

ארז חלפון: לא יכול להיות, לא יכול להיות שארגון, ואני קורא לו – טוני גלברט, שמביא עולים למדינת ישראל, צריך להוציא מכספו כסף.

ארז חלפון: העולים האלה לא מגיעים לבית בבוקה רטון, הם מגיעים למדינת ישראל ולא יכול להיות ש- אני בכוונה אומר משרד האוצר, שהלך איתנו ועם משרד הקליטה לכברת דרך, לא יכול להיות שאת המינימום, אני מדבר איתך שתתפוס פה כל חבר כנסת במשכן אומר פעילות כזאת.

ארז חלפון: אגב, כל מה שאני מדבר איתך על זה, כמובן אני שם את ההנהלה וכלליות בצד, זה בכלל לא בחישוב, זה כמובן בצד.

ארז חלפון: לא יכול להיות שהמינימום של 50-50 בכזה ארגון שבא ומביא ועושה, גם זה לא ניתן אחרי שמשרד האוצר ראה וראה גם את דו"ח דלויט, וישב איתנו, ואמר אתם צודקים, ואני חושב באופן אישי שהוא אמור לתת מעבר לזה.

דני דנון: תודה רבה לארז חלפון, סגן יושב הראש.

דני דנון: לגבי פרס ישראל, טוני, קודם כל הרב קיבל את פרס מוסקוביץ' והייתי נוכח בטקס המרשים בעיר דוד.

דני דנון: אני מברך אותך על קבלת הפרס.

דני דנון: חברת הכנסת ליה שמטוב, בבקשה.

ליה שמטוב: תודה.

ליה שמטוב: אז, ממש לקחת את המילים שלי מפה, מה שרציתי להגיד.

ארז חלפון: סליחה.

ליה שמטוב: אתמול אנחנו באמת ראינו בטלוויזיה איך יורדים עולים חדשים מהמטוס והיום בבוקר, בבית מלון, פגשתי את העולים החדשים.

ליה שמטוב: איך אנחנו יודעים שזה עולים חדשים?

ליה שמטוב: קודם כל תיק של משרד הקליטה וזה באמת דבר מבורך, כי מה שבתוך התיק זה כל הספרים על קבלת העולים החדשים, על הזכויות שלהם, על החובות שלהם.

ליה שמטוב: כמו שארז אמר, עם כל התקציבים של המדינה ושל התורמים ושל כל הארגונים, כשמקבלים את העולים החדשים, אז כולם שמחים, כולם מרוצים, כולם רוצים פה לראות את העלייה.

ליה שמטוב: מלווים אותם במשך תקופה מסוימת, מוכנים לעזור בכל דבר, אבל אנחנו מכירים, כשתינוק נולד, בכל זאת כשהוא בן שנה, הוא רק מתחיל ללכת ואחרי שנה הוא עדיין תינוק.

ליה שמטוב: צריכים ללוות את התינוק יותר, מעבר לתקופה אשר המדינה לקחה על עצמה.

ליה שמטוב: אני רוצה לברך את ארגון "נפש בנפש" ושמעתי על התוכנית יחד עם בנק הפועלים, על ליווי, בינתיים, של 1,000 משפחות שהעובדים של בנק הפועלים מאמצים את המשפחות, מלווים אותן מעבר למה שמגיע להן, וזה חשוב מאד.

ליה שמטוב: גם אני הייתי עולה חדשה, ואם הייתה איזו שהיא משפחה שהייתה לוקחת אותנו אחרי שנה בארץ והייתה מלווה אותנו, זה הרבה הרבה מעבר לעזרה.

ליה שמטוב: אבל 1,000 משפחות זה כל כך מעט.

ליה שמטוב: יש כל כך הרבה משפחות ואני אתן לכם דוגמא.

ליה שמטוב: כשאני הייתי יושבת ראש הוועדה וביקרתי דרך הסוכנות במדינות ובאוקראינה, אז דיברתי עם עולים שכבר הייתה להם ויזה לעלות לארץ והם שאלו אותי – על מה את ממליצה למשפחות צעירות?

ליה שמטוב: אמרתי, על פרויקט 'בית ראשון במולדת', כי זה טוב, קודם כל קליטה טובה גם בשבילכם וגם בשביל הילדים, בזמן של חצי שנה, בשנה הראשונה.

ליה שמטוב: אז האנשים האלה שהגיעו לארץ, נתתי להם את מספר הטלפון שלי והם בקשר איתי.

ליה שמטוב: זאת אומרת, הם מספרים לי על כל שלב מה אחרי קבלת הפנים היפה, בכל זאת, באיזה שהוא שלב הם נשארים לבד.

ליה שמטוב: הם לא יודעים מה לעשות, לאן ללכת, איפה ללמוד.

ליה שמטוב: בכל זאת, הטווח הזה הקצר, זה מינימום שנותנים.

ליה שמטוב: צריכים לתת מעבר ומעבר.

ליה שמטוב: ואם עוד יש ארגונים, חוץ מהפרויקט הזה של בנק הפועלים, אם יש עוד מישהו שיכול להרים את הכפפה ולאמץ את המשפחות האלה, זה יעזור לקליטת העלייה והעולים הם השליחים שלנו בחוץ לארץ.

ליה שמטוב: איך שהם משדרים – ככה אנחנו מקבלים בחזרה את הפידבק, את הפרגון הזה.

ליה שמטוב: אז אין לי מילים, או משהו, כי העבודה ש"נפש בנפש" עושים, זה פשוט מבורך, אבל צריך להרחיב את זה.

דני דנון: תודה רבה, חברת הכנסת ליה שמטוב.

ליה שמטוב: אה, ועוד משהו.

ליה שמטוב: דרך אגב, בערוץ הרוסי, בערוץ 9, ישראל פלוס, יש עכשיו פרסומת על עולים חדשים.

ליה שמטוב: זאת אומרת, בדיוק כמו שירדו עולים אתמול מהמטוס, אז מראים את הפנים שלהם ואומרים – אחרי 20 שנה, אחרי 5 שנים, אחרי זה.

ליה שמטוב: מישהו יודע מה קרה עם האנשים האלה, איך הם הסתדרו.

ליה שמטוב: ואת זה, תשלחו לנו את המכתבים ואני גם ממליצה לכם לעשות את זה.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: אני רוצה לבקש מדניאל אוברמן להראות לנו את המצגת בקצרה אם אפשר וגם להתייחס במצגת לנושא שביקשתי, לגבי הרחבת הפעילות, כי אני מסתובב בעולם היהודי.

דני דנון: מדי פעם אני שומע את טוני – "נפש בנפש" הגיעו לאנגליה ואחרי זה לא יודע מה קורה.

דני דנון: אחרי זה בצרפת, הגיעו אלי שמועות, ארגנטינה.

דני דנון: כל פעם באים אלי עם חצאי אמיתות.

דני דנון: חשוב לי לדעת מה קורה בפועל; וגם מילה של ביקורת.

דני דנון: קשה לי לבקר, כי אני תומך גדול של הארגון, אבל אני רוצה כן להיות פרקליט השטן בנושא הזה.

דני דנון: הטענה שאומרים שיש קהל שבוי בצפון אמריקה, של יהודים אורתודוכסים בעיקרם, ושם הפעילות היא העיקרית, ואין את היציאה מחוץ לקהל השבוי הזה.

דני דנון: אז הייתי רוצה שגם תתייחס לסוגיות האלה, תוך כדי המצגת, אם אפשר.

ארז חלפון: רק ברשותך, על השאלה הראשונה, היות ודני לא מכיר את התשובה, לגבי הרחבת הפעילות, אז חשוב רק להגיד פה שאנחנו כרגע נמצאים בשלב של שיחות, בדיוק בימים האלה, גם עם נציגי משרד הקליטה.

דני דנון: כרגע עובדתית מדובר על ארצות הברית – קנדה.

דניאל אילון: ואנגליה.

ארז חלפון: כרגע ארצות הברית, קנדה ואנגליה.

ארז חלפון: יפה.

ארז חלפון: עכשיו, בגלל מה שקרה בסוכנות היהודית ובגלל שיחות עם משרד הקליטה, אנחנו כרגע נמצאים בשיחות, גם עם יושב ראש הסוכנות ומנכ"ל הסוכנות, אלן הופמן, גם עם משרד הקליטה, שחלק מהנציגים יושבים פה, כדי לבדוק אופציה שאנחנו נוכל להתרחב.

ארז חלפון: כמובן יש פה הרבה ---

דני דנון: אתה יכול להגיד לי לשנה הבאה – איפה הכיוונים?

ארז חלפון: אנחנו צריכים לשבת.

ארז חלפון: זאת אומרת, תראה, קודם כל, אם בסופו של דבר יבקשו מ"נפש בנפש" להתרחב, נצטרך לראות קודם כל אם אנחנו יכולים.

ארז חלפון: בטח אם זה מדינות שהולכים והשפות שם הן לא שפת אנגלית.

ארז חלפון: כי היום הארגון נותן שירות לעולים שהם דוברי השפה האנגלית.

ארז חלפון: כמובן שהוא צריך, מבחינתנו, שינוי בתכנון, שינוי בגיוס של שליחים שכמובן דוברים את השפות.

ארז חלפון: זה דבר ראשון.

ארז חלפון: הדבר השני הוא תקציבים, ולכן אנחנו כרגע נמצאים בשיחות, גם עם הסוכנות היהודית, גם עם משרד הקליטה.

ארז חלפון: ברגע שיסתיימו השיחות האלה, כמובן אתה כיושב ראש ועדה תוכן לזמן, לבקש עדכון, לראות איפה אנחנו נמצאים.

ארז חלפון: אנחנו כמובן נבוא וגם נדווח לוועדה.

ארז חלפון: אבל כרגע הכל נמצא בשלבים של שיחות.

דני דנון: אוקי, בבקשה דניאל.

דניאל אילון: תודה רבה.

דניאל אילון: תודה ליושב ראש הוועדה שהזמין את "נפש בנפש" להציג פה.

דניאל אילון: קצת על הנתונים הדמוגרפיים ולמה העלייה מצפון אמריקה היא העתיד, וחברי יהודה תמר הציג פה את מספר היהודים בארצות הברית, ויש מחלוקת אם זה בין 4-5-6 מיליון, אבל עדיין זה המאגר הגדול ביותר של יהודים בעולם, כאשר הפוטנציאל לעלייה מצפון אמריקה זה המאגר העתידי למדינה.

דניאל אילון: קצת נתונים דמוגרפיים.

דניאל אילון: הגיל הממוצע של העולים הוא 32, 32.5, כאשר הפילוח עם ההשתייכות, בערך 70% מהמשפחות מגדירות את עצמן בתור דתיים, כ-30% מהמשפחות קונסרבטיביים, רפורמים, או ללא שייכות דתית.

דניאל אילון: מבחינת הרווקים של השנה, בערך 1,300 רווקים יעלו ארצה.

דניאל אילון: הרוב המכריע ---

דני דנון: והטיסה של אתמול הייתה רק רווקים?

דניאל אילון: לא, לא, לא.

דני דנון: כי בתקשורת הייתה איזו מן מצגת.

דני דנון: קודם כל העולות הרווקות, שתיכן רווקות?

דניאל אילון: חלקן.

דני דנון: אוקי, אז אנחנו קודם כל מברכים שהרווקים והרווקות יהפכו לנשואים במהרה ויקימו בית בישראל.

קריאות: אמן ואמן.

דניאל אילון: כן, כן, אנחנו נעשה את כל המאמצים.

דניאל אילון: כל עוד הם מציגים את עצמם בערוץ הכנסת וערוצים כאלה, הם בטוחים להצלחה בנושא הזה.

דני דנון: שלא יהיה פה רעיון לערוץ הכנסת, כי זה משודר, דניאל.

דניאל אילון: אני יודע, אני יודע.

דניאל אילון: שוב, בין הרווקים, רוב הרווקים אינם דתיים וזה כתוצאה של פעילות של 'תגלית', 'מסע', פעילות של הסוכנות, כל מיני פעילויות בארץ שאנשים מגיעים ואחרי זה חוזרים לארצות הברית ואחרי זה שוקלים לעלות.

דניאל אילון: המצב הכלכלי בארצות הברית הוא גם כן גורם משמעותי היום.

דניאל אילון: אנחנו מקבלים היום המון פניות של רווקים מארצות הברית, שמסיימים אוניברסיטה שם ואין להם עבודה.

דניאל אילון: מצב האבטלה בארצות הברית מתקרב ל-10% לעומת פה, בערך 6%.

דניאל אילון: פעם ראשונה בהיסטוריה שהמשק הישראלי הוא במצב יותר טוב מהמשק האמריקאי, וזה גורם מושך.

דניאל אילון: אז אנחנו צפויים ליותר רווקים שיגיעו.

דניאל אילון: כפי שאמרתי, המשפחות הן מתפזרות בכל הארץ, מהצפון, מנהרייה עד קצרין, עד הדרום באילת.

דניאל אילון: יש ריכוזים של המשפחות בעיקר במרכז הארץ – ירושלים, בית שמש, רמת בית שמש, מודיעין, כפר סבא, רעננה ויש לנו תוכנית עכשיו, בשיתוף פעולה עם המשרד לנגב ולגליל, ועם משרד הקליטה לעזור לאנשים לעלות לצפון, עם חבילות עידוד משמעותיות נוספות.

דני דנון: זה ממשיך?

דני דנון: כי אני יודע שהייתה בעיה עם התקצוב של זה.

דניאל אילון: כן, זה ממשיך.

דניאל אילון: ארז?

דניאל אילון: התכנית של הגליל והנגב?

ארז חלפון: אנחנו כרגע בדיונים מול משרד הקליטה.

דניאל אילון: כן.

דניאל אילון: קודם כל זו עלייה מתוך בחירה.

דניאל אילון: לאנשים שבאים מארצות הברית יש הרבה מאד אופציות לאן הם רוצים לעבור, אם זה לעבור מניו-יורק לקליפורניה או למיאמי ויש להם גם אופציה לעלות לישראל.

דניאל אילון: זה לא עלייה שנדחפת לפה.

דניאל אילון: זו עלייה משכילה.

דניאל אילון: כל העולים, כמעט ללא יוצא מן הכלל, המבוגרים באים עם תארים ועם ניסיון מקצועי וטוני גלברט דיבר על התרומה הכלכלית.

דניאל אילון: אני רוצה להתייחס קצת לחסמים המשמעותיים שאנחנו הגדרנו כתוצאה ממחקר השוק הראשוני שלנו, לעלייה.

דניאל אילון: אחד זה נושא של תעסוקה.

דניאל אילון: אנשים שעולים ארצה מאבדים את הרשת החברתית שלהם, את הרשת שלהם, את ה- network שלהם, על מנת למצוא תעסוקה בארץ.

דניאל אילון: אנחנו, "נפש בנפש" בנינו להם רשת חלופית, network תחליפי.

דניאל אילון: יש לנו היום מאגר של בערך 3,500 שמות שאנשים, בעיקר עולים לשעבר, נקלטו בארץ בכל מיני חברות, מעל 1,000 חברות וברגע שמתפנה משרה בחברה כל שהיא, אנחנו מקבלים את הטלפון.

דניאל אילון: היום אנחנו מקבלים בין 10 ל-15 פניות ליום למשרדים שלנו, של חברות שמחפשים עובדים.

דניאל אילון: גם החשיפה התקשורתית של הטיסות שלנו, ההצגה בוועדה פה וכן הלאה וכן הלאה, שם את השם של "נפש בנפש" על המפה והחברות בהחלט פונות אלינו, להשמה.

דניאל אילון: יתרון נוסף שלנו הוא שאנחנו לא גובים כסף עבור ההשמה, אז חברות פונות אלינו לפני שהם הולכים לחברת השמה.

דניאל אילון: נושא של הבירוקרטיה הישראלית זה דגל אדום, ענק, בשביל האמריקאים, שבצדק או שלא בצדק, הרבה פעמים הבירוקרטיה האמריקאית יותר בעייתית מהבירוקרטיה הישראלית, אבל מבחינת הפרספקטיבה של אותו עולה, הוא צריך להתמודד עם בירוקרטיה גדולה.

דניאל אילון: עשינו שיתופי פעולה וצעדים ענקיים עם משרד הפנים, עם משרד הקליטה, עם , עם משרד הרישוי, על מנת לקצר הליכים, לשפר את התקשורת עם העולים, לתת להם מידע אמין וכך הם עוברים את החסמים הבירוקרטים בצורה, יחסית, מאד מהירה.

דניאל אילון: הנושא של השתלבות חברתית.

דניאל אילון: יש לנו מאגרי מידע מאד רציניים באתר שלנו, על קהילות.

דניאל אילון: מידע לגבי קהילות, מידע לגבי בתי ספר, עד לרמת פירוט של מה אחוז דוברי האנגלית בתוך בתי הספר, מה גודל הכיתות, מי השמות של האנשים החשובים בבית הספר – אם זה המנהל או סגן המנהל וכן הלאה וכן הלאה.

דניאל אילון: על עזרה כלכלית דיברנו קצת, עזרה לעולים מבחינת מענקים.

דניאל אילון: עוד תחום שאנחנו עוסקים בו, זה נושא של יחסי ציבור.

דניאל אילון: בארצות הברית היינו צריכים לשבור ב-2002 ---

דני דנון: תגובת הקהילה המקומית, אתה אומרת מקומית – בארצות הברית - לא בישראל.

דניאל אילון: אמת, נכון.

דניאל אילון: היינו צריכים לשבור את המיתוס שהיה קיים עד שהתחלנו את הפעילות, שמי שעולה ארצה בשנות ה-70, 80, 90, זה אנשים שהעסק שלהם כשל, או ילד קצת בעייתי.

דניאל אילון: היינו צריכים לשבור את המיתוס הזה ולהראות שאנשים באמת רציניים עולים ארצה.

דניאל אילון: בגלל זה, ב-2002, ביזמת הרב יהושע פס וטוני גלברט, פעם ראשונה הביאו מטוס שלם, ג'מבו שלם של אנשים ארצה, והראינו את האנשים האלה.

דניאל אילון: הייתה המון תקשורת בניו-יורק, מה-CNN וכל הרשתות האמריקאיות היו ב-J.F.K כדי להראות את הדבר המשונה הזה, באמצע אינתיפאדה – בעלי מקצוע – עורכי דין, רואי חשבון, בעלי מקצוע בכל מיני תחומים – עולים על מטוס ועוזרים לישראל, וזה נתן חיזוק לאלה שהתלבטו, שיוכלו אולי להגיד לחברים שלהם, לשכנים שלהם - תשמע, אני לא משוגע אלא תראה, יש אנשים רציניים אחרים שעולים איתי.

דניאל אילון: עוד דבר שאנחנו מצליחים לעשות, זה הנושא של כדור השלג של מגמות העלייה.

דניאל אילון: רוב האנשים שעולים השנה הם חברים של, קרובים של, שכנים של אלה שעלו בשנים הראשונות של "נפש בנפש".

דניאל אילון: הם מקבלים את התמיכה מאלה שנמצאים פה, ושוב זה עוד רעיון עסקי, שטוני גלברט הנחה לתוך הארגון של Success bring Success.

דניאל אילון: אנחנו מאד מאד משקיעים בעולים פה, כדי שיצליחו, כדי שהם ידווחו בחזרה לארצות הברית שטוב פה והמודל הזה עובר.

דניאל אילון: בגלל זה אנחנו רואים את הנהירה למודיעין ולבית שמש ולמקומות אחרים, בגלל שאנשים יודעים שטוב שם.

דניאל אילון: המצב שהיינו ב-2002, 2003, שהיינו צריכים לתת המון תמיכה חברתית לאחר העלייה, אנחנו מצמצמים את הפעילות שלנו בדבר הזה, בגלל שיש רשת חברתית מאד חזקה היום לאלה שעולים.

דניאל אילון: קצת נתונים אנחנו מציגים פה על ההתפתחות במשך השנים ועיקר העיקרים זה הנושא של ההסכם מול ממשלת ישראל בשנת 2005 לתמוך, וזו אחת מההחלטות האחרונות של ראש הממשלה אריאל שרון.

דני דנון: רק לזרז אותך.

דניאל אילון: אוקי, בבקשה.

דניאל אילון: צמיחה במספר עולים – אנחנו מגיעים השנה לבערך 28,000 עד 30,000 עולים עד סוף השנה.

דניאל אילון: הצפי של השנה הבאה הוא גם כן חיובי.

דניאל אילון: ייתכן שיהיה גידול נוסף, אבל זה תלוי בתוכניות ההתרחבות ואיך השיחות האלה יתקדמו.

דניאל אילון: טוני הזכיר את הנושא של אחוז ההישארות בארץ, בסביבות ה-97% של האנשים שהגיעו מאז שהתחלנו את הפעילות שלנו, ועדיין נמצאים פה.

דני דנון: זו נקודה חשובה ביותר, כי אני הייתי גם שליח בארצות הברית ויש לי הרבה מאד חברים שעשו עלייה, אבל לא נשארו בארץ וזה נזק גם לאותו עולה וגם נזק הסברתי, שהמשפחה אומרת – הוא חזר, הוא חזר לפה, ולכן אני חושב שהנתון הזה הוא נתון חשוב ביותר.

דניאל אילון: נכון.

דניאל אילון: אני גם רוצה להתייחס לפוטנציאל בארצות הברית.

דניאל אילון: אנחנו רואים אלפי יהודים שמגיעים ארצה כל שנה בתוכניות של הסוכנות וב'מסע' וב'תגלית', וזה המאגר הפוטנציאלי שלנו לעתיד, וכמו שהתוכניות האלה הן קריטיות גם לעתיד שלנו להביא מספרים גדולים יותר, בגלל שבלי הביקור הזה בארץ, אין סיכוי לשכנע מישהו לעלות ארצה.

דניאל אילון: ברשותכם, אני אקח שתי דקות נוספות ואציג סרט קצר.

דניאל אילון: (מוצגת מצגת)

דני דנון: אפשר את הטיסה לארץ להאריך בכמה שעות, אם מכירים בטיסה ויש זוגות, אפשר שיטוסו מסביב.

דניאל אילון: בהחלט.

דני דנון: ויש את הרב פס בטח בנסיעה.

דני דנון: בואו נעצור פה, נשאיר את הקהל במתח.

דניאל אילון: אוקי.

דניאל אילון: הם חיים באושר ועושר.

דני דנון: איפה גר הזוג הזה?

דניאל אילון: בגבעת שמואל, שניהם סטודנטים.

דניאל אילון: קצת על הפעילות שלנו בארצות הברית טרום עלייה.

דניאל אילון: יש לנו 500 אירועים בשנה בארצות הברית.

דניאל אילון: אנחנו נפגשים בערך כל שנה עם בערך 7,000 אנשים.

דניאל אילון: אנחנו מנסים לשפר את אחוז האנשים שאנחנו נפגשים איתם, איזה מספר מהם בסופו של דבר עולים.

דניאל אילון: כרגע זה בערך עומד על בערך 50%.

דניאל אילון: השאיפה שלנו שזה יגיע ל-60% ויותר.

דניאל אילון: אנחנו מנסים למנף טכנולוגיה כמה שיותר, גם בתחומים של סקייפ, גם בתחומים של וובינאר (- מפגשים און ליין) שאנחנו עושים.

דניאל אילון: יש לנו כל יום ראשון בערך חמישה, שישה וובינאר שמתקיימים, משודרים פה מירושלים ואנשים מצטרפים אליהם מכל העולם עכשיו, לא רק מארצות הברית.

דניאל אילון: התייחסתי לפני כן קצת לאתר שלנו, שהוא האתר הכי מעודכן ואנחנו רואים את ההתעניינות בעולם.

דניאל אילון: חלק ניכר מהאתר כבר מתורגם לספרדית וצרפתית ואנחנו רואים את האנשים מהארצות האלה נכנסים לאתר על מנת לקבל מידע מעודכן על הליך העלייה.

דניאל אילון: פרויקטים מיוחדים – קרן עלייה לחיילים, שיש לנו תמיכה מיוחדת עם ה-FIDF – Friends of the IDf - בארצות הברית, לתת לחיילים שמתגייסים.

דניאל אילון: יש לנו כ-500 חברי שהתגייסו השנה לצבא ואנחנו בקשר הדוק איתם במשך כל השירות.

דניאל אילון: מבצע 'עולים לצפון' – התייחסתי לזה לפני כן.

דניאל אילון: וגם כן, פרויקט העלאת רופאים עקב המחסור של רופאים בארץ, יש לנו תוכנית מיוחדת לעידוד העלייה.

דני דנון: תודה אדוני.

דני דנון: אני חייב לקטוע אותך.

דני דנון: אנחנו פה בוועדה מלווים את נושא הרופאים.

דני דנון: אנחנו מקווים, יש לנו פגישה עם מנכ"ל , אנחנו נעלה את הנושא הזה לדיון שיתקיים בשבועות הקרובים.

דני דנון: אני רוצה בקצרה, לקראת סיכום, רק מילה קצרה לחנה קורן, מנהלת אגף בכיר, עידוד עלייה ותושבים חוזרים במשרד הקליטה.

דני דנון: חנה, אין פה הפרטה של מה שהמדינה צריכה לעשות?

חנה קורן: לא, זו השלמה.

חנה קורן: אנחנו מאד מעריכים את העבודה של "נפש בנפש".

חנה קורן: זה ארגון מקצועי, אנחנו נהנים לעבוד איתם, אנחנו משתפים פעולה בצורה שהולכת ונהיית יותר טובה מיום ליום.

חנה קורן: אנחנו נשתף אותם השנה גם בתוכניות מיוחדות לעידוד הקליטה, שזה בעצם תוכניות שהן משווקות בחו"ל, שמהוות עידוד עלייה, כשאנחנו מדברים על מרכיבים תוספתיים לסל הקליטה.

חנה קורן: הרי משרד הקליטה מלווה את העולים במהלך 10 שנים ומעבר לזה יש לנו תוכניות מיוחדות, ששם אנחנו מסייעים בשכר דירה, בדמי הסתגלות.

חנה קורן: תפיסת העבודה שלנו אומרת שאם אנחנו מצליחים לגרום לעולה ללמוד עברית בחצי השנה הראשונה, אנחנו משאירים לו את הפתח ומגדילים את הסיכויים שלו, שהוא יצליח להשתלב בעבודה בישראל.

חנה קורן: ללא שפה אי אפשר להשתלב בעבודה.

חנה קורן: לכן, כדי שהוא יוכל בשנה הראשונה להיות נקי מדאגות על הישרדות המשפחה, אנחנו נותנים לו את התשתית הכלכלית שתסייע בידו.

חנה קורן: זאת תפיסת העבודה שאנחנו מאד מקפידים עליה, כי בלעדי העניין הזה, אנחנו לא נצליח בקליטה.

חנה קורן: אנחנו עושים הרבה מאד עבודה מול שותפים כמו משרד נגב-גליל.

חנה קורן: יש החלטת ממשלה של תכנית משותפת שאנחנו מפעילים.

חנה קורן: אנשים מגיעים - אני אשמח לשלוח לכם את הפרישה – לכל היישובים בגליל.

דני דנון: אני אשמח שהוועדה תקבל פרישה של עולי "נפש בנפש" מבחינת מקום מגורים שלהם.

דני דנון: אני מניח שזה יותר אליכם, דניאל.

חנה קורן: נכון.

דניאל אילון: בסדר.

דני דנון: בשנים האחרונות לראות איפה נפרשו כל העולים, מאד מעניין אותנו לראות את הפרישה הזאת.

חנה קורן: ההדים שאנחנו מקבלים מהגליל זה שהתוכניות שלנו עושות שינוי דמוגרפי מאד משמעותי.

חנה קורן: הרבה מאד יישובים אומרים שזה פשוט מחייה את היישוב כתוצאה מהעניין הזה.

חנה קורן: כשאת השנה הראשונה יש להם מסודר, הם כבר נקלטים בתוך הקהילה.

חנה קורן: תוכנית עלייה קהילתית כבר לא קיימת.

חנה קורן: אנחנו עושים את התכניות האלה במקומן, וכמוכן שזה הכל תלוי תקציב וזמינות התקציב, אבל אנחנו נמשיך ונעשה.

חנה קורן: אנחנו כרגע לפני, יש לנו שתי הוראות שעה שמוכנות לצאת לדרך.

חנה קורן: ברגע שנצליח לגייס את כל התקציב – אנחנו נצא איתם בתוכנית גדולה שתכלול את כל העולם – וכבר הודעתי גם לדני שם יהיו שותפים בתוך התכנית הזו גם.

חנה קורן: אנחנו רק רוצים להודות ולהעצים את שיתוף הפעולה עם כל הארגונים שהם מעודדי עלייה, וכמובן עם "נפש בנפש" בראשם.

דני דנון: תודה.

דני דנון: מילת סיכום קצרה, טס סוולו.

דני דנון: ברוכה הבאה גם את לישראל.

דני דנון: את מדברת עבירת?

סוולו לי: תודה.

סוולו לי: לא מספיק.

דני דנון: אוקי.

דני דנון: את תהי הדוברת האחרונה של הישיבה.

דני דנון: אז אם בדקה אחת את יכולה לספר לנו על עצמך ועל חוות העלייה שלך.

סוולו לי: בהחלט.

סוולו לי: אני משיקגו, אלינו, אני בת 24.

סוולו לי: זה בהחלט היה תהליך הגעה ארוך הנה.

סוולו לי: באתי לכאן כשהייתי בת 16 ושהיתי שישה חודשים בקיבוץ צובה, דרך פרויקט חילופים בינלאומיים ובמכתבי הראשון לאימי, שכתבתי בלילה הזה בקיבוץ, הסברתי, אתם יודעים, איך אני מרגישה ומה ראיתי, ועל הריחות, המראות, כל דבר.

סוולו לי: וסיימתי את מכתבי עם – נ.ב.

סוולו לי: אני עושה עלייה.

סוולו לי: אתם יודעים, הייתי רק בת 16, והרגשתי יותר בבית כאן.

סוולו לי: זה לקח לי אמנם תקופה מסוימת לחזור, אבל אני גאה לעשות זאת ולכבוד הוא לי להיות מסוגלת לעשות זאת ולקבל את ההזדמנות הזאת.

דני דנון: ומה תעשי בעתיד הקרוב?

סוולו לי: בעתיד הקרוב אני מתחילה ללמוד באולפן, ב-1 באוגוסט.

דני דנון: באיזה אולפן?

סוולו לי: באולפן גורדון בתל אביב.

סוולו לי: אחרי זה אני מתכננת לחזור לעשות את התואר שלי בעבודה סוציאלית, ובינתיים רק אולפן.

דני דנון: אוקי.

דני דנון: כשאת אומרת – לחזור לעשות, את מתכוונת לחזור לארצות הברית או לחזור חזרה ללימודים?

סוולו לי: לא, לחזור ללימודים, סליחה.

סוולו לי: אני מתכננת להישאר לעת עתה.

דני דנון: אוקי.

דני דנון: תודה רבה טס, בהצלחה.

דני דנון: אני רוצה ברשותכם להקריא את הודעת הסיכום של הוועדה - ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות מברכת את ארגון "נפש בנפש" והעומד בראשו, מר טוני גלברט, על פעילותם למען עידוד וקליטת עלייה.

דני דנון: הוועדה התרשמה ומביעה את הערכתה.

דני דנון: אין ספק שדפוסי הפעולה של "נפש בנפש" הביאו נורמות חדשות לפעילות מערך עידוד העלייה.

דני דנון: הוועדה קוראת להגדלת פעילות "נפש בנפש" מעבר לתחומי פעילותה הקיימים היום, בשיתוף משרד הקליטה, הסוכנות היהודית וכל שאר הגורמים העוסקים בנושא.

דני דנון: הוועדה קוראת להגדלת תקציב "נפש בנפש", בקשר ישיר לגידול במספר העולים.

דני דנון: הוועדה מודה לכל העושים במלאכה חשובה זו.

דני דנון: אני רוצה להודות לכולם, לאנשים שהגיעו מהארץ, מחוץ לארץ ובייחוד לעולים החדשים שבזכותכם אנחנו ממשיכים במפעל הציוני.

דני דנון: תודה רבה לכולם.

דני דנון: הישיבה נעולה.