ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 836, 2011-08-01 11:35

משה גפני: אני פותח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: על סדר היום המשבר במפעל פרי הגליל.

משה גפני: אנחנו בוועדת הכספים נכנסים לנוהל חירום אחרי שיש אוהלים, יש פאניקה ויש ישיבות ממשלה.

שלי יחימוביץ': לא נכון.

שלי יחימוביץ': בפרי הגליל אנחנו דנים כבר כמה שנים טובות וזה עוד לפני שהיו האוהלים.

משה גפני: הקדמתי לפרי הגליל.

משה גפני: יש פאניקה וכל מה שאנחנו אומרים שנתיים בוועדה, ומה שאנחנו מצליחים לתקן בכוחות עצמנו אנחנו מתקנים, ומה שלא, פתאום מתברר שהולכים לשנות דברים ואנחנו נצטרך לעבוד בפגרה כנראה הרבה מאוד בנושאים הללו.

משה גפני: אף על פי כן אני סברתי שהבקשה לדיון מהיר של חברי הכנסת שלי יחימוביץ, שלמה מולה, מירי רגב, יצחק וקנין וציון פיניאן בנושא של המשבר במפעל פרי הגליל, לאחר דיון שאנחנו קיימנו בעבר, דחוף.

משה גפני: אני מקיים את הדיון הזה עכשיו ואבקש מחברי הכנסת המציעים להציג את הדברים ואם אפשר לתמצת אותם כי כבר קיימנו דיון בנושא.

משה גפני: לאחר הדברים נראה לאיזה כיוון אנחנו הולכים.

משה גפני: חברת הכנסת שלי יחימוביץ ואחרי החבר הכנסת שלמה מולה.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב ראש, גורלו של מפעל פרי הגליל הגיע כבר לוועדה הזאת.

שלי יחימוביץ': המפעל עמד לפני משבר כבר לפני שנתיים כאשר אז חצי ונוהל ממש קרב על עתידו של המפעל והוא ניצל, קרב שהוביל אותו יושב ראש הוועד מוטי חזיזה בגיבוי של ההסתדרות - ויושב כאן גם יונה פרטוק, ראש המרחב בהסתדרות – והמפעל נשאר על כנו.

שלי יחימוביץ': אני לא רוצה להיכנס לכל ההיסטוריה שהיא מפותלת מאוד.

שלי יחימוביץ': כרגע אנחנו ניצבים לפני סיטואציה בה בעל המפעל שהשקיע 86 מיליון שקלים במפעל ובהכנסת פסי ייצור נוספים של מוצרים חדשים, גורס שמגיע לו סיוע ממשרד התעשייה והוא לא מקבל אותו.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לדעת איפה זה עומד.

שלי יחימוביץ': מראש אני אומרת שאני לא מתכוונת להצליף כאן במשרד התעשייה.

שלי יחימוביץ': אם מגיע, מגיע.

שלי יחימוביץ': אני רוצה גם לברר האם נעשו כל המהלכים מצד המנכ"ל כדי לקבל את הסיוע, האם הדברים הוסדרו והאם הבקשה עומדת בקריטריונים של משרד התעשייה.

שלי יחימוביץ': אני רוצה שאנחנו בוועדה נעשה הכול כדי שאם הבקשה לא הוגשה בנוהל מסודר או אם יש דברים שמונעים את אישור הסיוע, כי משרד התעשייה ובדין לא נותן סיוע למפעלים בתנאים מסוימים.

שלי יחימוביץ': למשל הוא לא נותן סיוע למפעל שמפטר עובדים ובמקומם לוקח עובדים חדשים שהם יותר זולים.

שלי יחימוביץ': זה לשם דוגמה וזאת מגבלה שמקובלת עלי.

שלי יחימוביץ': לכן אנחנו צריכים כאן בעין בוחנת לבחון גם את משרד התעשייה אבל גם את הנהלת המפעל ולראות איך היא מתנהגת ואם היא לא מתנהגת לפי הקריטריונים שמשרד התעשייה מציב, לגרום לה להתנהג לפי הקריטריונים האלה.

שלי יחימוביץ': בסופו של יום ל להביא באמת לסיוע של משרד התעשייה, סיוע שיאפשר למפעל הזה להמשיך לעבוד.

שלי יחימוביץ': זה מפעל שמפרנס משפחות באמת קשות יום, גם מחצור, גם מכפרים בסביבה, והמשך התפעול שלו הוא ממש קריטי לתעסוקה והוא מהווה את חוט השדרה של חצור ושל ישובים נוספים.

שלי יחימוביץ': אם הוא ייסגר, זה ימית אסון גם על חצור וגם על ישובים נוספים ובוודאי יעלה למדינה יותר מאשר מענק של משרד התעשייה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת שלמה מולה.

שלמה מולה: שלי בהחלט אמרה את הדברים ואין לי הרבה מה להוסיף.

שלמה מולה: אני באופן אישי ביקרתי במפעל לפני כשבוע ימים ונדמה לי שמיד אחרי כן גם שוחחתי אתך בטלפון.

משה גפני: שוחחת אתי מהמפעל.

שלמה מולה: כן.

שלמה מולה: שוחחתי כמובן גם עם שלי.

משה גפני: אתה יודע שאני לא מסרב לך.

שלמה מולה: אני יודע.

שלמה מולה: אני מודה לך על כך.

משה גפני: התברר היום שכאשר יש שיתוף פעולה בינינו, זה גם מצליח.

שלמה מולה: כנראה כך עדיף.

שלמה מולה: האמת היא שביקרתי גם אצל ראש המועצה, שמעון סויסה, שנמצא אתנו וגם הוא היה שותף במאבק שלנו בפעם הקודמת מתוקף היותו ראש העיר חצור.

שלמה מולה: ישבתי ארוכות גם עם יושב ראש ועד העובדים, מוטי חזיזה, שנמצא כאן והוא מייצג נאמנה את העובדים.

שלמה מולה: אני מוכרח לומר מילה טובה גם לבעלים שקנו את המפעל.

שלמה מולה: באמת הם השקיעו הרבה מאוד כסף מכספם שלהם ומעבר למה שמצופה מהם.

שלמה מולה: הם קיבלו את המפעל במשבר והיום המפעל מתפקד.

שלמה מולה: יחד עם זאת, אני רוצה להיות דווקא נוקב, בניגוד לידידתי הטובה שלי יחימוביץ.

שלמה מולה: גם תשובה לא יכול להיות שמשרד ממשלתי לא ייתן להם אלא ימרח אותם כל כך הרבה זמן.

שלמה מולה: אני לא נכנס לקריטריונים.

משה גפני: המשרד כאן.

משה גפני: הוא יתייחס.

שלמה מולה: לכן התשובה חייבת להינתן בצורה ברורה.

שלמה מולה: יחד עם זאת, הבקשה שלנו גם לבעלים של המפעל היא לא לאיים על פרנסתם של 130 משפחות.

שלמה מולה: זה לא מתקבל על הדעת.

שלמה מולה: לא על זה נאבקנו.

שלמה מולה: אנחנו רוצים שהמפעל הזה ימשיך להיות מפעל שבו אנשים קמים בבוקר והולכים לעבוד.

שלמה מולה: כל המחאות שאנחנו מדברים עליהן היום, מחאות ששוטפות את המדינה, אם 130 משפחות הולכות הביתה בגלל שאנחנו לא הצלחנו למצוא פתרון, ובוודאי משרד ממשלתי לא מצא, אז מה אנחנו?

שלמה מולה: אני לא רוצה להרחיב בדיבור.

שלמה מולה: אני שוב מודה לך על קיום הדיון.

שלמה מולה: אני יודע שאנחנו לקראת פגרה אבל אתה מצאת לנכון לקיים את הדיון החשוב הזה.

שלמה מולה: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת ציון פיניאן.

ציון פיניאן: תודה רבה אדוני היושב ראש.

ציון פיניאן: אני אוסיף מעט על מה שנאמר.

ציון פיניאן: מדובר במפעל עוגן שמחזיק את כל חצור.

ציון פיניאן: ברגע שאתה סוגר את המפעל, אתה צריך לסגור את חצור.

ציון פיניאן: לסגור עיירת פיתוח כזאת, זה אומר לסגור סמל שקם בשנות ה-50.

ציון פיניאן: אני רוצה לומר שהבעלים כאן לקחו הימור.

ציון פיניאן: פשוט לקחו הימור.

ציון פיניאן: הם לקחו מפעל מכונס והשקיעו בו 86 מיליון שקלים וזה דבר מדהים.

ציון פיניאן: אני לא יודע אם מישהו במדינה היה עושה את הדברים האלה.

ציון פיניאן: בנוסף לזה את ההטבות שהיו להם בשנים קודמות, כמו לדוגמה הטבה בארנונה, הטבה בתאגידי המים, כל הדברים האלה, היום הפכו לכישלון שלוחץ עליהם.

ציון פיניאן: אני לא רוצה חס וחלילה לתקוף את משרד התעשייה, אבל הייתי רוצה לשמוע את הדברים מהם כי לטענתם מה שהובטח, לא קוים.

ציון פיניאן: אנשי המפעל מאיימים בפיטורי עובדים וצריך להבין גם אותם אבל צריך להבין גם את הרשות המקומית שעושה את הכול כדי להשאיר את המפעל ולשמור על 126 משפחות עובדות, דבר שהוא לא פשוט.

ציון פיניאן: כל הזמן אני חוזר ואומר שברגע שאתה מפטר עובד, כדי להשיג לו עבודה אתה משקיע 150 אלף שקלים.

ציון פיניאן: הייתי רוצה לשמוע את נציג משרד התעשייה ולשם כך נמצא כאן ידידנו חזי שיוכל לתת לנו תשובות.

משה גפני: תודה.

משה גפני: חבר הכנסת מגלי והבה.

מגלי והבה: אדוני היושב ראש, גם אתה וגם אנחנו אלה שמכירים את הסוגיה של המפעלים ובמיוחד המפעלים בצפון ויודעים איזה מאמצים נעשו כדי לא לשלוח את העובדים האלה הביתה.

מגלי והבה: כל פעם אנחנו חוזרים לאותה התחלה.

מגלי והבה: שמענו כאן גם את דוברי הקואליציה וגם את דוברי האופוזיציה אבל כאן אין קואליציה ואופוזיציה אלא יש כאן משימה והיא להבטיח עבודה לתושבי הצפון, לתושבי קריית שמונה, לתושבי חצור שנזכרים בהם אולי רק כאשר יש חגים או חופשות בצפון.

מגלי והבה: האנשים האלה צריכים להתקיים ולהתקיים בכבוד.

מגלי והבה: עם כל הכבוד למשרדי הממשלה, משרד התעשייה הוא לא מי שמחליט.

מגלי והבה: הרבה פעמים אומרים שנחסוך בסיוע למפעל בצורה כזאת אבל אחר כך המדינה משלמת פי כמה לאותן משפחות אם חס וחלילה סוגרים את המפעל ושולחים את העובדים הביתה.

מגלי והבה: לכן אני חושב שיש כאן קונצנזוס ואני רואה את זה כנושא חוצה מפלגות.

מגלי והבה: נמצא כאן ראש העיר וגם יושב ראש ועד העובדים ואני מקווה שנחזור עם בשורה האומרת שפותרים להם כאן את הבעיה.

מגלי והבה: כאן זה המקום.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חברת הכנסת מירי רגב.

מירי רגב: האמת היא שחברי מולה הציג את הנושא בעניינו זימנו את הדיון המהיר.

מירי רגב: דיברנו על זה כבר בעבר בדיון שקיימנו בוועדה הזאת בראשותך חבר הכנסת גפני.

מירי רגב: דיברנו על כך שבעצם פרי הגליל הוא מפעל עוגן בחצור והוא בעצם מפעל שמעסיק את רוב העובדים שלו מתוך העיר.

מירי רגב: אנחנו יודעים שאין לנו עודף של מפעלים בצפון שיכולים להעסיק את תושבי העיר ואנחנו בוודאי לא רוצים לגרום לאבטלה.

מירי רגב: כשבאנו לכאן סיכמנו עם האוצר ועם משרד התעשייה מספר מהלכים, איך אנחנו בעצם הולכים ומסייעים לפרי הגליל.

מירי רגב: בעצם הצד של התמ"ת והאוצר לא בא לידי ביטוי.

מירי רגב: בא איש העסקים שאני לא יודעת מי הוא כי מעולם לא פגשתי בו ואמר שהוא רוצה להשקיע בפרי הגליל, שהוא רוצה להציל את פרי הגליל, אבל הוא ייתן את מה שהוא צריך לתת והמדינה תיתן את מה שהיא צריכה לתת.

מירי רגב: המדינה אמרה איקס והיא לא עושה את זה.

מירי רגב: זה אותו סיפור כמו שיש לנו באגרקסקו עליו קיימנו כאן דיון.

מירי רגב: כרגע באתי מוועדת העבודה והרווחה מדיון המשך לדיון שהתקיים כאן.

מירי רגב: לא יכול להיות מצב שהאוצר אומר שהוא והתמ"ת ילכו לתהליך מסוים, יש כאן אנשים שהשקיעו בזה כסף, שהם רוצים ומבינים גם את הציונות אבל גם רוצים כמובן להרוויח מהמהלך הזה, ואנחנו כמדינה לא עומדים במה שאנחנו מתחייבים.

מירי רגב: אנחנו מקיימים כאן דיונים.

מירי רגב: אם אנחנו סתם מקיימים דיונים בשביל כותרות בעיתונים, וזה לא העניין, אז בסדר, אבל אנחנו מקיימים כאן דיונים רציניים.

מירי רגב: באים לכאן חברי כנסת, באים לכאן ראשי ערים במקום להיות בעיר שלהם, באים לכאן אנשים כדי לסייע לעיר שלהם, באים לכאן יושבי ראש ועדי עובדים ואני אומרת שבואו נראה איך אנחנו עומדים לפחות במה שסיכמנו כאן בוועדה.

מירי רגב: איך בעצם האוצר אומר שהוא נותן את חלקו כאן בהסכם שהוא עשה.

מירי רגב: מי שקנה את פרי הגליל נותן את חלקו, פרי הגליל עושה את מה שהוא צריך לעשות ואיך הוא כאוצר נותן את מה שהוא צריך לתת כדי שההבראה הזאת תהיה מקום שבו הוא יוכל להמשיך ולתת את הבשורה גם לתושבי מקום וגם למפעל עצמו.

משה גפני: לגבי הנושא הזה, לא עשיתי מאזן אבל אני אעשה אותו בשלב מסוים כשאני אתכוון לעזוב את ראשות הוועדה.

מירי רגב: לא ניתן לך לעזוב.

משה גפני: אי אפשר לדעת.

משה גפני: אנחנו קיימנו הרבה דיונים על מפעלים וזה כאשר בעצם אנחנו לא צד לעניין.

משה גפני: אין לנו מעמד סטטוטורי או מעמד חוקי כדי לטפל בזה, אבל יש לנו רשימה של מקומות ושל מפעלים להם סייענו והנושא עלה על דרך המלך.

משה גפני: אני יכול להביא רשימה די ארוכה.

משה גפני: למה זה קורה?

משה גפני: אני אגיד לך למה זה קורה.

משה גפני: אנשים באים עם כוונות טובות כמו במקרה הזה.

משה גפני: לפי דעתי גם הממשלה – ואני מתנצל שאני אומר עליה מילה טובה היום – גם המועצה וגם בעלי המפעל.

משה גפני: הוויכוחים לפעמים הם ויכוחים שאף אחד לא מסכים לוויכוח הזה אבל בסופו של דבר המטרה בעיני כולם היא שהמפעל ימשיך.

משה גפני: היה לנו את זה במקרים רבים אחרים.

משה גפני: הוועדה מהווה מעין מטריה לגשר בין הדברים.

משה גפני: נמצא כאן גם משרד התמ"ת, נמצא חזי, נמצאים העובדים, נמצא בעל המפעל, מנהל המפעל, נמצא ראש המועצה.

משה גפני: אם אנחנו נראה שהממשלה לא עושה את מה שהיא צריכה לעשות, ואני מקווה שזה לא יקרה, יש לנו כלים כדי לאלץ את הממשלה לעשות.

משה גפני: אני לא חושב שזה המקרה.

משה גפני: חבר הכנסת יצחק וקנין.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: לכולנו זכורים הדיונים על פרי הגליל וזכור גם הסיור שלנו במפעל לפני שנה-שנה וחצי.

יצחק וקנין: אני רוצה להגיד כאן משהו מרכזי בנושא הזה.

יצחק וקנין: כאשר אסתר המלכה הלכה למלך אחשוורוש ואמרה לו על המן, היא אמרה לו שאין הצער שווה בנזק המלך.

יצחק וקנין: זאת אומרת, לא שווה לך מה שהוא מציע לך כדי שאתה תחסל את העם הזה.

יצחק וקנין: אני אומר את זה על פרי הגליל.

יצחק וקנין: המדינה תפסיד יותר כסף אם המפעל הזה ייסגר.

יצחק וקנין: אין לי ספק בכך.

יצחק וקנין: המדינה תצטרך לשלם להם דמי אבטלה ועוד דברים אחרים ובטלה מביאה לידי חטא.

יצחק וקנין: רבותיי, אני אומר לכם שהאזור שלנו, היכן שאני גר, הוא אזור שההזדמנויות הן קטנות מאוד.

יצחק וקנין: אחוזי אבטלה אולי בתל אביב הם 5.3 אבל אצלנו הם הרבה יותר גבוהים כי אין מקומות תעסוקה.

יצחק וקנין: גם אם יש מקומות תעסוקה, רוב העובדים שם משתכרים בשכר מינימום פחות או יותר.

יצחק וקנין: למדינה שווה להמשיך ולהחזיק מקום בו לאזרחים שלה תהיה פרנסה.

יצחק וקנין: שווה למדינה לבוא ולומר שהיא עוזרת ומסייעת בשלב הזה.

יצחק וקנין: יכול להיות שבעוד שנה אנחנו נראה את המפעל במקום אחר, אבל לבוא ולגזור כליה על המפעל הזה, אני אוטומטית נגד.

יצחק וקנין: מדובר על עיירה שהיא לא משגשגת מבחינה כלכלית ומבחינת האפשרויות שלה.

יצחק וקנין: כולנו מבינים מה קורה בחצור, מה קורה בקריית שמונה כל יום שני וחמישי ומה קורה בשלומי.

יצחק וקנין: אני אומר לכם שאני קרוב לשלומי ואני יודע מה קורה שם.

יצחק וקנין: המצב קשה מאוד.

יצחק וקנין: לכן אני חושב שאנחנו צריכים לקרוא לממשלה, גם לאוצר וגם למשרד התעשייה להתערב יותר לעומק בעניין הזה ולא לתת בשום פנים ואופן למפעל הזה להיסגר אלא לעשות כל מה שאפשר על מנת שהמפעל הזה ימשיך להתקיים וייתן את הפרנסה לאותם אנשים שגם כך פרנסתם קטנה מאוד.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת עמיר פרץ.

עמיר פרץ: אדוני היושב ראש, אני מאוד מודה לך על כך שאתה מכנס את הוועדה בדחיפות.

עמיר פרץ: אני רואה שלאחרונה מתגלגלים לפתחך נושאים ואנחנו חוזרים לימים שכל יום שני וחמישי מתגלגל איזשהו מפעל ועומד בפני משבר.

עמיר פרץ: עם כל הכבוד ליתר המפעלים, אנחנו מדברים עדיין על המודל של מפעל היה עיר והעיר הייתה מפעל.

עמיר פרץ: יושב כאן ראש העיר חצור שהוא מאוד מוכשר וכולנו מכירים את שמעון ומעשיו והוא כאן מתוך חרדה.

עמיר פרץ: הוא היה רוצה להיות ראש עיריית תל אביב שאם מפעל כלשהו נסגר שם, הוא בכלל לא יודע על כך אלא אומר שזה יותר טוב כי אולי יקימו במקומו בנק או משהו אחר ואז הארנונה תהיה יותר יציבה וכולי.

עמיר פרץ: ראש מועצה בעיר פיתוח, ראש עיר פיתוח, יודע שהוא גם הכתובת היחידה שמחר אותה קבוצת עובדים תתגלגל לפתחו הן במשרדי הרווחה והן בתוכניות הסיוע השונות,.

עמיר פרץ: יש גם עובדים מהסביבה וזאת לא רק חצור.

עמיר פרץ: יש שם תמהיל בלתי רגיל של פריפריה בהתגלמותה.

עמיר פרץ: יש עובדים מהמגזר הערבי, עובדים מהמגזר הדרוזי, עובדים מהאוכלוסיות השכנות.

קריאה: מגדלים, חקלאים.

עמיר פרץ: חכה, עוד לא הגעתי אליהם.

עמיר פרץ: זה הציר המרכזי.

עמיר פרץ: פרי הגליל, כנראה האוצר אומר שהוא צריך לשמח את חצור ואיך הוא משמח אותה?

עמיר פרץ: הוא סוגר להם כל פעם את המפעל ואומר שכאשר הוא ייפתח, תהיה מסיבה.

עמיר פרץ: אם זאת הכוונה, בסדר.

עמיר פרץ: אם זאת הכוונה, אנחנו מבינים.

עמיר פרץ: זה לא יאומן.

עמיר פרץ: כל שלוש-ארבע שנים אנחנו חוזים במשבר הזה ומשתתפים במסיבה.

משה גפני: בחצור מציעים להעביר את המסיבה לתל אביב.

עמיר פרץ: יש גם גבול לחוצפה.

עמיר פרץ: הרי על מה מדובר?

עמיר פרץ: מדובר על אנשים קשי יום.

עמיר פרץ: אלה היו צריכים לקבל פרס ישראל.

עמיר פרץ: האנשים האלה מוכנים לשכב על הכבישים, לעשות הפגנות, על מה?

עמיר פרץ: כדי לחזור למפעל בו מקבלים שכר מינימום.

עמיר פרץ: כל מה שהם מבקשים, שומו שמים.

עמיר פרץ: מאיפה זה בא הדבר הזה?

עמיר פרץ: הרי האנשים האלה, מה יגידו מחר?

עמיר פרץ: הם יירשמו כפרזיטים.

עמיר פרץ: בן רגע הם עוברים לסקאלה של הביטוח הלאומי ומוגדרים כפרזיטים, כמוצצי לשדה של המדינה.

עמיר פרץ: אני חושב שכאן צריך לעצור את הטירוף הזה.

עמיר פרץ: על מה מדובר כאן?

עמיר פרץ: מדובר על מפעל שגם משרת את החקלאים בסביבה, מפעל עם תדמית בלתי רגילה, מפעל שהתוצרת שלו מבוקשת, אז אם יש איזשהו משבר, גם אם צריך לעשות גישור פיננסי, מה קרה?

עמיר פרץ: מה קרה לנו?

עמיר פרץ: אני כבר הייתי שותף להצלת מפעלים וחבר הכנסת גפני יודע כי היינו באים ביחד, סוגרים עניין ומקבלים תמיכת גישור כזאת או אחרת ונותנים למפעל להמשיך ולנוע.

עמיר פרץ: למה החבר'ה האלה צריכים להתמחות בהפגנות במקום להתמחות בעשייה יום יומית כפי שהם יודעים לעשות?

עמיר פרץ: יושב כאן יושב ראש ועד העובדים והוא נמנה על דור של לוחמים.

עמיר פרץ: משפחת חזיזה היא משפחה שמאז ומעולם הייתה משפחה של לוחמים.

עמיר פרץ: יש כאן שילוב בלתי רגיל של חברי ועד ועובדים.

עמיר פרץ: אנחנו אומרים לכם שהמחיר בניסיון לסגור את המפעל יהיה מחיר יקר.

עמיר פרץ: אני אומר לכולם כאן שאסור בשום פנים ואופן הפעם להסתפק באיזו תרופת ביניים.

עמיר פרץ: ממש לא.

עמיר פרץ: חברי אדוני ראש העיר, אם צריך, אם המקום היחיד ששומעים אנשים זה ברוטשילד, יכול להיות שהמדינה תבוא ותגיד לך מה רוצים לעשות שם.

עמיר פרץ: לא יתכן שישאירו אותך מחר לעמוד מול כל המשפחות האלה.

עמיר פרץ: אתה תיתן להם פטורים בחוגים, המתנ"ס שלך יתמוטט, בתי הספר שלך יתמוטטו כי בן רגע ממצב שהתושבים שלך משלמים עבור השירותים, אתה תצטרך להתעסק כל היום רק בוועדות הפטור.

עמיר פרץ: לכן מדובר כאן במפעל שהוא עיר ואנחנו צריכים להגן עליו בכל תוקף אדוני היושב ראש.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: שמעון סויסה, ראש המועצה המקומית חצור.

שמעון סויסה: אני מודה לכם על הפגישה ועל הדברים החמים.

שמעון סויסה: נמצאים אתי כאן סגן ראש המועצה גבי יוספי, חבר המועצה יצחק מלכה, חבר הנהלה יוסי ביננפלד, העובדים וההסתדרות.

שמעון סויסה: אני אומר לכם שלפני שנתיים וחצי כראש רשות חדש, תקרת בטון נפלה לי על הראש.

שמעון סויסה: אתם צריכים להבין מה זה כאשר עובדים ארבעים שנים עובדים ומקום העבודה שלהם הולך להימחק.

שמעון סויסה: אין דבר יותר קשה מזה.

שמעון סויסה: עברנו תהפוכות, מלחמות, מאבקים ובסופו של יום הגיעו בעלים.

שמעון סויסה: אני אומר לכם שהבטיחו הבטחות וקיימו.

שמעון סויסה: במדינה שלנו המושג לקיים, זה שכיח מאוד.

שמעון סויסה: כל מה שאמרו, עשו.

שמעון סויסה: הם הקימו שלושה מפעלים חדשים בתוך המפעל, מפעל לחמוצים, מפעל למרקים ומפעל לטונה מאוד מצליח.

שמעון סויסה: במלים אחרות, הם באו להגיד שלא אנחנו באים להחזיק את המפעל אלא אנחנו מייצרים מפעלים נוספים על מנת להכפיל את מספר העובדים.

שמעון סויסה: והנה, אנחנו מגיעים עוד פעם לשוקת שבורה כי מצהירים הצהרות חדשות לבקרים ואומרים בואו תעבירו מפעלים לפריפריה, בואו תחזקו את הפריפריה, וסוף סוף יש בעלים שרוצים ועושים אבל אני שומע מהם שמשרד התעשייה לא מוצא את הקריטריונים המתאימים כדי לעזור למפעל.

שמעון סויסה: אני אומר לכם, בואו נפעיל את ההיגיון.

שמעון סויסה: להגיד שמפעל כושל ייצא תשעים אחוזים או להגיד למפעל הזה שהבעלים היו טובים מדיי ואמרו לעובדים שהם מעסיקים את כולם.

שמעון סויסה: אם היו מפטרים אותם וקולטים עובדים חדשים, יתכן שהיו מוצאים קריטריון שמתאים להם כדי שיקבלו בחזרה את הכסף.

שמעון סויסה: לכן אני אומר לכם, ואני אומר את זה באמירה מאוד מאוד חזקה, שאין עיר שיש לה מפעל ואין מפעל שהוא עיר אבל זאת הדוגמה.

שמעון סויסה: המפעל הזה מעסיק מאות עובדים, המפעל הזה מעסיק שורה של מסיעים.

משה גפני: כמה עובדים?

שמעון סויסה: למעלה מ-300 והם רוצים להרחיב ולהגדיל.

שמעון סויסה: אתם לא תופסים את גודל השבר.

שמעון סויסה: אני מבקש להגיע להחלטה בה תקצבו זמן למשרד התעשייה והאוצר ושהם ייתנו לכם תשובות כדי שהנושא לא יתמסמס.

שמעון סויסה: מדיבורים ודיונים לא יצא כלום ואני אומר לכם שאם המפעל הזה ייסגר, אוי ואבוי לכולנו.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: בעלי המפעל.

משה אפרים: שלום לכולם.

משה אפרים: כמו ששמעון אמר, באפריל 2009 רכשנו את המפעל.

משה אפרים: אנחנו זה קבוצת חצי חינם ואני.

משה אפרים: אני משמש יושב ראש ומנכ"ל של הקבוצה.

משה אפרים: אנחנו הבטחנו וקיימנו ובנינו שלושה מפעלים כמו שאמר שמעון אבל התחילו להתגלגל העניינים וקרו כל מיני דברים.

משה אפרים: למשל, בנושא המים - היום בדיוק הייתה כתבה על תאגידי המים – אנחנו משלמים על המים כמעט עוד מיליון וחצי שקלים כאשר משנת 2007 המחיר רק עלה ועלה ומאז נכנסנו, המחיר עלה עוד יותר.

משה אפרים: למה?

משה גפני: מפני שמחיר המים עלה.

משה אפרים: לא יודע.

משה אפרים: אנחנו מדברים על שפכים ששופכים לבריכות תאגידי המים והם מוכרים אותם לחקלאים.

משה אפרים: היום ראינו את הרווחים הכבדים שלהם ואנחנו כתעשייה לא יכולים לשלם את המחירים האלה וגם לא שילמנו.

מירי רגב: את הרווחים האלה לא רוצים לפרוס בפני ועדת הכספים.

מירי רגב: הם פוחדים.

משה אפרים: הבוקר שמעתי ברדיו וזה גם כתוב באינטרנט.

משה אפרים: אנחנו באים לישיבה כאן והבוקר הנושא הזה מתפרסם.

משה גפני: יש לי שאלת ביניים.

משה גפני: יש לך מפעל בנהריה?

משה אפרים: כן.

משה גפני: כמה שם אתה משלם עבור המים?

משה אפרים: לא בדקתי אבל לא כמו בחצור.

שלי יחימוביץ': אתה משלם אותו הדבר?

משה אפרים: לא.

משה גפני: בואו נעשה סדר בעניין.

משה גפני: אני לא סתם שואל.

משה גפני: יש לך מפעל בחצור הגלילית ויש לך מפעל בנהריה.

משה גפני: בנהריה אתה משלם יותר על המים או פחות?

משה אפרים: פחות.

משה גפני: כמה פחות?

משה גפני: בערך.

משה אפרים: אני לא יכול להגיד לך.

משה אפרים: לא בדקתי.

משה אפרים: לא אתן לך סתם מספרים.

משה גפני: שישים אחוזים?

משה גפני: חמישים אחוזים?

משה אפרים: לא.

משה גפני: 25 אחוזים?

משה גפני: 75 אחוזים?

משה אפרים: 35 אחוזים, אבל זה לא אותו אופי.

משה גפני: רגע.

משה גפני: אל תרוץ מהר.

משה גפני: מה 35 אחוזים?

משה אפרים: אני מניח שזה 35 אחוזים כי האופי של המפעל הוא לא אותו אופי.

משה אפרים: המפעל בנהריה עובד פעם בשנה וחצור עובד כל יום.

משה גפני: לא את זה אני שואל.

שלי יחימוביץ': למה העברתם פסי ייצור מפרי הגליל לנהריה?

משה אפרים: בגלל נושא השפכים.

משה אפרים: שם הרבה יותר זול.

משה אפרים: גם הארנונה יותר זולה, גם השפכים יותר זולים.

משה אפרים: הרבה יותר זול.

משה אפרים: אני לא ראש רשות ואני לא יודע למה זה כך.

משה גפני: יש דבר שמאוד מסקרן אותנו והוא לא קשור למפעל שלך.

משה גפני: אנחנו רוצים לדעת משהו אחר לגמרי וזה אגב אורחה.

משה גפני: זאת אומרת, אנחנו מדברים על המפעל ועכשיו אנחנו עושים הפסקה לשתי דקות.

משה גפני: אני שואל אותך שאלה.

משה גפני: לך יש מפעל בחצור ויש לך מפעל בנהריה.

משה אפרים: כן.

משה גפני: העלות של המסים המקומיים שאתה משלם, שזה כולל ארנונה, זה כולל ביוב, זה כולל מים ואת כל הדברים הנוספים, היכן העלות היותר גבוהה, בנהריה או בחצור?

משה אפרים: בחצור.

משה גפני: בחצור הגלילית עולה לך יותר.

משה אפרים: כן.

מירי רגב: אולי נבין למה אתה שואל על זה.

משה גפני: אני הולך לומר.

משה גפני: מתברר שהאמירות על עידוד הפריפריה וכל מה שאנחנו שומעים במסיבות עיתונאים, הן לא רלוונטיות.

משה גפני: למה?

משה גפני: אנחנו קיימנו גם את הדיון על הולכת הגז בדרום ומתברר שמוליכים את הגז לחדרה עד המפעל אבל לא מוליכים את הגז לירוחם ולא מוליכים את הגז לאופקים.

משה גפני: לשם לא מוליכים את הגז ולכן העלות היא הרבה יותר גבוהה.

משה גפני: זאת אומרת, המדינה בעיניים פקוחות מעודדת את המרכז יותר מאשר את הפריפריה.

משה גפני: עכשיו מתברר עוד דבר.

משה גפני: אנחנו בכלל מדינה לא שוויונית.

משה גפני: זאת אומרת, אם אתה מקים מפעל בנהריה – ואני תומך בנהריה – אתה משלם הרבה פחות גם ארנונה וגם מים.

משה גפני: אם אתה מקים את המפעל בחצור הגלילית, המדינה אומרת לך ששם תשלם יותר.

מירי רגב: זה יותר קרוב למרכז.

משה גפני: זה יותר קרוב למרכז בגלל שהנוף בחצור הגלילית יותר יפה.

משה גפני: המצב הזה הוא מצב בלתי נסבל ובלתי מתקבל על הדעת.

משה גפני: דרך אגב, אני לא הולך לבג"צים אבל אני, במקום מישהו שיושב ליד השולחן כאן, הייתי הולך לבג"ץ כי המצב פשוט לא שוויוני.

שלי יחימוביץ': פוטרו עובדים בפרי הגליל לשם פתיחת קווי הייצור במילוז?

משה אפרים: עדיין לא פוטרו אבל יפוטרו.

משה גפני: עכשיו נגיע למפעל.

שלי יחימוביץ': אז בעצם אתה מפטר עובדים שכבר צבר ותק לטובת עובד חדש.

משה גפני: אנחנו העברנו את הצעת החוק הטרומית במליאת הכנסת ואני מקווה שוועדת הכנסת תעביר את זה לדיון.

משה גפני: יתחיל הדיון על הצעת החוק של הפיקוח על המים.

שלי יחימוביץ': גפני, זה לא רק זה.

משה גפני: הנושא הזה הוא אחד הנושאים המרכזיים.

שלי יחימוביץ': לא.

שלי יחימוביץ': יש כאן היפטרות מעובדים ותיקים שכבר צברו זכויות וותק לטובת עובדים חדשים וזולים.

שלי יחימוביץ': המהלך הזה משתלם לו פעמיים.

שלי יחימוביץ': פעם אחת, אתה צודק, ופעם שנייה, כדאי גם להיפטר מהם.

משה גפני: את אומרת דברים שעוד לא הגענו אליהם.

שלי יחימוביץ': אני מגיעה אליהם.

משה אפרים: אני יכול לסיים את דבריי?

משה גפני: לא, אתה יכול להתחיל את הדברים שלך.

משה גפני: אני דיברתי על המים ודיברתי על הארנונה.

משה גפני: זה נושא שלא קשור לעניין אבל כמובן שהוא משליך מיד על הנושא.

משה גפני: עכשיו דבר על המפעל.

קריאה: סליחה, מנהל המפעל רוצה לומר מילה.

משה גפני: אתה שחר אהרונסון?

שחר אהרונסון: כן.

שחר אהרונסון: אני שחר אהרונסון.

שחר אהרונסון: כמו שאמרת פריפריה, צריך להבין שפרי הגליל בחצור הגלילית יושב מעל אגן הכינרת ואחת הסיבות שבעצם אנחנו צריכים את ההטבות, כדי לעזור לפרי הגליל, להבדיל מחצור, זה שאחת הבעיות של פרי הגליל, של היוקר של המים, של השפכים וכל הטיפול שאנחנו מבצעים בשפכים נובע מאחר שאנחנו יושבים בנקודה מסוימת.

שחר אהרונסון: לכן מן הראוי שבעצם, בגלל שהמפעל יושב באזור מסוים כזה, יבוא מי שמטפל בדברים האלה וידע להיטיב עם מפעל שקם באזור הזה.

שחר אהרונסון: אני בטוח שאם היה איזשהו מפעל שהיה קם ליד הכור הגרעיני, היו מוצאים לו את הפתרון כי הוא באזור הזה.

שחר אהרונסון: לכל דבר יש סיבות.

שחר אהרונסון: כשאנחנו בבעיה מסוימת, צריך להבין מה קורה.

משה גפני: עד עכשיו היינו בתוכנית הרקע ועכשיו אנחנו הולכים להיות הבוררים מול הממשלה ומולכם.

משה גפני: עכשיו לא נדבר בסיסמאות, לא אגן הכינרת וכולי.

משה גפני: עכשיו אנחנו עוברים לחלק המעשי.

משה גפני: בחלק המעשי, למה המפעל נקלע למשבר?

משה אפרים: אני רוצה לספר מהתחלה מה היה ואתם תבינו לבד.

משה גפני: אנחנו רוצים להבין למה יש משבר.

משה אפרים: אנחנו בסך הכול חברה פרטית ולא חברה ציבורית ואנחנו מכלכלים את החברה כמו שאנחנו יודעים.

משה אפרים: אנחנו באנו למפעל הזה והשקענו 86 מיליון שקלים בשלושה מפעלים, תגברנו עובדים והנוכחים כאן יודעים זאת.

משה אפרים: בזמנו היינו אצל פואד והכל זרם.

משה אפרים: יום אחד הבנו שאנחנו לא עומדים בשום קריטריון לקבלת כסף.

משה אפרים: זה פעם אחת.

משה אפרים: פעם שנייה, זה שפתחנו מפעל ויטה מרקים והייתה שם חריגת בנייה קטנה, קודם כל שמו אותי פלילי ופסקו נגדי קנס של 750 אלף שקלים, דבר שמהווה תקדים שלא היה קודם לכן.

משה אפרים: 750 אלף שקלים בגין חריגה כזאת.

שלמה מולה: הבנייה בתקופתך?

משה אפרים: כן.

משה אפרים: אני בניתי את המפעל.

משה אפרים: 750 אלף שקלים על חריגת בנייה שעצרנו.

שלי יחימוביץ': זה היה בהליך פלילי נגדך אישית?

משה אפרים: לא.

משה אפרים: הם הסכימו לוותר אם אני אשלם 750 אלף שקלים ולכן שילמתי.

משה אפרים: אני אישית.

משה אפרים: בוודאי שאני אישית.

שלי יחימוביץ': לא נגד המפעל?

משה אפרים: לא.

משה אפרים: אישית.

משה אפרים: הוא שם אותי אישית.

משה אפרים: לא נגד המפעל.

משה אפרים: הוא שם אותי אישית.

משה אפרים: אז הם התחילו ב-200 והגיעו ל-750 אלף שקלים.

שלי יחימוביץ': מעניין אם זה קורה גם על חברות ציבוריות שנסחרות בבורסה כשהן עושות תספורת לחוסכים.

משה אפרים: זה התחיל ב-200 אלף שקלים קנס ואחרי כן התחילו עם האישי וזה עלה ל-750 אלף שקלים.

משה אפרים: אחר כך בא הנושא של המים ואחרי כן בא נושא הסוכר שלא שייך לשולחן הזה ועוד עלויות נוספות.

משה אפרים: אנחנו הגענו למסקנה שכרגע אנחנו מצמצמים גם קווים וגם עובדים.

שלמה מולה: מה סכום הכסף אותו היו צריכים לתת לכם?

משה אפרים: צריכים לתת לנו 24 מיליון שקלים.

משה אפרים: אנחנו באמצע תהליך של הבנייה.

משה אפרים: אם אתם זוכרים, מפעל מילוז – אתה אומר שזה בנהריה אבל זה במושב לימן שנמצא קצת אחרי נהריה – נקלע לקשיים ורכשנו גם אותו.

משה אפרים: למעשה פרי הגליל רכש גם אותו עם 86 עובדים.

משה אפרים: זה היה גם בעיתונות וגם ברדיו, כך שכולם ראו את זה.

משה אפרים: נכנסנו למפעל הזה והמפעל הזה היום מרוויח כסף והוא עשה מהפכה.

משה אפרים: אנחנו למעשה התחלנו לשלב בין המפעלים.

משה גפני: אתם נקלעתם למשבר.

משה אפרים: אנחנו לא במשבר.

משה גפני: אלא מה?

משה אפרים: אני רוצה לצמצם.

משה אפרים: אני לא רוצה להיות במשבר.

משה אפרים: העובדים עליהם את אומרת שהם קבועים, הם רק שנתיים אצלנו.

משה אפרים: אנחנו עובדים רק שנתיים.

משה אפרים: העובדים קיבלו את הכסף שלהם ביום הקנייה ואת יודעת את זה.

משה אפרים: 17 מיליון שקלים.

משה אפרים: הם קיבלו.

משה אפרים: אנחנו חברה חדשה והעובדים עובדים שנתיים.

שלי יחימוביץ': אתה אומר שאתה מצמצם ובזמן שאתה אומר שאתה מצמצם, אתה פותח בנהריה.

משה אפרים: אני אקלוט בנהריה.

משה אפרים: בוודאי.

שלי יחימוביץ': אז אתה לא מצמצם.

משה אפרים: אני לא במשבר.

משה אפרים: ויטה פרי הגליל לא במשבר אלא זאת חברה שעובדת, חברה שגדלה וגם תגדל.

משה אפרים: את העניינים שלי בחצור אני חייב להסדיר כי אין לזה סוף.

משה אפרים: פשוט אין לזה סוף.

משה גפני: אתה יכול לנו בכמה אתה עומד לצמצם?

משה אפרים: אנחנו רוצים לצמצם ב-120 עובדים.

משה גפני: כמה עובדים יש לכם היום?

משה אפרים: כרגע אנחנו עומדים על 220 עובדים.

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: אני חלש במספרים.

משה גפני: כמה עובדים יש היום?

משה אפרים: היום אנחנו בעונת התירס ויש הרבה עובדים שהם לא קבועים.

משה אפרים: כרגע עובדים קבועים, יש 220 עובדים.

משה גפני: כמה עובדים קבועים?

משה אפרים: 220 עובדים קבועים ועוד חמישים ארעיים.

משה גפני: כמה אתם רוצים לצמצם?

משה אפרים: ל-120 עובדים.

משה גפני: יישארו מאה עובדים?

משה אפרים: כן.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: יושב ראש ועד העובדים, בבקשה.

משה גפני: תכף נחזור אליכם.

מרדכי חזיזה: אני רוצה להודות ליושב ראש על שכיבדת אותנו ולהודות לחברי הכנסת שהציעו את קיום הדיון.

מרדכי חזיזה: אדוני היושב ראש, אני מבקש שתקשיב לי כי הדברים מאוד רגישים.

מרדכי חזיזה: אני מבקש את ההתייחסות שלך דווקא לאותו עובד עליו מדברים חברי הכנסת.

מרדכי חזיזה: אני רוצה להודות גם למירי, גם לציון, גם למולה, גם לוקנין.

משה גפני: לכל מי שמשתתף כאן.

מרדכי חזיזה: בדיוק.

שלי יחימוביץ': רק אותי שכחת.

מרדכי חזיזה: לא.

מרדכי חזיזה: חלילה.

שלי יחימוביץ': ממש הרגשתי צביטה בלב.

מרדכי חזיזה: לא, אי אפשר לשכוח אותך.

מרדכי חזיזה: מי ששוכח אותך, יש לו בעיה בחיים וזה לא אני.

מרדכי חזיזה: חברי הכנסת באו לבקר במפעל פרי הגליל.

מרדכי חזיזה: אני לא מביא להם תמונות של פרוספקטים ולא מביא להם פילוסופיה.

מרדכי חזיזה: הם באו וחוו את המציאות של עובד פרי הגליל.

מרדכי חזיזה: אנחנו לא נציגים של הבעלים אלא אנחנו הנציגים של העובדים.

מרדכי חזיזה: במקביל חייבים להיות מציאותיים ואמיתיים בדברים מסוימים וזה לא אומר שאנחנו נציגי הבעלים אבל בכל זאת הושקע במפעל הזה.

מרדכי חזיזה: יש השקעה ויש פיתוח, דבר אותו רואים ואי אפשר להסתיר אותו.

מרדכי חזיזה: צריך לזכור דבר אחד ואותו לא ניתן לראות ואלה התחושות וכאב העובדים.

מרדכי חזיזה: את זה לא ניתן לראות על מסך טלוויזיה כי הכאב הזה מגיע עם העובד הביתה, כי עם הכאב הזה הוא מגיע לילדים שלו ולאישה שלו כאשר אחר כך אין לו אפשרות לקנות את הצרכים המינימאליים לבית שלו.

מרדכי חזיזה: לראש הרשות חייב להיות אינטרס עוד יותר גדול וכך גם לממשלה.

מרדכי חזיזה: אנחנו פריפריה.

מרדכי חזיזה: אני חי את המציאות.

מרדכי חזיזה: אני לא איש פוליטי אבל אני חי בפוליטיקה.

מרדכי חזיזה: אני יודע בדיוק מה זאת פריפריה ומה זאת חצור הגלילית.

מרדכי חזיזה: איפה הסיסמאות וההצהרות שניתנו?

מרדכי חזיזה: זה לא ריאלי לבוא לפני הבחירות ולומר דברים ובתום הבחירות כבר לא שומעים את הדברים האלה כי פג התוקף שלהם.

מרדכי חזיזה: יש תוקף מסוים לפני ויש פג תוקף אחרי.

מרדכי חזיזה: אדוני היושב ראש, יש לנו אוכלוסייה מכל הגוונים.

מרדכי חזיזה: יש לנו מהסקטור הדתי-החרדי ומבני המיעוטים וכולנו עובדים ביחד.

משה גפני: אין עובדים רגילים שהם לא חרדים ו לא מהמיעוטים?

מרדכי חזיזה: יש.

משה גפני: אז למה הזכרת אותם?

מרדכי חזיזה: יש לנו אינטגרציה מאוד גדולה.

שלמה מולה: הוא אומר לך שעם ישראל נמצא במפעל.

משה גפני: למה דווקא חרדים וערבים?

מרדכי חזיזה: יש לנו עובדים חרדים ולסקטור הזה יש מקום גדול מאוד במקום הזה כי הוא יודע לדאוג גם לעדה החרדית ולכל הבד"צים ואת כל הדברים החשובים עליהם יש פיקוח.

משה גפני: אני אגיד לך למה הערתי את זה.

משה גפני: המדיניות שלנו כאן בוועדה היא לדאוג לכל האוכלוסייה.

מרדכי חזיזה: אני מדבר על כולם.

משה גפני: אנחנו לא עושים הבחנה.

מרדכי חזיזה: ההפך.

מרדכי חזיזה: אני חושב שמגיעה מילה טובה לחרדים.

משה גפני: עזוב את החרדים.

משה גפני: מילה טובה לחרדים, זה מה שחסר לך היום.

מרדכי חזיזה: לעצם העניין.

מרדכי חזיזה: אני מדבר אליכם כי אתם בעצם השופר שלנו כעובדים ולא של הבעלים.

מרדכי חזיזה: אני רוצה שתבינו אותנו.

מרדכי חזיזה: אם תבינו אותנו, אנחנו נבין את הבעלים.

מרדכי חזיזה: המפעל הזה עובד 24 שעות, יש לו כוח הספק לעבודה ואני יודע דבר אחד: במידה שהבעלים ינסו לממש את הנושא הזה של פיטורים של 120 עובדים שזה אומר חמישים אחוזים מהעובדים, במועצת הפועלים שמלווה אותנו יש להם בעיה קשה, לראש הרשות תהיה בעיה קשה ותהיה הבעיה הכי קשה לאותו עובד שיקבל את המכתב וישב בבית ללא מענה.

מרדכי חזיזה: אני מבקש מכם את העזרה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מר חזיזה, תודה רבה.

משה גפני: חזי צייג, משרד התעשייה.

משה גפני: אני אומר לך מה הבעיה.

משה גפני: אנחנו בבעיה.

משה גפני: מדובר במפעל פרטי והמפעל הפרטי הזה בעצם יכול לעשות כרצונו.

משה גפני: הוא רוצה להרוויח כסף, הוא רוצה לייצר ולהיות טוב והוא אפילו נפגע אם אנחנו אומרים שהוא במשבר ואומר שהוא לא במשבר.

משה גפני: לנו כמדינה יש אינטרס שהמפעל הזה ימשיך לעבוד בחצור הגלילית ושכל העובדים ימשיכו את העבודה בו.

משה גפני: יש לנו אינטרס ואנחנו צריכים לשלב בין המצב הזה – וזה התפקיד שלך ושל כולנו.

שלמה מולה: העובדים יצאו על פי גילם לפנסיה.

משה גפני: כן.

משה גפני: זה ברור.

משה גפני: זאת הכוונה.

משה גפני: זה האינטרס שלנו כמדינה מכיוון שאם חס וחלילה יחליט משה אפרים שהוא בכלל סוגר את המפעל, חצור נפלה ואז נצטרך להשקיע הרבה מאוד כסף כדי להביא לשם מפעל או שסוגרים את העיר.

מירי רגב: צריך יהיה לשלם לכל האנשים האלה.

משה גפני: לשלם לכל האנשים והמשמעות היא מאוד מאוד רחבה מכיוון שזה לא אזור התעשייה בחולון בו נסגר מפעל של 300 עובדים, דבר שהוא לא קריטי כי יש מפעלים ליד ויש מפעלים אחרים שיבואו.

משה גפני: לחצור הגלילית לא יבואו כל כך מהר.

משה גפני: האינטרס שלנו, באמצעות המשרד שלכם, לעצור את התהליך הזה ושהעובדים יישארו והמשבר הזה יחלוף.

משה גפני: מבחינתנו זה משבר וזה משבר נורא.

משה גפני: לכן אני מבקש לדעת ממך האם לא עומדים בקריטריונים, מה הקריטריונים כדי שתתערבו בעניין, כדי למנוע את העברת העובדים למקום אחר או את הפיטורים שלהם.

משה גפני: אני רוצה לדעת מה המצב כרגע ומה צריך לעשות.

משה גפני: חזי, בבקשה.

חזי צאיג: תודה.

חזי צאיג: אני מתנצל מראש כי הוזמנתי לדיון הבא אבל אני מכיר את הפרטים גם לגבי פרי גליל ולכן אוכל להתייחס לזה.

משה גפני: מי היה צריך לבוא לדיון הזה?

חזי צאיג: לא יודע.

חזי צאיג: אני הוזמנתי לדיון על איתוראן אבל אני גם מכיר את הנתונים לגבי פרי הגליל, כך שזה בסדר ואין בעיה.

משה גפני: יש מישהו אחר במשרד שמטפל בפרי הגליל?

חזי צאיג: לא.

חזי צאיג: אני מייצג את מרכז ההשקעות ואני מדבר גם בשם מרכז ההשקעות.

שלמה מולה: אתה אומר שלא עשית שיעורי בית?

חזי צאיג: לא.

חזי צאיג: שיעורי בית עשיתי.

חזי צאיג: אין לי בעיה.

משה גפני: לפני שאתה מתייחס, יש לי שאלה.

משה גפני: קצת מטריד אותי העניין הזה.

משה גפני: זאת אומרת, את מי היינו צריכים להזמין לדיון הזה?

משה גפני: את מי בממשלה היינו צריכים להזמין לדיון הזה?

חזי צאיג: אני ממרכז ההשקעות ואני יכול לדבר על הנושא.

משה גפני: את מרכז ההשקעות.

חזי צאיג: אני בשם מרכז ההשקעות יכול לדבר.

משה גפני: יכול להיות שאין בממשלה מישהו שאמור לטפל בבעיה הזאת?

משה גפני: אם אין, אני אקח את זה על עצמי.

משה גפני: עובר כאן כסף לייעוץ לוועדת קדמי ואני אקח את הכסף הזה.

משה גפני: עובר כאן כסף לכל מיני דברים מאוד מעניינים ואני פשוט אעצור את הכסף.

חזי צאיג: כל מה שאני רוצה לומר זה שאני לא יכול לתת פתרון לעלויות המים ולבעיות של הקנסות ושל הארנונה שמשלם המפעל.

חזי צאיג: זה לא במגרש שלנו.

חזי צאיג: אני ישבתי גם עם המפעל ועם הנציגים של המפעל.

חזי צאיג: במצב הקיים היום, נכון ל-2011, בכלים שיש במרכז ההשקעות, חברה שמבקשת לקבל מענקים מהמדינה חייבת לעמוד בתנאי של יצוא של 25 אחוזים.

חזי צאיג: המפעל לא עומד בתנאי הזה ולפיכך הוא לא יכול ליהנות ממענקים.

עמיר פרץ: איזה תנאי?

משה גפני: 25 אחוזים יצוא.

עמיר פרץ: בכמה הוא עומד?

חזי צאיג: תשאל אותו.

משה אפרים: המפעל היה בכינוס נכסים.

משה אפרים: כל הממוצע של היצוא ירד.

עמיר פרץ: על כמה אחוזי יצוא אתה עומד?

משה אפרים: כלום.

משה אפרים: רק התחלנו.

קריאה: שלושה אחוזים.

עמיר פרץ: תוך כמה זמן תגיע ל-25 אחוזים?

קריאה: לא נגיע.

קריאה: אין מצב.

קריאה: אנחנו לא תחרותיים.

שלי יחימוביץ': מפעלים שמייצרים רק לארץ לא זכאים לסיוע?

משה אפרים: הקבוצה כולה כן מגיעה ל-25 אחוזים יצוא.

חזי צאיג: אני אתן את כל התמונה.

חזי צאיג: מרכז ההשקעות מעמיד עוד מסלולים שהם גם מיועדים לחברות שלא מייצאות כמו מסלול תעסוקה, מפעלי עוגן, אבל המענק הוא מענק תעסוקה והוא פר עובד.

חזי צאיג: כלומר, כל עובד שאתה מעסיק, אתה מקבל מענק בגינו.

חזי צאיג: לכאורה המפעל יכול היה להיכנס למסלול הזה.

חזי צאיג: אם הוא היה פונה ב-2008-2009, אנחנו נותנים את זה על קליטת עובדים ולא על עובדים קיימים, היינו יכולים לסייע לו.

משה אפרים: אבל לא יכולנו.

משה גפני: זה לא פייר מה שאתם עושים.

משה גפני: אתם לא לוקחים בחשבון שהיושב ראש לא תופס מהר.

משה גפני: אתם מפריעים באמצע אחרי שאתם תופסים במהירות.

משה גפני: חזי, דבר ברצף כי אחרת אני לא אבין מה שאתה אומר.

חזי צאיג: מסלול תעסוקה הוא מסלול שמיועד לקליטה של עובדים חדשים.

משה גפני: אמרת שיצוא לא יכול להיכנס מכיוון שהוא לא מייצא.

חזי צאיג: נכון.

משה גפני: אמרת שבמסלול של מפעל עוגן או מפעל שמייצר בארץ הוא לא יכול להיכנס כי זה לקליטת עובדים חדשים והוא לא קולט עובדים חדשים.

חזי צאיג: נכון.

משה גפני: הוא בעצם היה יכול לפטר אותם, אבל הוא לא פיטר אותם, ואז הוא היה קולט אותם כעובדים חדשים.

משה גפני: הוא לא עשה את זה.

חזי צאיג: לא אמרתי את זה.

משה גפני: לא, אני אומר.

משה גפני: תקן אותי אם אני טועה.

חזי צאיג: המסלול מסייע לקליטה של עובדים חדשים וגם לא לעובדים שזאת דלת מסתובבת.

משה גפני: ברור.

חזי צאיג: אנחנו לא עושים את זה.

חזי צאיג: יחד עם זאת, כרגע אנחנו פועלים ליצירה של מסלול חדש, מסלול מענקים, ביחד עם משרד האוצר והתאחדות התעשיינים, מסלול שלא יהיה בתוך חוק עידוד השקעות הון, מסלול שיקנה מענקים גם לציוד לחברות שלא מייצאות.

משה גפני: כמה זמן?

חזי צאיג: אני מאמין שזה ייקח לנו כחודש עד חודשיים.

חזי צאיג: עד אוקטובר.

משה גפני: עם מי במשרד האוצר אתה מנהל את הדיון?

חזי צאיג: עם אגף תקציבים.

חזי צאיג: אני מבקש להשלים את הדברים.

חזי צאיג: אני רוצה שהדברים יהיו ברורים ואני גם לא רוצה ששוב יגידו שיצרנו ציפיות.

חזי צאיג: גם אם יהיה מסלול כזה, המסלול מדבר בעיקרון על מענקים לציוד עבור הגדלה של פריון לעובד, אבל אנחנו לא ניתן את זה רטרואקטיבית.

חזי צאיג: זה לא ייתן על ציוד שנרכש לפני שנתיים ושלוש.

חזי צאיג: זה צריך להיות ברור.

חזי צאיג: זה יינתן על ציוד.

חזי צאיג: זאת המגמה, אלא אם כן יוחלט אחרת.

חזי צאיג: אני מביע את העמדה של שני המשרדים כרגע.

חזי צאיג: זה יהיה על רכישה של ציוד.

חזי צאיג: יכול להיות שיהיה פרק זמן אחורה, אבל לא של שנתיים-שלוש, של כמה חודשים אחורה.

משה גפני: יש ציוד חדש שקניתם?

משה אפרים: הכול חדש.

משה אפרים: המפעלים שבנינו, הכול חדש.

משה אפרים: חלק קטן קנינו ב-2009 והרוב נקנה ב-2010 וגם ב-2011.

מרדכי חזיזה: אדוני היושב ראש, אני רוצה להעיר הערה.

מרדכי חזיזה: אני מאוד מקווה שלא תינתן לגיטימציה כרגע ובעצם יפטרו אותנו ויביאו עובדים חדשים על מנת לקבל מענק.

מרדכי חזיזה: זה משתמע מהדברים.

משה גפני: לא, עוד לא משתמע כלום.

מרדכי חזיזה: אני מאוד מקווה שזה לא ישתמע כך.

מרדכי חזיזה: אני מוטרד מהנושא הזה.

משה גפני: מר חזיזה, יש לי בקשה אליך.

משה גפני: נמצאים כאן חברים שמכירים את הסגנון שלי.

משה גפני: אפילו אם אמרתי את זה, אני לא מתכוון לזה.

משה גפני: אני פשוט רוצה להוביל את זה לאבסורד נורא שהמדינה לא תוכל לעשות אותו.

מרדכי חזיזה: תודה רבה.

חזי צאיג: יהיה מסלול מינהלי, לא במסגרת חוק עידוד השקעות הון.

משה גפני: מה זה מסלול מינהלי?

חזי צאיג: מסלול מינהלי הוא מסלול שהוא במסגרת החלטה והסכמים בין משרד התעשייה, החלטת ממשלה, או הסכמים בין משרד התעשייה ומשרד האוצר ליצירת מסלול מינהלי.

שלי יחימוביץ': איפה זה עומד?

חזי צאיג: אנחנו הכנו את ההוראה ואנחנו בדיונים אתם.

חזי צאיג: אני מאמין שעד אוקטובר אנחנו נצא עם זה.

חזי צאיג: שוב, אני לא רוצה להשלות את החברים, שלא אובן לא נכון, אני לא רואה את המדינה היום במסלול שאנחנו עומדים לייצר שהיא תיתן מענקים לחברות שהשקיעו ב-2010.

חזי צאיג: אני לא רוצה להשלות אותם.

שלי יחימוביץ': אז מה כן?

שלי יחימוביץ': אתה אומר שכן יש מסלול.

חזי צאיג: יהיה, אבל לא להשקעות עבר אלא להשקעות עתידיות.

קריאה: זה לא רלוונטי לפרי הגליל.

שלמה מולה: אני רוצה לשאול שאלה.

שלמה מולה: רשות שלטונית מנהלת משא ומתן, פואד מבקר, שמחון מבקר, אתם מחפשים פתרונות, הנושא הזה היה על השולחן ומה שאתה אומר עכשיו בעצם זה שגם המסלול החדש שאתם מייצרים לא יחול על 2009-2010.

שלמה מולה: זאת אומרת, כל הפינג-פונג הזה של רשות שלטונית, כאילו לא קרה, כאילו לא ידענו ולא שמענו.

שלמה מולה: המפעל לא מפעל חדש והנושא לא בא אליך אתמול.

שלמה מולה: אני רוצה שתתייחס לזה.

שלמה מולה: לא יכולה להיות רשות שלטונית שהיא בעצם אומרת שהיא יודעת, ישבנו, דנו, קיימנו דיונים.

שלמה מולה: מבחינתי לפחות, כמי שהיה שותף לכל הדיונים, היה לי ברור שמרכז ההשקעות כן ייתן את הכסף הזה, את ה-24 מיליון שקלים.

שלמה מולה: אתה מתכחש לזה.

חזי צאיג: למה זה היה ברור?

שלמה מולה: היה ברור.

שלמה מולה: כשבאנו ואמרנו שהמשקיע החדש יבוא, המדינה תיתן במסגרת המפעלים שעכשיו הם במצוקה.

שלמה מולה: לקחתם כסף מהקרנות של העובדים יחד עם השולחן העגול ושמתם את הכסף בבנק ולא הוצאתם אותו ולא עשיתם כלום.

שלמה מולה: אתה אומר עכשיו שאתם לוקחים כבני ערובה את 130 העובדים.

שלמה מולה: אני שואל אותך שאלה.

שלמה מולה: מעבר לכל מה שאמרת, האם במשרד שלכם יש ועדה שנקראת ועדת חריגים?

משה גפני: רגע, לא.

משה גפני: משרד האוצר.

אורן משה: מה השאלה?

קריאה: שואלים איפה הכסף.

משה גפני: האם במשרד האוצר רוצים לשלם דמי אבטלה ולסגור את חצור או האם רוצים לסייע למפעל דבר שיעלה פחות כסף ויותר אטרקטיבי ויותר לאומי ויותר ציוני?

משה גפני: מה מתכוון משרד האוצר לעשות?

משה גפני: המפעל הזה נמצא במשבר.

משה גפני: לא הבעלים של המפעל אלא המפעל.

משה גפני: הבעלים של המפעל ינייד את העובדים ויעשה מה שהוא רוצה.

משה גפני: המדינה במשבר.

שלי יחימוביץ': אגב, למה שיעשה מה שהוא רוצה?

משה גפני: אם זה בהתאם לחוקים הקיימים.

שלי יחימוביץ': לא, סליחה, הוא בא לכאן לוועדה, הוא בא אלינו כדי שנדבר בשמו.

שלי יחימוביץ': הוא רוצה סיוע.

שלי יחימוביץ': חזי כבר אומר שיש מסלול מינהלי לסיוע ולי יש הרגשה שהוא פשוט רוצה לסגור את המפעל בחצור.

משה גפני: לא.

משה גפני: רגע.

משה גפני: אין לי הרגשה כזאת.

משה אפרים: בואי תעמידי אותי לדין.

משה גפני: להעמיד לדין, יש לי לפניך כל מיני כאלה.

שלי יחימוביץ': לא להעמיד לדין, אבל יש כאן עוד אנשים שצריכים לשאול שאלות נוקבות.

משה גפני: כתוב בנביא אפרים מה לי לעצבים.

אורן משה: אם השאלה אם אנחנו רוצים שמפעלים בפריפריה ייסגרו, התשובה היא חד משמעית: לא.

שלמה מולה: מה אתם עושים בשביל זה?

שמעון סויסה: קובעים קריטריונים שאף אחד לא יעמוד בהם.

שמעון סויסה: מפעל יכול לייצא 25 אחוזים?

שמעון סויסה: זאת השיטה שלהם.

משה גפני: אתה רוצה שנעשה מחאה נגד משרד האוצר?

משה גפני: אפשר לעשות את זה.

משה גפני: זה דווקא רעיון אבל לא זאת מטרת הדיון ואתה יודע זאת.

אורן משה: הגישה שלנו לתמיכה בתעשייה, ואני בטוח שגם של חברי ועדת הכספים וגם של חזי שעושה את הדברים האלה ביום יום, היא להשקיע מאות מיליוני שקלים ולנסות לקדם ולפתח תעשייה.

אורן משה: אנחנו לא יודעים לבוא למפעלים במצבים קריטיים בחיים העסקיים שלהם ולשלוח יד ולחלץ אותם שנייה לפני המשבר או כשהם בתוך המשבר.

אורן משה: אין לנו שום שליטה על הדבר הזה.

אורן משה: אין לנו יכולת אמיתית לבוא ולסבסד למעשה מפעלים שהם במצוקה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אנחנו העברנו כאן את חוק ההסדרים.

משה גפני: אתם ביקשתם את חוק ההסדרים, בעיקר משרד האוצר אבל גם משרד התמ"ת היה שותף לעניין הזה, כולל חוק עידוד השקעות הון וכל מה שנלווה לעניין הזה.

משה גפני: אני זוכר את הנאומים והנאומים אמרו שניתן לכם את האפשרות – הכוונה לממשלה – לעודד את הפריפריה בהקמת מפעלים או בסיוע למפעלים.

משה גפני: אז דיברנו על מסלולים מיוחדים ועל כל הדברים.

משה גפני: אתם לא הסכמתם שזה יהיה בתוך החוק כי אנחנו רצינו לקבוע בחוק מה הם המסלולים המיוחדים ואמרתם שאתם תעשו את זה ושנסמוך עליכם.

משה גפני: אני לא זוכר אם המילה תסמכו עלינו נאמרה, אבל בוודאי רוח הדברים הייתה שאנחנו, הממשלה, יש לנו עניין לעודד את הפריפריה וכל מה שנלווה לעניין הזה.

משה גפני: אני עכשיו מתחיל באיומים ושיהיה רשום בפרוטוקול.

משה גפני: הנושא של פרי הגליל מתחיל להיות אינדיקציה מבחינתי.

משה גפני: האם הכוונות שלכם כשאתם באים עם חוקים מהסוג הזה, האם הכוונה שלכם באמת נכונה.

משה גפני: אני רואה את המערכת הכוללת ובמערכת הכוללת מדינת ישראל אומרת שפרי הגליל ישלם בחצור הגלילית יותר כסף על ההוצאות שלו.

משה גפני: כך היא אמרה.

משה גפני: היא עשתה את חוק תאגידי המים, היא עשתה את כל התנאים של תוכניות ההבראה של המועצה המקומית בחצור הגלילית שבחלק מזה אני מעורב.

משה גפני: המועצה המקומית בחצור הגלילית נדרשת לגבות מהם ארנונה יותר גבוהה מאשר בעיר אחרת.

משה גפני: הם נדרשים לשלם יותר מים בגלל שכך החלטתם בהצעת חוק שהבאתם בקדנציה הקודמת על הקמת תאגידי מים שיעשו כרצונם ולא יתחשבו בשום בעיה לאומית.

משה גפני: אתם אומרים לתושבי חצור הגלילית שלא יהיו להם מקומות עבודה.

משה גפני: אתם אומרים ששיקרתם את ועדת הכספים, עשיתם חוקים לא שוויוניים נגד חצור הגלילית ונגד העובדים שלה וכל מה שנלווה לעניין הזה.

משה גפני: אין לי טענות לפקידים אבל יש לי טענות לנבחרי הציבור, לכולם, גם בממשלת קדימה, גם בממשלת הליכוד וגם ביהדות התורה.

משה גפני: כולנו אשמים בעניין הזה.

משה גפני: אותי לא מעניין אותי.

משה גפני: אתם יכולים לעשות את זה בחודש, בסדר, אבל אני רוצה שאתם תשבו עם בעלי המפעל ותשבו עם ועד העובדים.

משה גפני: אנחנו לא מסכימים שיצומצם מספר העובדים במפעל בחצור העובדים.

משה גפני: אנחנו לא מסכימים לזה בשום פנים ואופן.

משה גפני: אם זה יצומצם, אנחנו נראה בזה חציית קו אדום והמשמעות של העניין היא שאם תבואו עם חוקים דומים, לא נאמין לכם.

משה גפני: לא שהיינו כאלה בעלי אמונה קודם, אבל תלינו תקוות.

שלמה מולה: במסגרת חוק ההסדרים גבו כסף מהעובדים, מהגמלאות של העובדים והקפיאו אותם כאשר מדובר ב-600-700 מיליון שקלים.

שלמה מולה: אמרו לעשות קרן שצריכה לעשות למפעלים.

שלמה מולה: כך אני הבנתי.

שלמה מולה: כך דיברו.

משה גפני: נכון, ואיפה הכסף?

משה גפני: אנחנו רוצים פתרון.

משה גפני: אתה רוצה שעכשיו הוא יבוא ויגיד שה-600 מיליון שקלים של 2009 לא נועדו לנושא הזה של הקרן.

משה גפני: לא נועד.

משה גפני: זה מה שהוא יגיד.

שלמה מולה: אם אתם רוצים לגרום לנו לחוקק חוק רטרואקטיבי, נעשה את זה.

משה גפני: הרי בסופו של דבר לא יהיה לנו כוח לעשות את זה כל עוד לא יתקרבו בחירות.

שלמה מולה: זה נכון.

משה גפני: אתה יודע את זה.

משה גפני: אני אדם ריאלי ואני לא מדבר בסיסמאות.

משה גפני: הסיסמאות לא יועילו לנו.

משה גפני: אם אתה דבר על ה-600 מיליון שקלים שאני עדיין דורש שיחזירו את הכסף הזה לעובדים, אם אתה דורש את זה, יבוא נציג מוסמך של הממשלה ויגיד שה-600 מיליון שקלים שמיועדים לעניין הזה, אלה ה-600 מיליון שקלים של 2010 ולא של 2009.

משה גפני: לא שאני מסכים לזה, אבל שם לא תצמח הישועה.

משה גפני: אנחנו יודעים שיש 600 מיליון שקלים שהלכו לאוצר.

משה גפני: אני מאוד מבקש ממך לא להזיז עובדים עכשיו.

משה גפני: אני יכול לבקש את זה ממך לתקופת זמן קצרה?

משה אפרים: בסוף אני עושה מה שטוב למפעל ולחברה.

משה גפני: אני מדבר אתך יפה.

משה גפני: זאת אומרת, אני רוצה ממך פסק זמן כדי שאנחנו נוכל להניע את הגלגלים האלה כך שגם מרכז ההשקעות וגם משרד האוצר ייכנסו לעניין הזה כדי למצוא מסלול שאולי אפשר יהיה לסייע.

משה גפני: אחרי זה, אם זה יעלה על שרטון, נראה מה אנחנו עושים.

משה גפני: אני מבקש פסק זמן וזאת גם טובת המפעל.

משה גפני: בסופו של דבר זאת גם טובת המפעל.

משה גפני: לא לריב עם כל העולם.

משה אפרים: אנחנו לא רבים.

משה גפני: אני מתכוון שלא להגיע למצב שכולנו נעמוד מהצד ויהיה מה שיהיה.

משה גפני: אני שואל אותך האם אתה מוכן לפסק זמן ובפסק הזמן הזה אנחנו כולנו יחד ננסה למצוא פתרון.

משה אפרים: אני אגיד לך היכן עומדים הדברים.

משה אפרים: אנחנו העברנו את הקווים לפני חודש וקצת למפעל השני והקווים שם נמצאים.

משה אפרים: התפוחים, רסק התפוחים והפלפלים כבר יגיעו למפעל השני.

משה אפרים: אנחנו מוכנים לעצור חצי מהתהליך בינתיים.

שלי יחימוביץ': מה זה לעצור?

משה אפרים: בעוד שבוע נגמר התירס ואנחנו נפטר שישים עובדים במקום 120 עד שיחליטו מה עושים.

שלי יחימוביץ': למה שנסייע לו כשהוא מפטר עובדים בכמות כל כך גדולה?

משה גפני: אל תעזרי לו.

משה גפני: בין כה וכה את לא עוזרת לו.

שלי יחימוביץ': נכון.

שלי יחימוביץ': למה כינסנו את הדיון הזה?

שלי יחימוביץ': כדי להושיט סיוע למפעל והוא אומר אתם תסייעו לי אבל אני אפטר עובדים.

משה גפני: לא.

משה גפני: הוא לא אמר את זה.

אברהם מיכאלי: הוא אמר שהוא נאלץ להעביר עובדים כי אין לו ברירה.

שלי יחימוביץ': אני מודאגת מאוד.

משה גפני: חברת הכנסת יחימוביץ, אני מוכן לקבל כל הצעה אחרת.

משה גפני: יושב מולך בעל מפעל, המדינה לא מסייעת לו ולא רק שלא מסייעת לו אלא היא לוקחת ממנו תשלומים יותר גבוהים ממה שהיא לוקחת במקומות אחרים והוא אומר שהוא נאלץ לפטר 120 עובדים.

משה גפני: אז מה לעשות עכשיו?

משה גפני: גם אם נשמיץ אותו, הוא לא הולך לבחירות.

שלי יחימוביץ': אני לא רוצה להשמיץ אותו.

שלי יחימוביץ': אני רוצה שהוא לא יפטר עובדים.

משה אפרים: שלי, אנחנו שמנו 187 מיליון שקלים.

משה אפרים: אני לא עשיתי שום דבר רע לאף אחד.

משה אפרים: אל תציגי אותי כמי שבא לעשות רע למישהו.

שלי יחימוביץ': אני לא מציגה את זה כך.

שלי יחימוביץ': יש כאן התכנסות.

שלי יחימוביץ': הבאתם את כל אנשי חצור אבל בסוף אתה הולך לסגור להם את המפעל.

משה אפרים: אני לא הולך לסגור.

מירי רגב: הוא רוצה להציל את המפעל.

שמעון סויסה: הוא מבקש עזרה.

ציון פיניאן: אם הוא יקבל את העזרה, הוא לא יסגור.

אברהם מיכאלי: גם אני לא רוצה שהוא יפטר עובד אחד, אבל מה הוא יעשה?

משה גפני: יש לי בקשה אליך.

משה גפני: אנחנו כולנו רוצים להירתם לעניין.

משה גפני: אנחנו מבקשים פסק זמן של חודש-חודשיים.

משה גפני: אני דורש מהם, אנחנו, כל חברי הוועדה דורשים גם ממשרד התמ"ת וגם ממשרד האוצר.

משה גפני: בעבר, כאשר נכנסו מאוד לעניין, מצאו פתרון.

משה גפני: לנו חשוב מאוד שכל העובדים יישארו בחצור הגלילית.

משה גפני: מאוד חשוב לנו.

משה גפני: בסופו של דבר זה גם משתלם לך.

משה גפני: אתה יכול להגיד לא.

משה גפני: אז נצא מהעניין ונתחיל לעשות הפגנות עם אוהלים וכל מה שנלווה לעניין הזה.

משה גפני: אני לא יכול להגיד לשרוף צמיגים כי אני כבר לא שלושים שנה באופקים וזה מה שעשיתי כשסגרו את מפעל אופר.

משה גפני: אז ב"ידיעות אחרונות" הייתה תמונה שלי עומד על צמיג בוער.

משה אפרים: הרב גפני, אנחנו שמענו בחדשות לפני שבוע וחצי לגבי מפעל בייגל בייגל.

משה אפרים: דיבר ברדיו הצפון ראש עיריית צפת ואמר שישבו כמה אנשים רמי דרג מהצפון והחליטו או הביאו 15 מיליון שקלים ליוניליבר, שזה בסדר גמור ושחלילה לא יישמע כאילו אני נגד, כדי לפתוח מפעל בייגל בייגל בצפון.

משה אפרים: מי תרם את זה?

משה אפרים: ההסתדרות, אגודת המים פלג הגליל, העירייה.

משה אפרים: הביאו 15 מיליון שקלים ואמרו ליוניליבר שייקחו ויפתחו את בייגל בייגל.

משה אפרים: אחרי שבוע יש את אינטל עם מיליארד שקלים.

משה גפני: זה היה ברדיו הצפון?

משה אפרים: כן.

משה גפני: ומה היה ברדיו דרום?

משה גפני: עם כל הכבוד, אתה נמצא בוועדת הכספים ומה שאמרו ברדיו צפון או מה שאמרו ב"ידיעות אחרונות" לא רלוונטי מבחינתנו.

משה גפני: נתנו 15 מיליון שקלים ואני לא יודע מה זה אבל זה לא עומד כאן לדיון.

משה גפני: מה שעומד כאן לדיון, זה המפעל שלך.

משה גפני: עומד כאן האיש הבכיר במשרד התמ"ת במרכז ההשקעות, חזי, ועומד כאן איש בכיר ממשרד האוצר.

משה גפני: אנחנו רוצים שתעצור את התהליך עכשיו.

משה גפני: אנחנו דורשים מהם לשבת אתכם ולהגיע לפתרון על מסלול מיוחד.

מירי רגב: בוא נוסיף להצעה שלך שתמנה צוות שיוביל את העניין הזה, צוות בראשותו של עמיר פרץ שידוע ומוכר בנושאים של טיפול בעובדים.

מירי רגב: נקים צוות של שניים-שלושה אנשים בראשותו של עמיר פרץ והוא יתווך.

משה גפני: לפני שאני מסכם, אתה ביקשת רשות דיבור?

יצחק כהן: היושב ראש הציע למשרד התמ"ת ולאוצר לשבת גם עם בעלי המפעל וגם עם ועד פרי הגליל.

יצחק כהן: לי יש תחושה לפי מה שהמפעל מציג, שגם אם המפעל יקבל את העזרה, 120 עובדים ילכו הביתה בכל מצב.

עמיר פרץ: את זה אנחנו רוצים לשמוע.

מירי רגב: את זה אנחנו צריכים למנוע.

יונה פרטוק: אני יושב ראש ההסתדרות במרחב גליל עליון.

יונה פרטוק: יש כאן כמה נקודות שאני חייב לציין אותן.

יונה פרטוק: ראשית, מבלי לפגוע בוועדה כרגע, אבל ברור שבפתרון הקודם, למרות שהיו כמה וכמה פעמים בוועדת כספים ובכל ועדות הכנסת, בסופו של דבר מי שהציל את המפעל זה חצי חינם ולא מדינת ישראל.

יונה פרטוק: את זה אני רוצה שתבינו.

יונה פרטוק: אנחנו יושבים ומדברים ואני עושה כרגע שידור חוזר של מה שהיה בדיוק לפני שלוש שנים.

משה גפני: לא הבנתי, אבל לא חשוב.

משה גפני: תמשיך.

יונה פרטוק: לפני שלוש שנים היינו בכל ועדות הכנסת.

עמיר פרץ: אני מכיר את יונה.

משה גפני: זה נכון שעמיר פרץ מכיר אותך?

יונה פרטוק: עם עמיר פרץ גדלתי.

יונה פרטוק: חלק מהתורה של ההתלהמות באה ממנו.

יונה פרטוק: חברים, אני רוצה לציין נקודה מרכזית אחת.

יונה פרטוק: צריך לדעת להלך בין הטיפות.

יונה פרטוק: לפני שנתיים וחצי קיבלתי מכתב מגיבור ספורט שהם מפטרים 180 עובדים, ביוני 2008.

יונה פרטוק: בספטמבר 2008 קיבלתי את ה-200 הנותרים וגיבור ספורט עם 450 עובדים נסגר בקריית שמונה ואין שם מפעל.

יונה פרטוק: זה היה על אותו בסיס ועל אותו רעיון.

יונה פרטוק: אם היום אנחנו נותנים 120, נגמר המפעל.

יונה פרטוק: רבותיי, סוגרים את המפעל וחבל על הזמן.

יונה פרטוק: לכן צריך להיות ברור.

יונה פרטוק: כרגע אנחנו גם בסכסוך עבודה.

יונה פרטוק: אנחנו לא נאפשר לא שישים ולא שלושים ולא עשרים.

יונה פרטוק: זה לא משחק ילדים.

יונה פרטוק: אנשים חושבים שמדובר אולי בוויכוח לכאן או לכאן, אבל לא.

יונה פרטוק: יש כאן עניין של חיים או מוות ואני לא אומר את זה סתם.

יונה פרטוק: אם חלילה הוא יבקש, אני כבר אומר שאנחנו לא ניתן.

יונה פרטוק: לא רק שלא ניתן אלא אנחנו ניאבק בכל הכוחות כדי שהאנשים יבינו שהפריפריה ברמה העקרונית מוזנחת.

יונה פרטוק: חלק ממה שהוא מעלה כאן, זה נכון.

משה אפרים: לא הכול?

יונה פרטוק: לא הכול.

יונה פרטוק: רבותיי, אני רוצה שאושיק יבין וכאן אני אומר את הדברים בפורום הזה.

יונה פרטוק: גם כך אנחנו נאבקים על הקיום בחצור הגלילית.

יונה פרטוק: אנחנו נאבקים על הקיום.

יונה פרטוק: רמת השכר הממוצעת בפרי גליל היא סביב המינימום ואם עובדים הרבה שעות במשמרות, השכר הוא 5,000 ו-6,000 שקלים.

יונה פרטוק: שכר גבוה הוא סביב השלושים שקלים, 32 שקלים, וזה נחשב שכר גבוה.

משה אפרים: לשעה.

יונה פרטוק: לשעה.

יונה פרטוק: בוודאי.

יונה פרטוק: אם גם את זה אנחנו רוצים להרוס ולחסל, שיאמרו כאן לחברי הוועדה בפורום הנוכחי שאין להם עניין.

משה גפני: מה אתה מציע?

יונה פרטוק: קודם כל התחייבות כדי שאני אבטל את סכסוך העבודה עליו הודעתי.

עמיר פרץ: לא תבטל.

עמיר פרץ: למה שתבטל?

עמיר פרץ: אתה לא חושב שיש כאן חבר'ה שהם פריירים.

עמיר פרץ: הרי אם הוא יקבל סיוע, זה רק תמורת אבני דרך.

יונה פרטוק: אני רוצה שהוא לא יפטר.

יונה פרטוק: אני רוצה שידחה את כל הפיטורים.

עמיר פרץ: מה השאלה בכלל?

עמיר פרץ: לא באנו להציל אותו אלא באנו להציל את העובדים.

משה אפרים: אתם מדברים כאילו לא השקענו 86 מיליון שקלים.

משה גפני: אני מבקש לסכם את הדיון ואני מבקש להניח את המסקנות על שולחן הכנסת.

משה גפני: ועדת הכספים מבקשת מהממשלה להקים מסלול מיוחד ליישובי הפריפריה בהם ההוצאות שמפעלים נדרשים לשלם הן גבוהות יותר מאשר במקומות אחרים.

משה גפני: הוועדה מבקשת לטפל באופן מיידי במפעל העוגן שנמצא בחצור הגלילית.

משה גפני: פיטורי עובדים במפעל הזה יגרמו למשבר בלתי הפיך לישוב כולו מכיוון שמדובר במפעל עוגן.

משה גפני: ועדת הכספים מבקשת מבעלי המפעל פסק זמן, לא לפטר אף עובד ולבוא בדברים עם הממשלה כדי להמשיך את פעילות המפעל במתכונתו הקיימת עם כל העובדים הקיימים בו.

משה גפני: ועדת הכספים לא מבקשת מההסתדרות לא להכריז סכסוך עבודה והיא לא מתערבת בעניין הזה.

משה גפני: אנחנו לא יודעים מה יהיה.

משה גפני: אנחנו ממתינים לראות ומתפללים לקדוש ברוך הוא שיהיה את השכל גם לממשלה וגם לבעלי המפעל להמשיך את המפעל הזה מכיוון שאם הם ימשיכו את המפעל הזה ולא יפטרו עובדים, אנחנו נעמוד לימינם כל הזמן והם יהיו דוגמה למקום שבאמת לא רק מרוויחים בו כסף ולא רק עושים מפעל טוב ומייצרים מוצרים טובים אלא יש בזה גם נושא לאומי, ציבורי וציוני כאשר בסופו של דבר זה גם משתלם וזה גם נכון לעשות את זה.

משה גפני: אני לא מקים צוות.

משה גפני: מירי, זה מיותר לגמרי.

משה גפני: מליאת הוועדה תקיים דיון מעקב במליאת הוועדה.

משה גפני: אנחנו נזמין שוב את משרד התעשייה, את חזי, ונזמין את משרד האוצר.

משה גפני: יכול להיות שאפילו נצטרך להביא את השרים מכיוון שזה כבר הופך להיות נושא שחוזר על עצמו.

מירי רגב: כל הזמן אנחנו הולכים וחוזרים.

מירי רגב: גם על איתוראן, הדיון הבא, קיימנו כמה פעמים דיונים.

משה גפני: שם זה משהו אחר.

משה גפני: שם התקדמנו מאוד.

משה גפני: שם קרה משהו אחר.

משה גפני: הדיון השלישי, אנחנו התערבנו במשבר של חיפה כימיקלים מול מפעלי ים המלח וניצחנו.

מירי רגב: נכון.

משה גפני: עכשיו יש בעיה אחרת.

משה גפני: יש בעיה של סכסוך בתוך חיפה כימיקלים, בין ההנהלה לבין העובדים, אבל חיפה כימיקלים המשיכה לעבוד.

חזי צאיג: גם משרד הפנים צריך להיות בדיון.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: גם משרד הפנים יהיה בדיון הזה.

משה גפני: מר אפרים, אני מבקש בפעם השלישית לעשות פסק זמן ולא לפטר אף עובד.

משה אפרים: צריך להבין מה קורה במפעל.

משה גפני: אם הייתי מבין, לא הייתי כאן אלא הייתי חוזר לכולל.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אנחנו עובדים לדיון בסעיף הבא.