ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 833, 2011-08-01 09:30

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: על סדר היום פרויקט ערכות המגן.

משה גפני: אני מודה לשר להגנת העורף, השר מתן וילנאי, ולסגן שר הבריאות, הרב יעקב ליצמן שמשתתפים בישיבה הזאת.

משה גפני: היום הנושא הזה לא מקבל את כל הכותרות מכיוון שלא הקימו אוהלים בנושא ערכות המגן.

משה גפני: אנחנו כולנו מקווים שאף פעם הנושא הזה לא יהיה בכותרות מכיוון שהכותרות במדינה משתנות מהר מאוד.

משה גפני: בארץ מתקיימים דיונים רק על נושאים שנמצאים עכשיו בכותרות ועכשיו בכותרות נמצאים נושאים אחרים.

משה גפני: אני מבקש לומר לחברי הוועדה שככל הנראה מחר נקיים דיון על החוק הממשלתי – עוד לא החלטתי – שהעברנו אותו ואז קיבלתי צעקות מהממשלה על הקפאת הפחתת מס החברות, הקפאת הפחתת מס על יחידים שהם בעלי שכר גבוה וביטול העלאת הדלק, דבר שמתוכנן בינואר 2012.

משה גפני: לא הבאתי את זה למליאת הכנסת מכיוון שגם ראש הממשלה ושר האוצר ביקשו ממני להקפיא את החוק הזה שהוא מונח על שולחננו אבל ככל הנראה אני אביא אותו מחר.

משה גפני: יש הצעת חוק ממשלתית והצעת החוק הממשלתית הזאת באה לדיון בוועדה.

משה גפני: לא חשוב איך היא הגיעה.

משה גפני: היא יצאה מכאן בהצבעת פה אחד של חברי הוועדה.

יצחק וקנין: חוץ ממני.

יצחק וקנין: אני היחידי שהצבעתי נגד.

משה גפני: לא.

משה גפני: לגבי ההקפאה אתה הצבעת בעד.

יצחק וקנין: לגבי ההקפאה, כן.

משה גפני: החוק אומר שבינואר 2012 מתוכננים כמה דברים.

משה גפני: ראשית, מתוכננת הפחתה של אחוז אחד במס החברות וישלמו עוד פחות, מס ההכנסה של השכירים בעלי השכר הגבוה יורד בינואר 2012 והבלו על הדלק עולה בארבעים אגורות.

משה גפני: זה המצב המתוכנן לינואר 2012.

משה גפני: הגיעה הצעת חוק ממשלתית שדיברה על בעלי השכר הגבוה ואנחנו בוועדה קיבלנו החלטה להקפיא את ההפחתה של מס החברות ולדחות אותו בשנה נוספת, דבר שיכניס הרבה כסף למדינה, להקפיא את ההפחתה של מס הכנסה על בעלי שכר גבוה, דבר שגם הוא יכניס הרבה כסף למדינה, ולעצור את ההעלאה של הבלו על הדלק בגובה של ארבעים אגורות בינואר 2012.

משה גפני: זה רק על המדד של החודש הזה ובחודש הבא זה עלול לעלות, אם לא תיעשה שורת צעדים.

משה גפני: לא הבאתי את זה למליאת הכנסת משום שראש הממשלה ושר האוצר ביקשו להמתין עם זה.

מתן וילנאי: אבל הזמן אוזל.

משה גפני: מדובר ב-2012.

משה גפני: עכשיו הכול משתנה.

משה גפני: שנתיים אנחנו מדברים על זה – על הורדת המסים העקיפים, לא להפחית את מס החברות ולא להפחית את המס על בעלי השכר הגבוה, כל הנושא של הריכוזיות – ונתקלנו בחומה בצורה מצד הממשלה.

משה גפני: בחלק הצלחנו אבל בחלק לא.

משה גפני: אני מקווה שעכשיו נצליח בכל כי הפתרון לדברים האלה היא לא פאניקה.

משה גפני: הפאניקה שמתחוללת עכשיו זה דבר נורא ואיום.

משה גפני: היה אפשר לעשות את זה בלי פאניקה ואני בעד לעשות את זה בלי פאניקה.

משה גפני: מחר אני מתכוון להביא את החוק הזה ויכול להיות שנרחיב אותו.

מתן וילנאי: מחר אתה מביא אותו למליאה?

משה גפני: לא.

משה גפני: מחר אני מביא אותו שוב לוועדה.

משה גפני: אני הולך לדבר עם שר האוצר על הרחבתו.

משה גפני: לאור המדיניות החדשה, אני רוצה להרחיב אותו.

משה גפני: המצב הרי ברור לגמרי.

משה גפני: אני גם לא אוהב את המחאות ואת הצורה הזאת של המחאות, כי בסוף על מה מוחים?

מתן וילנאי: המחאה היא אמיתית.

מתן וילנאי: מבחינתי זה ציבור שמוחה בצדק ואסור להקל בזה ראש.

יצחק וקנין: בנושא הבינוי, זה צודק לחלוטין.

מתן וילנאי: העניין שמינהל מקרקעי ישראל מנסה למקסם את הרווחים, שנים אנחנו מדברים על זה.

משה גפני: אנחנו דנים על זה כאן כבר שנתיים.

משה גפני: הכול ברור ושום דבר כאן לא התחדש.

מתן וילנאי: מי היה יושב ראש הוועדה לפניך?

משה גפני: ברוורמן.

יצחק וקנין: תקופה קצרה.

משה גפני: לפני ברוורמן היה סטס ולפניו היה ליצמן.

משה גפני: אנחנו מדברים על זה שנתיים.

משה גפני: המשק הישראלי מאוד חזק ומאוד יציב.

משה גפני: אין בעיה של הכלכלה.

משה גפני: המדיניות נכונה.

משה גפני: הלכו רחוק מדיי.

משה גפני: רחוק מדיי.

משה גפני: זאת מדיניות של ראש הממשלה, של נתניהו, והיה צריך לשנות את זה.

משה גפני: אני בוועדה לא מדבר בכלל על חרדים.

משה גפני: בנושא הזה שאלו אותי ב"חצי היום" ואמרתי שכשטוב לחילוניים, טוב לחרדים, אבל כשרע לחילוניים, לחרדים רע שבעתיים.

משה גפני: במדיניות אני צריך לעזור לכולם.

משה גפני: אומר אתמול נחמיה שטרסלר בערוץ 2 שנקרא פרשן רציני ומביאים אותו בתחילת החדשות: "אזרחי ישראל מעוניינים ביציבות כלכלית, עבור החרדים למשל – כך הוא אומר – כמעט שלא קיימת בעיה לרכוש דירה ברבע מחיר ולקבל משכנתאות".

יצחק וקנין: מאיפה הוא ממציא את הדברים האלה?

משה גפני: אל תתעצבן.

משה גפני: הוא לא שווה את זה.

משה גפני: "מערכת החינוך שלהם מספקת טיפול בילדים עד 4:00 יחד עם ארוחת צהרים כמעט מבלי לשלם כל מחיר.

משה גפני: לצד זאת, בהתנחלויות מאפשרים תנאים מצוינים עד כדי טירוף".

משה גפני: חוץ מזה הוא אומר שנותנים לצבא עוד ששה-שבעה מיליון שקלים, שגם זה מיותר.

מתן וילנאי: זה לא מיותר.

משה גפני: נחמיה שטרסלר כותב דבר לא מיותר?

משה גפני: זה פשוט לא יאומן.

מתן וילנאי: אתם שניכם יודעים שמה שקובע זאת האווירה.

משה גפני: המצב הזה ברור לחלוטין.

מתן וילנאי: לא נתון כזה או אחר.

מתן וילנאי: לצערי מה שקובע, זאת האווירה שנוצרת ועם זה צריך להתמודד.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אחרי שסיימנו את החלק האומנותי, אנחנו עוברים לפרויקט ערכות המגן.

משה גפני: אנחנו נתחיל עם השר מתן וילנאי, בבקשה.

מתן וילנאי: אני מקווה שנצא היום מכאן עם איזושהי תוצאה ברורה.

מתן וילנאי: אני עוסק בנושא כבר ארבע שנים וזה די מתסכל, למרות שהתקדמנו בכמה נושאים ותכף תשמעו ותראו.

מתן וילנאי: ערכות המגן, זאת החלטה של ממשלת ישראל משנות ה-60 בעקבות המלחמה בתימן.

מתן וילנאי: מי שזוכר, היה פעם דבר כזה.

מתן וילנאי: הצבא המצרי לחם בתימן ומורדים תימנים, כך הם נקראו, הפעילו שם גז חרדל והממשלה קיבלה החלטות.

מתן וילנאי: שר הביטחון הראשון שעסק בזה היה עם עין אחת, משה דיין, ומאז עוסקים בזה.

מתן וילנאי: אני אומר את זה כדי שנקבל את הפרופורציה כמה זמן יש עיסוק בכלל בנושא הזה.

מתן וילנאי: יושב אתי כאן זאב שניר שהוא מופקד על זה במשרד הביטחון, תת-אלוף במילואים, איש חיל האוויר, ויושבים כאן אנשי הכספים של המשרד, סגן אלוף אלון בדש וסגן אלוף מפיקוד העורף.

מתן וילנאי: ליאור עוסק בחלוקת הערכות והוא ייתן לכם דוח קצר איך זה נראה כרגע.

מתן וילנאי: הבעיה המרכזית שאנחנו הובלנו להחלטות קבינט/ממשלה שמחלקים מאה אחוזים ערכות לאזרחים.

מתן וילנאי: זה התקבל בקבינט אולמרט, זה התקבל בקבינט נתניהו.

מתן וילנאי: אין דיון על זה.

מתן וילנאי: אני מזכיר לכם שהיו זמנים שדיברנו על ערכות במחסנים וחלוקה בשעת חירום אבל אנחנו מעבר לזה.

מתן וילנאי: אנחנו מדברים על מאה אחוזים ערכות בידי האזרחים, גברים, נשים וטף, ולזה צריך להגיע.

מתן וילנאי: את הנתונים תכף תשמעו.

מתן וילנאי: אנחנו נגיע בגמר החלוקה שמתבצעת כרגע – וכרגע מתבצעת חלוקה – לשישים אחוזים, קצת פחות משישים אחוזים, והבעיה שלנו היא להגיע למאה האחוזים.

מתן וילנאי: זה 1,4-1,5 מיליארד שקלים וזה לא כסף קטן, כולל הצורך הקבוע בכמה מאות מיליונים כל שנה כדי לתחזק את המערכת.

מתן וילנאי: זה המצב בו אנחנו נמצאים.

מתן וילנאי: השתפרנו מאוד באורח החיים של מסכה, השתפרנו מאוד בשליטה במסכות וכל מסכה שמחולקת היום, יש לה מספר אישי ויש לה ברקוד.

מתן וילנאי: אנחנו שולטים ואנחנו יודעים מה קורה.

מתן וילנאי: החלוקה לא על ידי פיקוד העורף כפי שהיה מקובל אלא על ידי חברה אזרחית שזכתה במכרז, במקרה הזה זה דואר ישראל, והיא התחילה לפני שנה וארבעה חודשים ותכף תשמעו את הנתונים ולאן זה מתפתח.

משה גפני: פנתה אלי חברה שיכולה לייצר מסכות והמחיר שלהן זול יותר והן יכולות להיות מתאימות לכל האוכלוסייה, כולל בעלי זקנים.

משה גפני: אתם מכירים את העניין הזה?

משה גפני: תכף נדבר על זה.

משה גפני: סגן שר הבריאות, הרב ליצמן.

יעקב ליצמן: ראש הוועדה ואני נפגשנו אתך בנושא ערכות המגן.

יעקב ליצמן: הנושא מעיק כל הזמן, במיוחד שמפעילים לחץ וכולם צריכים לבוא ולקחת את המסכות האלה, דבר שאוטומטית מביא פחד גם במגזר החרדי כי אין לו מענה.

משה גפני: בעלי הזקנים.

יעקב ליצמן: כן.

יעקב ליצמן: בעלי הזקנים.

מתן וילנאי: יש לנו נתונים על החלוקה בבני ברק.

גם בבני ברק וגם באלעד.

משה גפני: תכף נשמע אותך.

יעקב ליצמן: זאת אומרת, לגפני כן ולליצמן לא.

יעקב ליצמן: מה זה בני ברק?

יעקב ליצמן: אני ירושלמי, אז לא מגיע לי?

יעקב ליצמן: אני אומר לך מה מטריד אותי.

יעקב ליצמן: מטריד אותי אשקלון או באר שבע ואולי גם צפון הארץ, שם אני לא יודע בדיוק המצב הביטחוני.

יעקב ליצמן: הדבר הזה נמשך כבר די הרבה שנים.

יעקב ליצמן: אני כיושב ראש הוועדה כבר טיפלתי בנושא.

יעקב ליצמן: צריך לגמור את זה.

מתן וילנאי: על זה אין דיון.

מתן וילנאי: כולנו רוצים לגמור את העניין.

מתן וילנאי: אין ספק בכך.

משה גפני: , בבקשה.

משה גפני: אני רוצה להגיד לך שאני מאוד שמח על הדיון המינורי הזה שהוא שקט.

משה גפני: אם חס וחלילה היה קורה משהו השבוע הזה, היית רואה מיד ועדת שרים שראש הממשלה מקים בתוך חצי שעה, שלוש מסיבות עיתונאים שעושים בתוך יממה, היית רואה שמחפשים את הראש של מישהו כדי להעיף אותו מכיוון שאין ערכות מגן.

משה גפני: הכול היה קורה אחרת.

משה גפני: אנחנו פשוט מודים לקדוש ברוך הוא שאנחנו מקיימים את הדיון הזה בלי מסיבות עיתונאים של ראש הממשלה, בלי ועדות שרים ובלי שמדיחים או עומדים להדיח את השר המופקד על הנושא הזה.

משה גפני: עוד לא יודעים בדיוק מי הוא השר המופקד על הנושא, האם זה שר האוצר או שר הביטחון.

מתן וילנאי: לא.

מתן וילנאי: זה הראש שלי.

מתן וילנאי: זה ברור שזה הראש שלי.

משה גפני: זה רע מאוד שבמדינה שלנו מדברים על דבר שהוא מאוד קריטי ואנחנו הרי יודעים שהוא מאוד קריטי.

משה גפני: יכול מטורף אחד לבוא ולהעיף לכאן טילים שהם טילים להם זקוקים לערכות מגן כי אם לא, אנשים ייפגעו באופן הכי חמור.

משה גפני: אנחנו מקיימים את הדיון הזה עכשיו כשאין את הסכנה הזאת.

משה גפני: עכשיו הולכים לשפוך הון תועפות של כסף כדי לפתור בעיות של הקוטג', הולכים לשפוך הון תועפות כדי לפתור את הבעיה של החלב או של הדלק.

משה גפני: למה?

משה גפני: כי עכשיו יש מחאות גדולות.

משה גפני: צריך לעשות את זה עכשיו ברוגע הזה ולמצוא את הפתרון.

משה גפני: סגן שר הבריאות ואני דיברנו עם השר מתן וילנאי ואכן צריך להקדים את המועד של אספקת ערכות המגן לכלל האוכלוסייה.

מתן וילנאי: הכול דברים נכונים.

מתן וילנאי: אני מציע שקודם כל ליאור יציג בשתי דקות את הסטטוס כדי שנדע על מה אנחנו מדברים ואחרי כן זאב שניר, שהוא אמון על כלל המערכת, ייתן את ההיבטים המאוד חשובים שלו.

משה גפני: בסדר.

כפי שנאמר, מזה שנה וארבעה חודשים אזרחי המדינה מצטיידים בערכות המגן.

עד לרגע זה כשלושה מיליון אזרחים הצטיידו בערכות מגן וזה אומר שמדובר בכארבעים אחוזים מאזרחי המדינה.

אנחנו ממקדים את החלוקה באזורים צפופי אוכלוסייה, במטרופולינים, באזור גוש דן, חיפה, אשדוד וקצת רמת הגולן.

באזורים האלה הכשירות היא כבר מעל חמישים אחוזים.

באזורים האחרים היא סביב עשרים אחוזי כשירות.

אנחנו מחלקים בקצב של כ-180 אלף ערכות בחודש.

האזרחים מגיעים לתחנות החלוקה וגם מתקשרים לדואר ישראל ומזמינים ערכות באמצעות שליח.

אנחנו מגיעים באמצעות תחנות ניידות גם למוסדות וגם למפעלים חיוניים כדי להנגיש את השירות ולצייד את האזרחים האלה בערכות כאשר הכשירות, גם במוסדות, היא כשבעים אחוזים.

אותו דבר גם לגבי מפעלים חיוניים.

אנחנו צופים שהמלאי הנוכחי יספיק לנו עד סוף השנה ואולי עד ינואר-פברואר 2012.

אנחנו נחלק כ-4.3 מיליון ערכות ובזה יסתיים המלאי הנוכחי.

עפו אגבאריה: 4.3 מיליון נוספים ל-3 מיליון שכבר חולקו?

לא.

מתן וילנאי: לא.

מתן וילנאי: סך הכול.

מתן וילנאי: מצטבר.

מתן וילנאי: בזה יסתיים המלאי הנוכחי.

יעקב ליצמן: אני מניח שיש עוד הזמנות.

זה כולל את כל ההזמנות שנמצאות בקנה.

יעקב ליצמן: אם כך, חסרים ארבעים אחוזים.

כן.

יותר מארבעים אחוזים.

מתן וילנאי: ליאור, תודה.

משה גפני: אין מסכות מעבר למסכות השגרתיות.

משה גפני: אין מסכות לבעלי זקנים בתוך המספר הזה?

זאב שניר: ברשותך, אני אתייחס ותקבל תמונה יותר כוללת.

זאב שניר: העיסוק בנושא הזה, כמו שנאמר על ידי השר וילנאי, הוא עיסוק רב שנים.

זאב שניר: התוכנית כולה שעוסקת בהגנת העורף האזרחי מפני האיום הכימי והביולוגי, היא תוכנית הרבה יותר רחבה מאשר ערכות מגן.

זאב שניר: יש נטייה להתמקד בערכות המגן, אבל ברשותך אני אתייחס לתוכנית כולה שהיא יותר רחבה.

זאב שניר: יש לה מספר נדבכים.

זאב שניר: הנדבך הראשון הוא כמובן ערכות המגן.

זאב שניר: הנדבך השני שהוא לא פחות חשוב הוא הכנת כוחות התגובה הראשוניים.

זאב שניר: במסגרת התקציב שאנחנו מקבלים מהממשלה, במסגרת התוכנית להגנת העורף האזרחי, אנחנו מציידים את מגן דוד אדום, אנחנו מציידים את המשטרה, אנחנו מציידים את כיבוי אש, אנחנו מציידים את , כולל בתי חולים.

זאב שניר: אנחנו קונים תרופות, קונים חיסונים, קונים ערכות מגן וגם עושים את החלוקה.

זאב שניר: כלומר, יש כאן תוכנית כוללת.

זאב שניר: בתוך התוכנית הזאת כולה, שהיא תוכנית מאוד יקרה – וכמו שנאמר, היא סבלה לאורך השנים מעליות וירידות.

זאב שניר: כמו שאתה רמזת, יש נטייה שבשנים בהן האיום יותר מוחשי, יש עלייה ואחר כך יש ירידה.

משה גפני: לא רמזתי.

משה גפני: אמרתי את זה ברחל בתך הקטנה.

משה גפני: זה נורא שזה כך, אבל זה כך.

זאב שניר: פעם אחרונה שעמדנו בכשירות יחסית טובה, הייתה ב-2003.

זאב שניר: מי שזוכר, ב-2003 מול המלחמה בעיראק הערכות היו בידי האזרחים בצורה די טובה אבל גם שם הייתה בעיה ושם נוצרה הבעיה כי שם בסיטואציות אחרות גם הוחלט לפתוח את ערכות המגן.

זאב שניר: מי שזוכר, היה ערב שהאזרחים הונחו לפתוח את הערכות ולמדוד אותן.

זאב שניר: ברגע שאתה פותח ערכה, אתה מתחיל לספור לה אורך חיים כי אורך החיים שלה מתחיל להישחק.

זאב שניר: מ-2003 אנחנו במשבר ואני אסביר מה קרה.

זאב שניר: ערכות המגן חולקו, הייתה תחושה אחרי 2003 שהאיום ירד, מי שזוכר את נפילת עיראק ואווירה של אופוריה ושהכל בסדר, ואז בעצם לא עשו כלום.

זאב שניר: לא הוקצו תקציבים, ערכות המגן היו בידי האזרחים ולקח די הרבה זמן למצוא פתרונות להתארגן.

זאב שניר: הייתה החלטה סביב 2004-2005 לאסוף את הערכות מהאזרחים ולהחזיק אותן באחסון מרכזי.

זאב שניר: לא להצטייד במאה אחוזים.

זאב שניר: היו שתי ועדות של ליבנה שבזמנו הוקמו לצורך העניין הזה והן המליצו להחזיק רק שבעים אחוזים במחסנים ולהחזיק באחסון מרכזי ולא בידי האזרחים.

זאב שניר: בעקבות עבודת מטה שעשינו ב-2006-2007, בעיקר 2007, לאור העובדה שהיו משתנים במזרח התיכון ומה קרה לנו, האיום הוא איום מוחשי ולכן ב-2007 בעצם אנחנו התחלנו עבודת מטה שבעצם הסתכלה על הנושא שוב.

זאב שניר: עבודת המטה אמרה שנכון להסתכל על התוכנית הזאת שוב כתוכנית כוללת שבסופה בידי כל אזרח תהיה ערכת מגן בבית.

זאב שניר: זאת אומרת, לשנות את הערכות הקיימות הקודמות, לטפל בתוכנית הכוללת ובעינינו המרכיבים האחרים לא פחות חשובים מערכות המגן כי תשומת הלב הולכת לשם.

זאב שניר: הגענו עם זה אחרי עבודת מטה די מקיפה ודי מתישה לממשלה ובאפריל 2008 קיבלה הממשלה – קבינט העורף – שמאמצים את הגישה שלנו והגישה מורכבת משני נדבכים: האחד, תפיסת הגנה מלאה, שתכף אני אומר מהי ומה העדיפויות שלה, והדבר השני, הגעה למאה אחוזים ערכות בידי האזרחים.

זאב שניר: תפיסת ההגנה אומרת – ואני אומר את זה כי חשוב לזכור את זה – שלאזרח המניע הראשון הוא כוחות התגובה הראשוניים כי אם מד"א, אם כוחות הרפואה ואם המשטרה שצריכה להגיע ולטפל באירוע לא יהיו מסודרים, זה שלאזרח יש ערכות מגן, זה לא עוזר לו כי מישהו צריך לטפל בו.

זאב שניר: לכן הנדבך הראשון הוא טיפול בפיקוד העורף - מה שנקרא כוחות מגיבים ראשונים – כוחות הרפואה, מד"א, כיבוי אש.

משה גפני: והם תחת אחריותך היום.

זאב שניר: כן.

זאב שניר: זה תחת אחריותי.

מתן וילנאי: שלא נטעה לרגע.

מתן וילנאי: הרפואה היא של עם ישראל.

מתן וילנאי: והקופות למיניהן, ויושב כאן סגן השר ויושב כאן דני שהוא אחראי על החירום של משרד הבריאות.

מתן וילנאי: מכבי אש באחריות המשרד לביטחון פנים.

מתן וילנאי: משטרת ישראל היא באחריות המשרד לביטחון פנים.

מתן וילנאי: כל משרד מממש את אחריותו המלאה.

מתן וילנאי: התיאום, ההנחיה וההכוונה, זה אנחנו.

משה גפני: המינוח שהשתמשתי בו הוא לא נכון אבל הכוונה היא שהתיאום הוא אצלכם.

זאב שניר: כן.

מתן וילנאי: התיאום הוא אצלנו.

זאב שניר: במקרה הזה של ציוד מיגון, מי שקונה למד"א – היום בכל אמבולנס יש ערכות מגן ובכל ניידת משטרה – זה אנחנו.

זאב שניר: אני אחראי לזה.

מתן וילנאי: התקציב הוא שלנו.

זאב שניר: אני מחלק את התקציב.

זאב שניר: אני אומר את זה כי כאשר מסתכלים בסוף על התמונה הכוללת, העדיפות הראשונה היא לתת מענה מלא, מאה אחוזים, לאותם כוחות שמגיבים ראשונים.

זאב שניר: בזה אנחנו מסודרים.

זאב שניר: אני אומר את זה בהקשר הכולל כדי לאזן את התמונה.

זאב שניר: בזה אנחנו מסודרים לא רע בכלל.

זאב שניר: כלומר, בהיבט היום למשטרה, למד"א, לבתי חולים, אנחנו מסודרים לא רע בכלל.

זאב שניר: אנחנו כמעט במאה אחוזים.

זאב שניר: אנחנו משנים היום קצת את התקנים ורוצים לתת יותר מענה ממאה אחוזים אבל אנחנו די מסודרים.

מתן וילנאי: יש הנחיה שלי, בעקבות הדיווח של ליאור, שמפעלים חיוניים יהיו הרבה מעל שישים אחוזים ויהיו קרוב למאה אחוזים.

מתן וילנאי: מפעלים שהם חיוניים להפעלת המשק, אנחנו צריכים לגרום לכך שהם יהיו במאה אחוזים.

מתן וילנאי: מערכת הבריאות צריכה להיות במאה אחוזים.

מתן וילנאי: הדברים האלה מתקדמים בקצב אחר מאשר כלל האזרחים.

זאב שניר: החלוקה איננה שוויונית.

זאב שניר: קודם כל, כוחות התגובה הראשונים, כוחות הרפואה שצריכים לטפל, ושם אנחנו במצב מצוין.

מגלי והבה: אני מכיר את הסוגיה.

מגלי והבה: דנו בה בוועדת החוץ והביטחון עם אותו שר אוצר עת היה יושב ראש ועדת החוץ והביטחון באותה תקופה.

מתן וילנאי: אז הוא ראה את זה אחרת.

מגלי והבה: בדיוק.

מגלי והבה: הוא ראה את זה אחרת.

מגלי והבה: לצערי, לכן אנחנו היום תקועים במצב הזה.

מגלי והבה: מפחיד אותי חוסר השוויוניות.

מגלי והבה: זאת אומרת, טוב שהמקומות החיוניים יהיו מצוידים, אלה הכוחות שצריכים להפעיל את המשק ומקומות שצריכים לתת מענה והם צריכים להיות מוכנים כפי שצריך, אבל השאלה הנשאלת כאן היא – וזאת מטרת הדיון – מתי אזרחי ישראל יהיו מוכנים.

משה גפני: לזה אנחנו אמורים להגיע.

משה גפני: בינתיים אנחנו מקבלים תמונת רקע.

זאב שניר: ברשותכם, עוד לא סיימתי את דבריי.

זאב שניר: התמונה יותר רחבה מזה.

משה גפני: אתה אומר שאלה שנמצאים בדרגה הראשונה, אלה שצריכים להיות מוכנים ראשונים שאלה כוחות הסיוע, הם מוכנים.

זאב שניר: הם מטופלים במאה אחוזים.

משה גפני: שם זה גם פחות בעיה מכיוון שמדובר על אוכלוסייה יותר קטנה.

זאב שניר: נכון.

זאב שניר: חשוב לזכור שברמה התקציבית הדברים קיימים.

משה גפני: זה חשוב מה שאתה אומר.

זאב שניר: צריך לזכור, כי כולם לפעמים נוטים לזלזל בזה, שהמענה הראשון שלנו בכלל לאירוע התקפה כימית מורכב מהתרעה לאזרח ופיקוד העורף נותן לזה מענה מלא, והדבר השני, חדר אטום.

זאב שניר: חדר אטום, יש לו משמעות מאוד מאוד חשובה בהיבט של התגוננות.

מתן וילנאי: בכל עימות עתידי, החדרים האטומים הישנים שהוותיקים כאן זוכרים מחורף 1991 יחזרו ויהיו בכותרות.

מתן וילנאי: אנחנו הוצאנו תקנה חדשה במאי שנה שעברה שכל חדר ממ"ד חדש שנבנה, נבנה עם מרכז צינון אב"כ.

מתן וילנאי: זאת תקנה שהוחלה ממאי 2010 ומדובר בכמה עשרות אלפי ממ"דים שנבנו מאז, והם יהיו עם מרכז צינון אב"כ.

מתן וילנאי: בזמן התקפה, מי שיושב בחדר אטום ואין לו סיבה לצאת החוצה כי הוא לא מד"א, הוא לא מכבה אש והוא לא עובד במפעל חיוני, ברגע שהוא בחדר האטום, הוא בטוח.

זאב שניר: מצבו טוב.

משה גפני: גם בלי ערכת מגן.

מתן וילנאי: גם בלי ערכת מגן.

זאב שניר: אני אומר את זה כי בזמנו הייתה נטייה לזלזל בניילונים.

זאב שניר: חשוב לי לומר לכם מקצועית שכאשר אתה בתוך הבית ולא בחוץ, מצבך משתפר.

זאב שניר: כשאתה בתוך הבית בחדר אטום, מצבך משתפר מאוד וזה עוד לפני ערכת המגן.

זאב שניר: לכן אנחנו נשים תמיד דגש על נושא של התרעה ופיקוד העורף משקיע בזה הרבה מאוד כספים כדי שההתרעה תגיע לכל אזרח.

זאב שניר: לא אפרט כרגע באיזה אמצעים.

זאב שניר: הדבר השני הוא שכאשר יש התקפה, אתה בבית ובבית אתה בתוך חדר אטום ואז כבר מצבך משתפר.

זאב שניר: עכשיו נגיע לערכות המגן.

יעקב ליצמן: אתם גורמים גם לאפשרות שלכולם יהיו חדרים אטומים.

זאב שניר: כן, אבל זאת לא בעיה כי כל אחד בונה לעצמו חדר.

יעקב ליצמן: זאת בעיה.

מתן וילנאי: חדר רגיל.

זאב שניר: חדר אטום הוא חדר פנימי בתוך הבית.

זאב שניר: לפיקוד העורף יש הנחיות.

זאב שניר: מי שרוצה לדעת, יש אתר אינטרנט של פיקוד העורף שמסביר היטב מה לעשות ואין בעיה בנושא.

משה גפני: צריך לקחת בחשבון שלפעמים האיום הזה הוא איום שמתמשך על פני זמן רב ואנשים יוצאים לעבודה ואפילו לא למפעלים חיוניים.

זאב שניר: עדיין בזמן התקפה, הדבר הנכון הוא להישאר בבית.

זאב שניר: התמונה יותר מאוזנת ויותר טובה מאשר ערכות המגן.

זאב שניר: לגבי ערכות המגן.

זאב שניר: לצערי, כאשר התקבלה אותה החלטת ממשלה מ-2008 שהחליטה שמאה אחוזים יהיו בידי האזרחים, לא קיבלנו גיבוי תקציבי מלא.

זאב שניר: בעצם נשלחנו על ידי הממשלה ללכת למשא ומתן מול האוצר ולמצוא פתרון.

זאב שניר: נכנסנו לתהליך די ארוך מול משרד האוצר ובסוף התהליך הזה הגענו לאיזושהי פשרה והפשרה אמרה שיוצאים לתוכנית חמש שנתית והתוכנית הזאת מתוקצבת בסדר גודל של 200 מיליון שקלים בשנה פחות או יותר לכל התוכנית – לכל מה שאמרתי, לכל המרכיבים – ולצערי שם אנחנו נמצאים.

מתן וילנאי: התוכנית מתבצעת.

זאב שניר: בדיוק.

זאב שניר: התוכנית מתבצעת.

זאב שניר: כלומר, היתרון של התוכנית היא שמול האוצר הגענו לסיכום והסיכום מתבצע כלשונו.

זאב שניר: היתרון הוא שמגיעים פחות או יותר מאפס בידי האזרחים לשישים אחוזים בידי האזרחים וזה הישג שאין לזלזל בו.

זאב שניר: לצערי עוד לא מגיעים למאה אחוזים.

זאב שניר: לכן בתוכנית חמש שנתית עליה סיכמנו, ואנחנו בעיצומה.

מתן וילנאי: מתי התוכנית מסתיימת?

זאב שניר: היא תסתיים ב-2013, בהיבט התקציבי.

זאב שניר: היא מסתיימת ב-2012 בהיבט של עצם החלוקה לאזרחים כי החלוקה הייתה יותר מהירה מאשר התוכנית עצמה.

עפו אגבאריה: זה בכל הארץ.

זאב שניר: כן, אבל בשישים אחוזים.

משה גפני: בכל הארץ, אבל אלה רק שישים אחוזים.

מתן וילנאי: מי שרוצה, יכול לפנות לדואר ולקבל.

זאב שניר: תכף אני אומר איך מחלקים.

זאב שניר: אני כבר רוצה לתת את ההמשך כדי לא להשאיר את העניין הזה פתוח.

זאב שניר: מאחר שברור שזה לא סוף פסוק, שישים אחוזים אינם מספקים, אנחנו נמצאים במשא ומתן עם האוצר כדי ללכת לתוכנית רב שנתית נוספת.

זאב שניר: אנחנו מבינים שהמדינה לא יכולה לשים את הכסף במכה אחת.

זאב שניר: הסכומים בהם מדובר, כמו שאמר השר, בין 1.4 ל-1.5 מיליארד שקלים כדי להשלים את הפער לכולם.

זאב שניר: לכן אנחנו נמצאים כרגע במשא ומתן עם האוצר כדי להגדיר תוכנית נוספת ארבע שנתית או חמש שנתית, נראה לאן זה הולך, שתהיה בסדר גודל ותעלה מהיום מ-200 מיליון שקלים בשנה לבין 350 ל-400 מיליון שקלים בשנה.

זאב שניר: אנחנו נמצאים במשא ומתן כדי לראות לאן זה הולך.

זאב שניר: בצורה כזאת, אם זה יתקיים, אנחנו נגיע לתוכנית של נניח ארבע-חמש שנים למאה אחוזים כיסוי מלא של האוכלוסייה.

זאב שניר: אם זה יקרה וכאשר תהיה תוכנית כזאת, כל הדברים שאתם מוטרדים מהם יקרו.

זאב שניר: כלומר, יהיה מענה מלא לאוכלוסייה, על כל הצרכים המיוחדים שלה, בכל הארץ בצורה מלאה.

זאב שניר: כאשר אנחנו נמצאים בתוכנית חלקית שהיא רק שישים אחוזים, אנחנו נאלצים לתעדף וזה אומר שהיום קווי הייצור שאנחנו מפעילים - והתחלנו להפעיל אותם כבר ב-2008-2009 – עוסקים כרגע בייצור ערכות לילדים בלבד.

זאב שניר: התעדוף הראשון הוא ילדים וזאת משתי סיבות: האחת, ערכות לילדים, אורך החיים שלהם יותר קצר והן ערכות יותר מסובכות וגם יותר יקרות.

מתן וילנאי: הן היחידות בעולם.

זאב שניר: אין ערכות כאלה בעולם ואנחנו ייחודיים.

מתן וילנאי: אתה לא יכול לקנות את זה בשום מקום.

זאב שניר: אנחנו המדינה היחידה בעולם שמספקת לאזרחיה ערכות מגן מקטן ועד גדול.

זאב שניר: אין כזאת מדינה בעולם.

זאב שניר: אין מדינה בעולם שמספקת ערכות מגן לאזרחים.

עפו אגבאריה: זאת מדיניות.

זאב שניר: זה אילוץ.

מתן וילנאי: זאת מציאות בה אנחנו חיים.

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: למה זאת מדיניות?

משה גפני: זה אילוץ שקיים.

עפו אגבאריה: אני לא יודע אם זה אילוץ קיים, אבל אני חושב שזאת מדיניות וזה אחד הדברים שצריך תמיד לשכנע את העם.

עפו אגבאריה: אנשים דיברו על זה שמספיק להפחיד אותנו בעניין הביטחוני.

משה גפני: אני לא חושב כך.

עפו אגבאריה: אבל זה נכון.

מתן וילנאי: זה דיון אחר.

עפו אגבאריה: זאת מדיניות.

עפו אגבאריה: זה דיון אחר.

משה גפני: הדרישה באה מהציבור.

משה גפני: משרד האוצר היה שמח לקבל החלטה שהוא לא נותן כסף לזה.

עפו אגבאריה: אני אשמח אם לא תהיה סיבה כזאת.

משה גפני: בדיוק.

עפו אגבאריה: בהחלט אני רוצה שזה לא יהיה, אבל עם זאת אני אומר שיש כאן מדיניות.

עפו אגבאריה: אני מקווה שגם במדיניות יהיה שוויון לכלל האוכלוסייה.

זאב שניר: כן.

זאב שניר: אני מסביר שוב.

זאב שניר: המדיניות היא שוויון לכולם.

זאב שניר: אין כאן סימן שאלה בכלל.

משה גפני: עצרנו בנושא הילדים.

משה גפני: אמרתם שאנחנו המדינה היחידה בעולם שמייצרת ערכות מגן לילדים.

זאב שניר: אני אומר איפה אין שוויון.

זאב שניר: אין שוויון בין ילדים למבוגרים.

זאב שניר: אנחנו מתעדפים את הילדים.

זאב שניר: אנחנו מתעדפים אותם כי במצב חירום, אם נחליט לרכוש בעולם, את ערכות המבוגרים אולי נמצא, כי ערכות למבוגרים, יש ערכות צבאיות.

זאב שניר: יש צבאות שקונים ערכות למבוגרים, יש ערכות תעשייתיות ואולי נוכל לאלתר משהו, אבל לילדים אין.

מתן וילנאי: אין כלום.

זאב שניר: לכן החלטנו שבמצב שאין כסף לכל, ואנחנו במצוקה תקציבית, לתת עדיפות לילדים.

יעקב ליצמן: מה הפער בכסף לערכות לבעלי זקנים שאין לך אותו היום?

זאב שניר: רק לבעלי זקנים?

יעקב ליצמן: כן.

יעקב ליצמן: שישים אחוזים.

יעקב ליצמן: אני לא דורש יותר מאשר חל לגבי האוכלוסייה האחרת.

יעקב ליצמן: שישים אחוזים בעלי זקנים.

זאב שניר: כמו שאתה יודע, אין נתון מדויק.

זאב שניר: סדר גודל של מאה מיליון שקלים.

מתן וילנאי: לבעלי הזקנים בתוך שישים האחוזים.

זאב שניר: בין שמונים למאה מיליון שקלים.

משה גפני: כמה עולה ערכה לבעל זקן לעומת ערכה רגילה?

משה גפני: באחוזים.

זאב שניר: זה יותר מפי שתיים.

משה גפני: אתה יודע שבשעתו הוגש בג"ץ של בעלי זקנים, לא חרדים.

משה גפני: את העתירה הגיש חבר הכנסת לשעבר עקיבא נוף.

משה גפני: כאשר הוא הגיש את העתירה, הוא לא היה חבר כנסת והמדינה אמרה שהיא מייצרת.

זאב שניר: לגבי הילדים.

משה גפני: לגבי הילדים, הבנו.

זאב שניר: הערכות למבוגרים מתחלקות עכשיו לערכות רגילות פסיביות.

זאב שניר: מה זה פסיבי?

זאב שניר: זאת ערכה - מי שמכיר את הערכה השחורה, וכולם מכירים אותה- שיש לה מסנן ובזה נגמר העניין.

זאב שניר: ערכה כזאת עולה בסביבות 250-260 שקלים.

זאב שניר: אנחנו נכנסים כנראה לאיזה תהליך בו כנראה לקראת שנה הבאה נוכל ללכת לתחרות ואולי המחיר קצת ירד אם נקנה בכמות גדולה.

זאב שניר: כרגע לא קונים בכלל, אבל זה המחיר ההיסטורי.

זאב שניר: הערכה היא ערכה פשוטה.

זאב שניר: אין בה סוללה, אין בה שום מרכיב ומה שהצלחנו לעשות זה לחסוך כסף ואספנו מהאזרחים ערכות כאלה.

זאב שניר: עשינו ניסוי מקצועי מאוד מקיף והצלחנו להאריך את חיי הערכה הזאת ל-25 שנים.

זאב שניר: הערכה במקור הייתה לעשרים שנים והארכנו אותה ל-25 שנים וזה אומר חסכון כספי משמעותי.

זאב שניר: זה מה שיש לנו במלאי.

זאב שניר: כשאתה מדבר על ערכות לבעלי זקנים או ערכות לבעלי מוגבלויות, זה אומר ערכה אקטיבית.

זאב שניר: מה זה אקטיבית?

זאב שניר: אתה חייב לספק עכשיו יחד עם הערכה הזאת גם מנוע חשמלי, מפוח, אתה חייב לספק סוללה חשמלית שדוחפת אוויר לתוך המפוח הזה.

עפו אגבאריה: גם לחולים מונשמים.

זאב שניר: נכון.

זאב שניר: אתה נכנס לשתי בעיות.

משה גפני: לא מונשמים.

משה גפני: אלה אנשים עם מוגבלויות והם לא חייבים להיות מונשמים.

עפו אגבאריה: לא, אבל יש גם אנשים מונשמים.

משה גפני: אנשים עם מוגבלויות באופן כללי.

זאב שניר: יש קריטריונים רפואיים ברורים מי מקבל ערכה כזאת.

זאב שניר: זה סגור.

זאב שניר: הבעיה של ערכה כזאת היא שברגע שאתה מוסיף לה את כל המרכיבים האחרים, המחיר קופץ ועולה בערך פי שתיים ועומד על סביב ה-500-550 שקלים ואפילו יותר מזה.

מתן וילנאי: צריך לתחזק את הסוללה.

זאב שניר: הבעיה השנייה היותר קשה היא שאתה מתחיל לייצר כאן זנב לוגיסטי מאוד קשה.

זאב שניר: למה?

זאב שניר: כי הסוללה הזאת חיה באחסנה 8-10 שנים וצריך להחליף אותה.

זאב שניר: כלומר, אני צריך לקיים מערכת לוגיסטית שלמה שבאה ולוקחת את הערכות האלה מהאזרחים, מחליפה את הסוללה, מטפלת בזה ומחזירה את זה לאזרחים.

זאב שניר: ערכה רגילה היא ערכה שחיה בידי האזרח 25 שנים.

זאב שניר: ערכה רגילה היא ערכה שנותנת לאזרח 25 שנים שקט אבל שם אני צריך לקיים כל הזמן תחזוקה.

משה גפני: מה המחיר של תחזוקה כזאת?

משה גפני: להחליף סוללה ודברים כאלה.

זאב שניר: אין לי את המחיר.

זאב שניר: עצם העובדה שבערך במחצית החיים של הערכה אני צריך לאסוף אותה, זה מטיל על זה עוד 100-200 שקלים על כל ערכה לעומת ערכה רגילה.

משה גפני: לאסוף אותה.

זאב שניר: לאסוף, לתחזק, להחליף.

מתן וילנאי: זה עוד מיליון שקלים בשנה כדי לתחזק את המערכת הזאת.

מתן וילנאי: חלק מזה, זה החלפת הסוללה.

מתן וילנאי: לא רק, אבל חלק מזה.

משה גפני: אדם לא יכול להחליף סוללה בעצמו?

זאב שניר: לא.

זאב שניר: זאת סוללה מיוחדת.

זאב שניר: היא מיוחדת כי זאת סוללה שברגע שאתה נכנס למלחמה, אתה רוצה שהיא תעבוד בעת המלחמה.

זאב שניר: אתה לא רוצה סוללה רגילה כי אתה לא רוצה שבאמצע היא תפסיק לעבוד.

זאב שניר: לכן הסוללה היא סוללה שיש לה אורך חיים ארוך.

זאב שניר: אנחנו מספקים סוללות מיוחדות עם אורך חיים ארוך.

זאב שניר: מרגע שמתחיל מצב חירום, אתה לא תתעסק עם הדבר הזה.

זאב שניר: יש כאן זנב לוגיסטי מאוד כבד לטפל בו.

זאב שניר: ערכה למבוגר – וגם ערכה לילד שגם אותה מספקים עם סוללה – היא ערכה מבוגרת פעמיים.

זאב שניר: פעם אחת, המחיר הוא בערך פי שתיים, ופעם שנייה, ההתעסקות אתה היא פי שתיים או פי שלוש מורכבת.

זאב שניר: כמו שאמרתי, כרגע לא קונים ערכות למבוגרים בכלל.

זאב שניר: קווי הייצור כרגע מיועדים רק לערכות לילדים.

זאב שניר: במסגרת התוכנית החדשה עם האוצר, אם נגיע באמת לתוכנית כזאת רב-שנתית נוספת שההיקף הכולל שלה הוא סדר גודל של 1.4-1.5 מיליארד שקלים, נטפל גם בסוגיה של בעלי זקנים ובסוגיה כולה.

מתן וילנאי: מה שלמעשה זאב אומר לנו זה שהתשובה הראויה והנכונה היא לגמור את המהלך כולו ואז בתוכו כל האוכלוסייה תקבל מענה.

מתן וילנאי: כרגע היעד שלנו הוא לראות צרכים משפחתיים.

מתן וילנאי: שלא יהיה מצב שלאבא ולאימא יש ערכה אבל לילדים אין.

מתן וילנאי: אסור לנו להגיע למצב הזה.

מתן וילנאי: אתה לא יכול לחלק כך למשפחות כי זה ישגע את האוכלוסייה.

מתן וילנאי: לכן, קודם כל המפעלים עובדים במלוא הטורים בייצור ערכות ילדים, כדי שאנחנו נוכל לחלק סטים משפחתיים שלמים, לאבא, לאימא ולילדים.

זאב שניר: זאת התמונה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: מאיר, אתה רוצה לומר לי איפה זה עומד מבחינת משרד האוצר?

מאיר בינג: הדברים שהוצגו כאן מדויקים.

מאיר בינג: אני מצטרף לדברים שהציג כאן מר שניר.

משה גפני: אף אחד לא ביקש שתצטרף אליהם אלא שתיתן שיק.

מאיר בינג: בהתאם להחלטת הממשלה שקבעה מסגרת תקציבית, הגענו לסיכום תקציבי.

מאיר בינג: אנחנו התחלנו את הדיונים על המהלך הבא ואין לי משהו להוסיף מעבר לכך.

יעקב ליצמן: מתי יהיה התקציב?

מאיר בינג: המהלך הנוכחי הוא עד לשנת 2013 ואנחנו מנסים, כדי לאפשר לעשות מקדמות ולהמשיך רצף פעילות, לסכם את זה במהלך החודשים הקרובים.

משה גפני: מה זה החודשים הקרובים?

משה גפני: אני רוצה שתדע שהיה כבר כישלון אחד גדול של משרד האוצר.

משה גפני: כישלון גדול.

משה גפני: אנחנו מתווכחים עם משרד האוצר.

משה גפני: דרך אגב, בחלק אנחנו לא מתווכחים עם משרד האוצר אלא משרד האוצר דווקא הלך אתנו אבל אנחנו מתווכחים עם חלק אחר בממשלה, כאשר על מדיניות המס דווקא אין לנו ויכוח עם אגף התקציבים אלא להפך.

משה גפני: בחלקים אחרים יש לנו ויכוחים עם אגף התקציבים.

משה גפני: עד שיש שביתת אוהלים ואז כולכם תתקפלו.

משה גפני: ראש הממשלה ייתן הנחיה והכל ייגמר.

משה גפני: אתם יושבים ודנים על העניין שהוא חיי אדם.

משה גפני: כולנו יודעים שמדובר בחיי אדם.

משה גפני: זאת לא מחאה חברתית אלא זה סיפור שיכול לעלות לנו יקר מאוד ואני לא מדבר על כסף.

משה גפני: אם אתה בא ואומר לוועדה שאתם מנהלים דיונים ובעוד כמה חודשים תדעו תשובות, אני לא מסתפק בדבר הזה.

משה גפני: אני לא מתרגש מהמחאות.

משה גפני: אני חושב שהמחאות צודקות והכל בסדר, אבל אני מתרגש מזה ששלטון צריך לשלוט וממשלה נבחרת כדי לספק פתרון ולא בגלל שיש הפגנות אלא כי היא חושבת שזה נושא חיוני.

משה גפני: אם הממשלה חושבת שזה נושא חיוני, והיא חושבת כך, צריך לתת פתרון היום.

משה גפני: צריך לומר שבשנה הבאה נעשה כך, בעוד שנתיים נעשה כך, כי מה אלה הדיונים האלה?

משה גפני: יש ארבעים אחוזים באוכלוסייה שגם כאשר תסתיים התוכנית הזאת ב-2013, עדיין לא יהיו מוגנים.

משה גפני: אנחנו נמצאים בלב המזרח התיכון כאשר יש את האיומים מאיראן ואנחנו לא יודעים מה קורה מסביבנו בסוריה ובכל המקומות.

משה גפני: אף אחד לא יודע לתת על זה תשובה.

משה גפני: הדבר היחיד שאנחנו יכולים לעשות זה לספק את ערכות המגן.

משה גפני: אנחנו יודעים שהעורף הוא היום החזית.

יעקב ליצמן: אדוני היושב ראש, מכאן אני הולך לוועדת ביקורת המדינה לגבי אשקלון.

משה גפני: כן, הייתי רוצה ללכת לשם אבל אני צריך להיות כאן.

יעקב ליצמן: יש לי דווקא תשובה טובה.

יעקב ליצמן: אנחנו מסתפקים בארבעים אחוזים מיגון.

מתן וילנאי: על איזה דיון אתם מדברים?

משה גפני: בוועדה לביקורת המדינה יש דיון על המיגון בבית החולים ברזילי באשקלון.

משה גפני: לפני שנה תקפו את סגן השר ליצמן על הסיפור של הקברים וכולם צעקו פיקוח נפש.

מתן וילנאי: על אף שרציתי למגן את בית החולים.

משה גפני: האמת לא רלוונטית בכלל לענייננו.

משה גפני: בקיצור, אי אפשר לחכות אפילו דקה אחת.

משה גפני: היו כתבות של מוטי גלעד ושל דן מרגלית שתקפתי אותם במליאת הכנסת.

מתן וילנאי: אי אפשר להתנהל לפי כתבות.

מתן וילנאי: ברצינות.

משה גפני: אפשר.

יעקב ליצמן: אדוני השר, מה שקורה כאן זה שאם אנחנו אומרים שלמגן את הציבור הרחב, אנחנו מכוסים בשישים אחוזים ועם ארבעים אחוזים נחכה, למה שאני לא אבוא עכשיו ואומר למבקר המדינה שבשישים אחוזים מיגנתי?

יעקב ליצמן: בית החולים היחיד שלא ממוגן הוא באשקלון.

משה גפני: הבעיה המרכזית היא שאז היו התקפות נגד ליצמן על כל העניין הזה ואמרו שעכשיו צריך לעשות את זה.

משה גפני: אז מיד כינס ישיבה ומיד פינו את הקברים ואמרו שמיד צריך לעשות את זה.

משה גפני: מאז עברה למעלה משנה ואין פוצה פה ומצפצף.

משה גפני: פיקוח הנפש נעלם.

משה גפני: מאיר, אנחנו מבקשים לקבל תשובות בתוך חודש ואפילו תשובת ביניים.

משה גפני: אני לא מוכן להסתפק בתשובה הזאת והתשובה הזאת איננה מספקת, מה הולכים לעשות עם מאה אחוזים מהאוכלוסייה בעידן בו אנחנו מצויים ודווקא אנחנו מודים לקדוש ברוך הוא שעכשיו שקט.

מתן וילנאי: תקשיב טוב לשניר.

מתן וילנאי: הוא מדבר על 2018.

משה גפני: אני יודע.

משה גפני: הבנתי אותו.

משה גפני: הבנתי לחלוטין.

מתן וילנאי: לפי החישובים שלי זה בין שש לשבע שנים.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אנחנו לא מסכימים לעניין הזה.

משה גפני: זה דבר שהוא בלתי אפשרי ובלתי מתקבל על הדעת.

משה גפני: אני מציע לעשות את זה עכשיו כאשר יש רוגע.

משה גפני: אם חס וחלילה יקרה משהו, אתה תראה מה ראש הממשלה יעשה.

משה גפני: אני כבר יודע מה הוא יעשה.

משה גפני: יהיו כמה מסיבות עיתונאים, יהיה עוד מנכ"ל של איזה משרד שיתפטר, יקרו כמה דברים.

משה גפני: עדיף לעשות את זה עכשיו ובאופן מסודר.

משה גפני: אני מבקש תוך חודש מהיום לקבל תשובה היכן עומדים הדברים האלה ואז אנחנו נתכנס שוב.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אדוני השר, אני מאוד מודה לך.

משה גפני: סגן השר, אני מודה לך.

משה גפני: מר שניר, אני מודה לך.

משה גפני: , אני מודה גם לך.

משה גפני: מר בינג, אני מודה גם לך.

משה גפני: אני מודה לכם על ההשתתפות בדיון.

משה גפני: מאיר, אני באמת מבקש לקבל תשובה תוך חודש.

משה גפני: אני מציע שתיקחו מהיום ואילך את הדברים שלי ברצינות.

משה גפני: כל מה שאמרתי בשנתיים האלה, קרה.

משה גפני: אני מודה לכם.