ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 461, 2011-07-25 11:00

אלכס מילר: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

אלכס מילר: אנחנו ב- 25 ביולי 2011 כ"ג בתמוז תשע"א, הנושא שעל סדר היום: מסעות תלמידי תיכון לפולין.

אלכס מילר: רבותי, הישיבה הזו היתה צריכה להיות לפני חודש-חודשיים.

אלכס מילר: בגלל דו"ח מבקר המדינה, אני קיבלתי הסכמה, גם מיושב ראש ועדת ביקורת המדינה חבר כנסת יואל חסון, שועדת חינוך תעשה את הישיבה הזו, ולא ועדת ביקורת המדינה.

אלכס מילר: ועדת החינוך דנה בנושא הזה כמה פעמים, לכן, פנינו לשר החינוך עם הבקשה להתכונן בצורה מקצועית לישיבה.

אלכס מילר: דחינו את זה בגלל הרצינות של העניין, לא רק ליצור איזשהו נגטיביות, כאשר הנושא הזה עולה כל פעם, אלא גם לשמוע פתרונות.

אלכס מילר: ואני שמח שגם קיבלנו ממשרד החינוך, מהשר, שאכן יש המלצות, הצעות למצוא איזשהו דרך למצוא לפחות פיתרון חלקי.

אלכס מילר: רבותי, אנחנו באמת נמצאים במצב, שהוא מצב די אבסורדי.

אלכס מילר: כאשר לפי הנתונים, שראינו, שרק אחוז מאוד גבוה של בתי ספר, שנמצאים בעשירון, שהוא עשירון גבוה, אילו שמשתתפים בסיורים.

אלכס מילר: אלו שנמצאים בחמשת העשירונים התחתונים, בקושי נמצאים בחלק מטיולים האלו.

אלכס מילר: זה דבר שאני חושב, שכל תלמיד אשר לומד במערכת החינוך שלנו, כאן בארץ, צריך לחוות את החוויה של הלמידה.

אלכס מילר: גם אם זה בהיבט התיאורטי וגם אם זה בהמחשה, על ידי סיורים.

אלכס מילר: אם זה "יד ושם" או פולין.

אלכס מילר: אני נכחתי בכנס שהתקיים ב"יד ושם", כנס מורים להתמחות בלימודי שואה.

אלכס מילר: אני חושב, שהמטרה היא זו שמאחדת את כולנו.

אלכס מילר: יש חשיבות עליונה, בכך שנקדם א הנושא הזה בכל דרך אפשרית.

אלכס מילר: כמובן, שנשמע את ההמלצות של השר בעניין של הטיולים והמסעות לפולין.

אלכס מילר: אנחנו נפתח איתך, ואחר כך נתייחס לכל מי שמגיע.

אלכס מילר: אז יש לנו גם את יו"ר שלטון מקומי שלמה בוחבוט, וכמובן את נציגי מבקר המדינה, שיתייחסו גם בהיבט של הדו"ח, וכל האורחים, חברי הכנסת, מי שרוצה להתייחס לנושא הזה, נא להירשם בצורה מסודרת אצלי.

אלכס מילר: בקשה אדוני.

גדעון סער: תודה אדוני היו"ר.

גדעון סער: הישיבה הזאת היא לא ישיבה שגרתית, במובן הזה, שאנחנו מציגים כאן היום, לראשונה, מהלך, שהוא לפי דעתי בגדר בשורה חשובה.

גדעון סער: מהלך חשוב, שמטרתו לפתור בעיה חמורה, שמטרידה את מערכת החינוך, ומטרידה את הציבור הישראלי כולו, לפי דעתי, שנים רבות.

גדעון סער: זהו מהלך לאומי וחברתי ממדרגה ראשונה, והוא בתמצית ביטול האפליה על רקע כלכלי, ביציאת תלמידים למסעות לפולין.

גדעון סער: מספר מילים על חשיבות המסעות לפולין.

גדעון סער: מחקרים, שבוצעו בהשתתפות מנהלים, מורים ותלמידים, הוכיחו שהמסע לפולין, הוא מהלך חינוכי רב ערך.

גדעון סער: ראשית, הוא אמצעי יעיל ללימוד השואה, ויש לו תפקיד בהגדלת הידע של התלמידים על אודות השואה, וגם בחיזוק המחויבות שלהם לזיכרון השואה.

גדעון סער: שנית, ההשתתפות במסע, מגדילה את ההזדהות עם העם היהודי, עם ההיסטוריה שלו.

גדעון סער: מעצימה את התובנות, בדבר חשיבותה וערכה של מדינת ישראל כמדינת היהודים, ובאותה עת, מגבירה את הנטייה לראות בשואה, טרגדיה לאנושות כולה.

גדעון סער: אחרי שני עשורים, שבהם מקיימים בתי הספר מסעות לפולין, הם לפי דעתי נדבך חשוב, שלא ניתן לוותר עליו.

גדעון סער: יחד עם זאת, מדובר במהלך עם עלויות גבוהות, יקרות.

גדעון סער: לא מדובר בטיול בארץ, מדובר במסע לחו"ל שעלותו לתלמיד היא כחמשת אלפים ארבע מאות שקלים.

גדעון סער: אני רוצה לציין, כי כשבחנו את הנושא, הגענו למסקנה, שלא נכון מבחינה פדגוגית, מבחינה חינוכית לקצר את משך המסע.

גדעון סער: אלה רעיונות שעלו בועדה, גם בתקופת היו"ר הקודם.

גדעון סער: הבעיה שאני לא יכולתי להשלים איתה כל השנים, הייתה שרוב התלמידים שלא השתתפו במסעות, לא השתתפו בגלל עלות המסע.

גדעון סער: במהלך השנים, הנושא הזה עלה פעמים רבות, גם כאן בועדת החינוך.

גדעון סער: פנתה בעניין הזה אלי, בשעתו, עמותת "ידיד" יותר מפעם אחת, והודענו להם, שאנחנו מטפלים בזה טיפול שורש.

גדעון סער: והדבר שברור הוא, שאנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו, שהמצב הכלכלי של משפחה, הוא זה שיקבע, האם תלמיד ישתתף או לא ישתתף במסע, שאנחנו רואים בו חשיבות כל כך גדולה, חינוכית, ערכית, בעיצוב הזהות של הנער או הנערה וכו' לכן, אני הגדלתי בשנתיים האחרונות, את תקציב המלגות, שהמשרד מממן למסעו לפולין ממיליון שקלים לחמישה מליון שקלים.

גדעון סער: בעצם, פי חמישה.

גדעון סער: היו עוד פתרונות נקודתיים.

גדעון סער: יש מלגות של רשויות מקומיות, יש מקומות שהנערים עבדו כדי לממן חלק, אבל כל הפתרונות האלה, היו פתרונות חלקיים, שסייעו להרבה תלמידים, אבל לא פתרו את הנושא.

גדעון סער: בשנה האחרונה, עבדנו במטרה לגבש פתרון מלא ורחב לסוגיה, שמטרתו ביטול האפליה מטעמים כלכליים ביציאה למסעות לפולין, על ידי סבסוד דיפרנציאלי של המסעות.

גדעון סער: אל המהלך הזה, חברו אלינו מרכז השלטון המקומי, בראשות ידידי שלמה בוחבוט, שנמצא כאן.

גדעון סער: אני מבקש גם להודות לו על השותפות הזאת, אני מבקש גם להודות לשר האוצר ד"ר יובל שטייניץ, שמשרדו נחלץ אחרי, שהצגנו בפניו את הבעיה, לסייע בפתרונה.

גדעון סער: אבקש להודות גם לקרן ניצולי השואה, שגם היא החליטה להשתתף במהלך ובתקצובו.

גדעון סער: כמובן, להודות גם לאנשי משרדי, שנמצאים כאן, אנשי מינהל חברה ונוער בראשות, יוסי לוי, אלי שיש, שהוא ראש מינהלת פולין, שעבדו תקופה מאוד ארוכה על הפיתרון הזה.

גדעון סער: מודל הסיוע, שאנחנו מציגים, מבוסס על מדד הטיפוח של התלמיד, על תקצוב של המדינה רוב, ושל השלטון המקומי.

גדעון סער: כאשר, גם תקצוב הרשות המקומית הוא דיפרנציאלי, לפי מצבה הכלכלי של כל רשות מקומית, והמודל הזה יופעל החל, אדוני היו"ר, מהראשון בינואר 2012 .

גדעון סער: דהיינו, פחות מחצי שנה.

גדעון סער: מה הפרמטרים לסבסוד?

גדעון סער: סבסוד למסעות יתחשב במדד טיפוח של התלמידים.

גדעון סער: תלמידים במדד טיפוח גבוה, אחד עד ארבע, לא ייהנו מסבסוד, אלא במקרים חריגים, על פי החלטת ועדת חריגים.

גדעון סער: תלמידים במדדי טיפוח חמש ושש, השתתפות של כשלושים אחוז מעלות המסע.

אלכס מילר: השתתפות של המדינה או השתתפות של - - -

גדעון סער: כשאני אומר השתתפות, אני אומר, של שני המרכיבים.

גדעון סער: אחר כך, אני אפרט מה קורה בין המדינה, כי זה תלוי איזה רשות מקומית, וכמה כל אחד מקצה, בראייה רחבה.

גדעון סער: אבל קודם כל, אני מדבר על התלמיד.

גדעון סער: התלמיד, שהוא נמנה על מדד טיפוח של חמש או שש, ייהנה מהשתתפות של כשלושים אחוז.

גדעון סער: כאלף שש מאות עשרים שקלים.

גדעון סער: תלמידים במדדי טיפוח שבע עד שמונה, השתתפות של כארבעים וחמישה אחוז מעלות המסע, דהיינו אלפיים ארבע מאות שלושים שקלים.

גדעון סער: תלמידים במדדי טיפוח תשע ועשר, השתתפות של כשבעים אחוז.

גדעון סער: אלה מדדי הטיפוח הגבוהים ביותר, שבעים אחוז מעלות המסע, סדר גודל של שלושת אלפים שבע מאות שמונים שקלים.

גדעון סער: במהלך הזה יושקעו מדי שנה, למעלה מחמישים מליון שקלים.

גדעון סער: זה מהלך יקר, זה מהלך משמעותי.

גדעון סער: שלושים וחמישה מליון שקלים על ידי המדינה, חמישה עשר שקלים על יד השלטון המקומי, דיפרנציאלית, ואני אציג את זה.

גדעון סער: ועוד חמישה מליון שקלים על ידי קרן ניצולי השואה.

גדעון סער: יכול להיות, שיהיו עוד תורמים, מגזר שלישי, שאני מקיים איתם שיחות, שיירתמו.

גדעון סער: זה תלוי גם בפיתרון משפטי, אז אני רק אשמח.

גדעון סער: איך יתבצע התקצוב הראשותי?

גדעון סער: שהוא כאמור החלק היותר קטן.

גדעון סער: לפי מצב הרשויות: רשויות, שמוגדרות כרשויות איתנות, ישתתפו חמישים-חמישים.

גדעון סער: מה שנקרא matching.

גדעון סער: רשות, שאינה מקבלת מענק, אך לא מוגדרת איתנה, שבעים שלושים.

גדעון סער: רשות, שמקבלת מענק, תשעים עשר.

גדעון סער: להערכתנו, שהמודל הזה קודם כל יגדיל אבסולוטית את מספר התלמידים, שיוצאים לפולין.

גדעון סער: היום אנחנו מדברים על עשרים ושלושה אלף תלמידים, שמשתתפים במסעות.

גדעון סער: בפרט, יגדיל את מספר התלמידים היוצאים, מקרב השכבות הפחות מבוססים כלכלית.

גדעון סער: זה אמפירית בדוק, שרוב המשתתפים היום, הם משכבות היותר מבוססות, והמספר המקסימאלי, שכרגע יכול לצאת, מבחינת טיסות אני מדבר, על היום, טיסות, מלונות, כל המגבלות, שקימות עומד על כארבעים אלף.

גדעון סער: אני מקווה, שנצליח להגיע להיקף הזה.

גדעון סער: אני חושב, שאנחנו עושים מהלך של צדק חברתי.

גדעון סער: פותרים בעיה, שהיא היתה בעיני בעיה אסטרטגית.

גדעון סער: היא כביכול בעיה נקודתית, אבל היא לא בעיה נקודתית.

גדעון סער: היא בעיה אמיתית.

גדעון סער: חוסר צדק, שלא יכולה להתקיים במערכת חינוך, והיא חייבה מענה רחב.

גדעון סער: לא מענה נקודתי.

גדעון סער: אנחנו גם מבססים דגם של תקצוב דיפרנציאלי, שהוא דגם נכון בעיני.

גדעון סער: ואני מאוד מקווה, שנעתיק אותו גם לגזרות אחרות, ככל שהדבר הזה ניתן.

גדעון סער: כי בסופו של דבר, אנחנו עושים צדק ברמת הפרט, ואנחנו עושים צדק גם ברמת השתתפות של רשות.

גדעון סער: וככלל, אנחנו יותר מסבסדים מהלך, שהוא חשוב לנו.

גדעון סער: אני רוצה להודות ליו"ר ועדת החינוך, גם לקודמו, יו"ר ועדת החינוך הקודם.

גדעון סער: שניהם ראו בנושא הזה, בצדק, נושא מרכזי, נושא חשוב.

גדעון סער: רוצה להודות לחברי כנסת מכל גווני הקשת הפוליטית, שבמשך שנים רבות, העלו את הסוגיה הזאת.

גדעון סער: ואני מאמין, שאנחנו יוצאים לדרך יותר נכונה, כאמור החל מהראשון בינואר 2012.

גדעון סער: אני הייתי מציעה שבינתיים יו"ר השלטון המקומי, הייתי מאוד מציע, שגם הוא יאמר מספר דברים, כי אני באמת רואה בהשתתפות ובהתייחסות של מרכז השלטון המקומי, שקיימנו על זה דיונים, גם אם ברמה שלי מול יו"ר מרכז שלטון מקומי, גם ברמה של המנכלים, כדי להגיע למודל הנכון, דרך נכונה, להתמודד עם בעיה, שכמובן גם הרשויות המקומיות עמדו מולה.

גדעון סער: המסעות הם בדרך כלל חטיבות עליונות, זה בדרך כלל ברובם בתי ספר עירוניים, חלק בבעלויות אחרות, שהקושי הזה תמיד עלה, ותמיד היה ניתן לו מענה במקרה הטוב, חלקי .

גדעון סער: עד כאן.

אלכס מילר: תודה יש לנו פה רשימת דוברים.

אלכס מילר: חה"כ אורלב.

זבולון אורלב: אני מוכרח לומר, שכשראיתי את ההזמנה לישיבה, חשבתי שזה עוד ישיבה שגרתית, שאנחנו מנהלים בשנים האחרונות.

זבולון אורלב: אדוני השר, אני לא יודע אם יש נושא, שנידון כל כך הרבה פעמים, כמו הנושא הזה.

גדעון סער: כוונתי לפנות אל הועדה גם לנושאים חדשים.

זבולון אורלב: לא בטוח שזה כדאי לך אבל, אפשר לדון בדבר הזה.

זבולון אורלב: אני חושב, שאין ניסוחים יותר מאלה, שאתה ניסחת באשר לחשיבות החינוכית, ולחשיבות של גיבוש הזהות היהודית והזהות הישראלית.

זבולון אורלב: את זה אמרתי כמה פעמים, ונחזור, שאני תמיד, מכל ביקור כזה אומר, שאני חוזר יהודי יותר טוב וישראלי יותר טוב.

זבולון אורלב: וגם בקשר למקורות של העם היהודי, וגם בקשר לחשיבותה של מדינת ישראל.

זבולון אורלב: אני מוכרח לומר, שההחלטה, שהצבת כאן, היא החלטה מאוד מבורכת, מאוד משמעותית.

זבולון אורלב: היא לא עלית מדרגה, אלא קפיצת קומה, בסיוע סוציאלי.

זבולון אורלב: ואין ספק, שזה יגדיל באופן משמעותי את אלה, שמצטרפים לחוויה החינוכית החשובה הזאת.

זבולון אורלב: לפי נתוני מרכז מחקר ומידע, המסעות המאורגנים על ידי בתי הספר, לא המסע הממלכתי, רק עשרה אחוזים מאלה, שמשתתפים מתוך העשרים ושלושה אלף, רק ארבעת אלפים, נדמה לי, זה המסע הממלכתי.

זבולון אורלב: תשעה עשר אלף זה המסעות של בתי הספר.

זבולון אורלב: מהתשעה עשר אלף, רק עשרה אחוזים, באים מהרמות הנמוכות של המדדים הסוציו אקונומיים.

זבולון אורלב: לכן, זו בשורה מאוד מאוד חשובה.

זבולון אורלב: ואין לי ספק, שזה יגדיל, אני מאמין, שזה גם ייתן מוטיבציה לאותם נערים, לעבוד בקיץ, למצוא פתרונות נוספים.

זבולון אורלב: אדוני השר, מי שמצליח כמו שאתה הצלחת במהלך הזה, זו הצלחה חינוכית מאוד מבורכת, אז יש ציפייה, שיצליח עוד.

זבולון אורלב: אז יש עם זה בעיה.

זבולון אורלב: אתה מצליח, ומבקשים ממך עכשיו עוד.

זבולון אורלב: אז אני חושב, שעכשיו, זה תפקידו של המשרד, בתיאום עם משרד התמ"ת, משרדים אחרים, השלטון המקומי, לעשות מפעל תעסוקה לנערים האלה במהלך הקיץ.

זבולון אורלב: כדי שגם אלה, שהתשלומים שצריך לשלם, שהם עדיין לא מבוטלים, יוכלו להשלים את זה בעבודת הנוער.

זבולון אורלב: אני ממש מברך אותך, בהתרגשות רבה, זה צעד חינוכי ענק.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: שלמה בוחבוט, בבקשה.

שלמה בוחבוט: אדוני השר, אדוני היו"ר, חברי הכנסת, כל המכובדים, אורחים.

שלמה בוחבוט: אני ראש עיר הרבה מאוד שנים, ואני זוכר, לא פעם כתבתי מכתבים לשרי החינוך, על כך שיש תלמידים, שנוסעים.

שלמה בוחבוט: ותלמידים, שלא מסוגלים לנסוע.

שלמה בוחבוט: יוקר הכרטיסים, השהות.

שלמה בוחבוט: ואני שמח שסוף כל סוף, הגיע שר, שלא עוסק רק ברומו של עולם, אלא גם בדברים, שצריכים שינוי.

שלמה בוחבוט: ואני מאחל להרבה משרדים, שבאמת יעשו שיתוף פעולה עם השלטון המקומי.

שלמה בוחבוט: לא צריך לומר לכם, כל אחד יודע היטב, שמי שמנהל את הדברים בשטח, זה השלטון המקומי.

שלמה בוחבוט: גם בחינוך גם ברווחה וגם בתעסוקה.

שלמה בוחבוט: אדוני היו"ר לשעבר, יש הרבה מאוד רשויות מקומיות, שעושות פעילות לחבר'ה צעירים בקיץ.

שלמה בוחבוט: זה נושא מאוד חשוב, שכדאי לדבר איתו, גם עם השר וגם בנושא תעסוקה.

שלמה בוחבוט: כי אתה צודק, מקומות כמו ערי הפריפריה, במקום שהחברה האלה יסתובבו ברחובות, חשוב שימצאו לעצמם תעסוקה.

שלמה בוחבוט: אדוני השר, אני באמת מודה לך.

שלמה בוחבוט: כי זה צעד מאוד חשוב.

שלמה בוחבוט: כך, שילד יצא עם אותו ילד, שיכול.

שלמה בוחבוט: ברגע ששניהם יוצאים, אז לפחות, גם לנו כשלטון מקומי, עד היום, היו לנו קשיים רבים, למצוא מלגות.

שלמה בוחבוט: ועכשיו, ביחד, כשאנחנו יושבים, מקבלים החלטות, אני רוצה להודות לך, ואני מאמין שיש הרבה דברים נוספים, שצריך לעשות.

שלמה בוחבוט: אנחנו נמשיך לעזור, וזו בשורה גדולה לבני הנוער, ולכל מדינת ישראל.

שלמה בוחבוט: וגם לשלטון המקומי.

שלמה בוחבוט: ואני אומר לך שגם המדרג הזה מאוד חשוב.

שלמה בוחבוט: כי בכל זאת, יש רשויות מקומיות מאוד חזקות, יש רשויות פחות חזקות, ויש רשויות, שבקושי יכולות לשלוח תלמיד אחד.

שלמה בוחבוט: תודה לך שוב, אדוני השר, ולכל יושבי המשרד שלך, גם ליו"ר.

אלכס מילר: עוד איזשהו עניין קטן, שרציתי, אם תוכל להתייחס, בטח ישאלו כאן שאלות, גם מחלקת מחקר של הכנסת, התייחסה לעניין הזה.

אלכס מילר: ויובל תיכף יגיד לנו כמה מילים.

אלכס מילר: כשדוח מבקר המדינה, הצביע על העלויות, שאתם עובדים איתה לפי הקריטריונים, שאתם מחויבים.

אלכס מילר: העלות עצמה, שאתם צריכים לסבסד אותה, היא גבוהה.

אלכס מילר: עכשיו, כאשר אתם עושים מכרזים, כשאתם בודקים מי הם בעצם המפעילים, אם זה טיסות, אם זה חברות, אם זה כל הגופים שמפעילים, האם היא נבדקה גם בזמן, שעשיתם את העניין של בדיקת הסבסוד, כמה אתם צריכים, וכמה ההשתתפות של משרד האוצר ושל השלטון מקומי, למול המחיר, שאתם מתייחסים.

אלכס מילר: האם נבדקה גם אפשרות של הקטנת עלויות?

גדעון סער: ראש מינהל פולין יתייחס לזה.

אלכס מילר: תן ליובל כמה מילים, שהוא יגיד לנו בדיוק, למה הבדיקה שהם עשו מתייחסת, ואז תוכל שמה להתבטאות.

יובל וורגן: תודה.

יובל וורגן: אתה הצגת את זה מצוין.

יובל וורגן: רק רוצה להזכיר, הישיבה הקודמת של הועדה היתה לפני שנה-שנה וחצי, פחות או יותר, בנושא הזה.

יובל וורגן: תשעה באוגוסט בדיוק.

יובל וורגן: אז פחות משנה, פייר.

יובל וורגן: בישיבה הזו בעצם היו שני דוחות על שולחן הועדה, דוח אחד של רואה חשבון, לא זוכר את שמו, אבל שהוכן לבקשת המשרד.

אלכס מילר: אודי שושן.

יובל וורגן: דוח שני של המחלקה לדוח תקציבי, אצלנו בממ"מ.

יובל וורגן: ולמעשה, מבקר המדינה בדוח האחרון, המליץ קודם כל, קבע, שעד עכשיו, המשרד לא הראה, שהוא בדק לעומק את שני הדוחות, שהיו מונחים על שולחן הועדה.

יובל וורגן: והמליץ, שהמשרד כן ידון בהם, וכן ייתן את דעתו, מה מתוכם ניתן ליישם, ומה לא.

יובל וורגן: היו שם כמה וכמה סעיפים, אני חושב, שהמרכזי מבחינת עלות, היתה טיסות.

יובל וורגן: עניין של התחייבות לתפוסה מלאה של המטוסים.

יובל וורגן: היה אחד מהם האפשרות של יותר טיסות back to back, אבל אתם יודעים בטח יותר טוב ממני.

יובל וורגן: את המרכיבים, גם של מלונות יותר זולים, שטענו שאין בכלל בפולין.

יובל וורגן: השאלה אם הנושאים נבדקו, מעבר להצעה לסבסוד.

יובל וורגן: אולי אפשר להתחיל את הסבסוד כבר מנקודה יותר זולה.

אליהו ישי: שלום, אני אחראי בין היתר על המשלחת לפולין.

אליהו ישי: כל הנושאים, שהעלית אותם אכן נבדקו.

אליהו ישי: לא ניתן לקיים טיסות במהלך כל תקופת החורף, זה קוטע את כל המשמעות של 'back to back כפי שזה הועלה ונבדק.

אליהו ישי: רצף הפעילות שלנו מתרחשת מיד אחרי החגים ועד החמישה עשר בנובמבר, זה סבב אחד.

אליהו ישי: אנחנו קוראים לו סבב סתיו, וזה קבוע, מגביל את עניין ,back to back לא ניתן לקיים את זה יותר, כי בחורף לא ניתן לשהות בפולין, בגלל תנאי מזג האוויר.

אליהו ישי: לאחר מכן, יש את התקופה של חדשים מרץ וחציו של אפריל, שגם שם זה נקטע בגלל מבחני הבגרות, וכל ההיערכות, וגם שם הסבב הזה נקטע, ולכן ה back to backחייב להיקטע שם.

אליהו ישי: הסבב השלישי, הוא סבב קיץ, שמתרחש מיד אחרי בחינות הבגרות האחרונות.

אליהו ישי: מתחילות לצאת משלחות נוספות, וזהו הסבב השלישי, שהוא סבב קיץ.

אליהו ישי: אז, כפי שאמרתי, הנושא הזה נבדק.

אליהו ישי: מקסימום, שהתחלנו להגיע לסבבים של back to back, הוא שישה שבועות, חודש וחצי עד חדשיים, במקרה הטוב ביותר.

אלכס מילר: בדקתם גם חברות שהם לא חברות מסלוליות?

אליהו ישי: כן, רק שניה אחת, אני אגיד בדיוק כל מה שעשינו.

אליהו ישי: במכרז האחרון, שאנחנו פועלים במסגרתו השנה הזאת, שהתחיל במהלך השנה הזאת, יש תשעה ספקים במאגר ספקים.

אליהו ישי: מתוך תשעת הספקים ספק אחד נותן שירות למשלחות הממלכתיות, שמונות כארבעת אלפים חמש מאות תלמידים בממוצע.

אליהו ישי: מתוך כל תשעת הספקים, כל מי שהוא חברה בארץ, שהיא סוכנות נסיעות, שהיא יכולה להוכיח.

אליהו ישי: הכמות המקסימאלית היתה מאוד זעירה, ובלבד שהייתה הוכחה לאפשרות של ביצוע של הוצאת משלחות לפולין.

אליהו ישי: היתה, כשמונה מאות תלמידים, שזה היה המינימום, שזה מספר מאוד קטן באופן יחסי.

אליהו ישי: האחרות, ביצעו במשך העשרים ושתיים שנים האחרונות הרבה משלחות לפולין, וכל המשלחות האלו, שניגשו זה תשע חברות.

אליהו ישי: כולן ניגשו, התמודדו על מחיר, ונוצר סוג של מחיר שוק, פחות או יותר, שכפי שהשר הציג קודם, שזה חמשת אלפים וארבע מאות שקלים.

אליהו ישי: אלף ארבע מאות ושמונים דולר.

אליהו ישי: זה העלות.

אליהו ישי: מסביב לזה, יש פלוס מינוס, מאה דולר לכאן או לכאן, שחברות בהתקשרות האישית של כל בית ספר מול חברה.

אליהו ישי: לגבי המלונות, אנחנו הגדרנו איזשהו סטנדרט מסוים.

אליהו ישי: זהו סטנדרט מינימאלי.

אליהו ישי: אנחנו לא יוצאים מגדרנו, לא במסגרות של רמה אם כוכבים כאלה ואחרים.

אליהו ישי: אנחנו מוגבלים גם בסידורי ביטחון, שקשורים במלונות האלה.

אליהו ישי: וכל מלון בפולין, אנחנו אמורים לקבל עליו אישור, משום שהתלמידים מאובטחים בפולין, על ידי משרד הביטחון, עם אנשים מקצועיים, לצורך העניין הזה.

אליהו ישי: ולכן גם לזה יש מגבלה לגבי איפה ישנים, כמה תמידים יכולים לישון באותו מלון, על כל המשמעויות האלה.

אליהו ישי: סך כל הדברים, שנבדקו, נבדקו לפנים ולפני לפנים, במשך.

אליהו ישי: .. כמעט, בכל שלוש שנים יוצא המשרד במכרז חדש, כזה או אחר, כדי לבדוק אופציה כזאת או אחרת, רורסיה כזאת או אחרת, וכפי שהשר כבר אמר קודם, אי אפשר היה לקצר את המסע, ולחסוך בו עלויות, מעבר לפגיעה החינוכית שיש במסע---

גדעון סער: אני רק מחדד, ברשות היו"ר, האם מה שאתה אומר, שכל נושא הוזלת העלויות נבחן על כל היבטיו, מעבר לקיצור הוזלת העלויות, מההיבט של המכרזים, שנשאל ונמצא שלא ניתן - - -

אליהו ישי: נבחן, נבדק ונמצא, שזה לא ניתן, אף ניסינו להגיע לרמה של אכסניות נוער, וערכנו מחקר על אכסניות הנוער בפולין, אם אפשר לקדם נושא של אכסניות נוער.

אליהו ישי: נוצרה סיטואציה, שכשהגענו לעניין של אכסניות הנוער בפולין, הליך השיפוץ, בכדי להגיע לרמת סטנדרט שאנחנו מכירים אותה, פחות או יותר, אצלנו בארץ, פלוס סידורי הביטחון, כי זה הופך להיות מקום של משלחות של בני נוער ישראלים בלבד, יצר איזושהי סיטואציה, שזה פחות או יותר משתווה בעלויות, ואנחנו עדיין בוחנים עוד רורסיה כזאת, יכול להיות שאנחנו נגיע למקום נכון יותר.

אלכס מילר: יובל, אתה רוצה להתייחס למה שבדקתם?

יובל וורגן: זה קשה להגיד ככה, צריכים לשבת עם אנשי המקצוע, אני לא מכיר את זה, אני לא יודע מאיפה זה בא.

יובל וורגן: יש פה פרסום של יוסי ואלי של עובדי תעשייה אווירית, שהעלות שלהם למשלחת לפולין, יותר נמוכה.

אלכס מילר: ועדי העובדים גם משתתפים?

יובל וורגן: אני כבר רואה, שזה פחות יום.

יובל וורגן: שישה לילות ושבעה ימים.

יובל וורגן: אבל חוץ מזה, אני לא יודע אם יש הבדלים.

אליהו ישי: אני בדקתי את זה, היות וזה הגיע לידי.

אליהו ישי: אני בדקתי את זה.

אליהו ישי: הספק של עובדי התעשייה האווירית, הספק הוא ישראלי, הוא במקרה גם הספק של משרד החינוך של המשלחות הממלכתיות, והוא במקרה מבצע את זה באותו מחיר, שעושים למשלחות הממלכתיות, בעשרה אחוז פלוס.

אליהו ישי: ובתבחיני איכות, מבחינת רמת השירותים, שאנחנו מקבלים, כי אצלנו המסע הוא בכלכלה מלאה, מה שקורים full bourd על כל המשמעויות של זה, שכאן זה שווה, שזה תעריף אחר לחלוטין.

אליהו ישי: זה אותו ספק.

אליהו ישי: כי הדבר הראשון, שעלה כשהגיע אלי השאילתא הזאת, זה לשאול את הספק מי מבצע את זה.

אליהו ישי: זה אותו ספק במקרה.

אלכס מילר: אוקי, תודה רבה.

אלכס מילר: חבר הכנסת אילן גילאון, ואחריו חברת הכנסת תירוש.

אילן גילאון: אדוני, אני, בויכוח הזה לגבי החשיבות, אני שייך לאלה שחושבים, שזאת חוויה מכוננת בחינוך.

אילן גילאון: ועל כן, נדמה לי, שבמשך כל השנים אנחנו שוגים בדבר אחד בסיסי מאוד, שהופך את החוויה המכוננת הזאת לבעייתית.

אילן גילאון: כל פעם, שיש אפילו תלמיד אחד במדינת ישראל, שלא נוסע, לא מתוך הבחירה.

אילן גילאון: לא מתוך בחירת מחדל, אין לי התנגדות לכך, שאם יש תלמיד או הורים שלא רוצים לנסוע שלא ייסעו.

אלכס מילר: יש גם כאלה.

אילן גילאון: בסדר, אני יכול להתווכח איתם.

אילן גילאון: קודם כל, רציתי לברך אותך, בכל אופן יש פה צמצום סוגריים וכינוס איברים, מבחינת מה שאתה עושה לגבי הנושא של הגדלת המספר.

אילן גילאון: אבל פה אנחנו לא יכולים לדבר בהגדלת מספר, כשמדובר בחוויה כזאת.

אילן גילאון: זאת חוויה בסיסית ומכוננת במערכת החינוך כולה, ועל כן הדיפרנציאליות צריכה להיות רק בגורמים המממנים עד הילד האחרון.

אילן גילאון: כל ילד אחרון.

אילן גילאון: צריך לדעת במשרד החינוך, שזה חלק מתוך סל החינוך שלו.

אילן גילאון: אתה יודע מה, אם אני צריך להמשיל את זה למשהו, תקופה דווקא, שאני מתגעגע לתפיסה שלה.

אילן גילאון: אני אמשיל את זה להזנה בבית ספר.

אילן גילאון: הזנה בית ספר היה מימון דיפרנציאלי, בסופו של דבר, כל הילדים אכלו את אותה ארוחה.

אילן גילאון: אותה הארוחה, שנותנים לבתי הספר.

אילן גילאון: כל זמן שהחוויה הזאת קימת, כך היא צריכה להגיע.

אילן גילאון: ואת הסל צריך לממן גם ברשויות איתנות, וגם אחרות באופן דיפרנציאלי, לגבי כל אחד מה הוא יכול לתרום לעניין הזה.

אילן גילאון: ואם זה לא ככה, יש בעיה, ויש סימן שאלה ענק לגבי כל החוויה כולה.

אילן גילאון: כי אז מה אנחנו בעצם אומרים?

אילן גילאון: אנחנו אומרים, שמי שצריך לחוות חוויה כזאת מכוננת במערכת החינוך, היא רק נחלתם של כאלה, שיכולים להגיע ולהשיג.

אילן גילאון: אני רוצה להגיד לך, אדוני השר, אף פעם לא הייתי שייך לשכבה סוציו אקונומי מאד נמוכה, הייתי תלמיד מעמד הביניים.

אילן גילאון: אצלי נסעו ארבעה ילדים, וזה היה עול קשה מנשוא, כל ילד כזה.

אילן גילאון: כי אנחנו עושים רק את החישובים הישירים, אבל מה לעשות?

אילן גילאון: בכל נסיעה כזאת, יש גם את החישובים העקיפים.

אילן גילאון: אז אם אני אומר לך, את הדבר הזה, מתוך עדות ראשונה, קל וחומר מה קורה למשפחה, שצריכה בלית ברירה לוותר על זה.

אילן גילאון: לכן, מה שאני בא כאן לומר, זה ברור לגמרי שצריך למצוא את המקורות הזולים ביותר.

אילן גילאון: כלומר, הייתי אומר, משרד החינוך אסור לו, שיהיה מתווך בין הנוסע, התלמיד שנוסע לפולין לבין משרדי הנסיעה.

אילן גילאון: אלא הוא עצמו, לצורך העניין הזה, היה צריך לארגן את כל המסע הגדול הזה בעצמו, שהוא מממנן את עצמו בדרכים שהוא מממנן.

אילן גילאון: אבל בשורה האחרונה, ילד לא יכול להיות שהוא לא ייסע.

אילן גילאון: אפילו לא ילד אחד, בגלל חוסר כסף של הוריו.

אילן גילאון: כי אז, זה פוגע בעיקרון כולו.

אילן גילאון: ולכן, אני יודע שזה תקציב עתק.

אילן גילאון: תקציב באמת חסר תקדים.

אילן גילאון: אבל אולי המימון חלקו צריך להיעשות באמצעות סל התרבות או סל החינוך.

אילן גילאון: שמה יש כל מיני הנחות, שהם הנחות אוניברסאליות לגבי הורים, עד כמה שדעתי מגעת בחוזר המנכ"ל.

אילן גילאון: בעניין הזה, התקצוב צריך להיות באמת אוניברסאלי.

אילן גילאון: יכולת של ההורים, וגם הנסיעה, צריכה להיות אוניברסאלית.

אילן גילאון: כל ילד נוסע.

אילן גילאון: לא להתחיל לעשות ועדות ווללי"ם ועניני תלמידים, שכן נוסעים ולא נוסעים.

אילן גילאון: אלא לוועד פעם אחת, שצריכים לממן את זה.

אילן גילאון: בתכנית כולה, כל התלמידים, שרוצים לנסוע יוכלו לנסוע.

אילן גילאון: מה אני אומר, אני חושב, שזה לגמרי ברור.

אילן גילאון: התקדמת יפה מאוד בתחום הזה.

אילן גילאון: לרוב הצעדים שלך אני מסכים, לחלק לא.

אילן גילאון: אתה יודע, בתחום הזה אני ודאי תומך, זה חשוב.

אלכס מילר: אף אחד לא מושלם.

אילן גילאון: יש כאלה אומרים, או הכול או לא כלום.

אילן גילאון: אני אומר, כמה שיותר זה בסדר גמור.

אילן גילאון: אבל במקרה הזה, הבחינה היא באמת שני אלמנטים חינוכיים שעומדים זה מול זה.

אילן גילאון: לפי עניות דעתי הערכית, של מצד אחד שויון ההזדמנות שקיימת, מצד אחד, שבשבילי זה ערך עליון.

אילן גילאון: ומן הצד השני, מורשת השואה, ומה זה נותן.

אילן גילאון: ואסור שהדברים האלה יעמדו מנוגדים אלה לאלה.

אילן גילאון: ולכן, היות והדבר כל כך חשוב, צריכים לקבוע איזושהי הכרעה אסטרטגית, שאין תלמיד אחד במדינת ישראל, שתימנע ממנו החוויה או הנסיעה הזאת בגלל סיבה כלכלית.

אילן גילאון: ועל כך, איך אמרו, שאלו, מה הפתרונות שלך?

אילן גילאון: אני לא יודע מה הפתרונות, אני רוצה לחיות יותר טוב.

אילן גילאון: התלמיד לא צריך לדעת, זה לא מעניין אותו.

אילן גילאון: הוא לא צריך להגיע למצב, שבגלל שהוריו, וגדעון, אתה יודע שקשה גם למשפחות, מה שנקרא מעמד ביניים, ההוצאות האלה.

אילן גילאון: שיש גם כמה ילדים אני יודע לי היו ארבעה ילדים.

אילן גילאון: אני תמיד הלכתי לפי ביטוח לאומי, אני ראיתי שנותנים אלף שש מאות שקלים לארבעה ילדים, הלכתי על ארבעה ילדים.

אילן גילאון: וזה העיקרון.

אילן גילאון: תבין, זה מה שרציתי לומר.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: חברת הכנסת תירוש.

רונית תירוש: תודה, אדוני היו"ר, אדוני השר.

רונית תירוש: אני בודאי מברכת על המודל, שהוצג כאן.

אלכס מילר: אם אפשר גברתי, אנחנו נשחרר את יו"ר השלטון המקומי.

גדעון סער: אני רוצה לנצל את זה, להודות לו עוד פעם על שיתוף הפעולה בנושא הזה, ובכלל.

רונית תירוש: אני אומרת, שאני מברכת על המודל, שהוצג כאן, שיאפשר ליותר תלמידים בעלי יכולת מועטה, להצטרף למסע החשוב הזה.

רונית תירוש: אני רוצה להתייחס לדברים שנאמרו כאן, לגבי ה back to back שמגביל אתכם במספר הסבבים, שאתם יכולים לעשות, וכתוצאה מכך יוצר ביקוש ופחות היצע.

רונית תירוש: אני מעריכה כך, שודאי יש משפחות, יש תלמידים שרוצים לצאת, ולא יכולים כי מספר המקומות בסבבים הוא בסך הכול מוגבל.

רונית תירוש: אז יכול להיות, שיש מקום לבחון את הבשלות של כיתות י אולי לצאת.

רונית תירוש: ששם יש פחות בגרויות, ואז הקושי הזה הוא, אולי לא יעמוד בפניהם.

רונית תירוש: או לחלק את זה בין שכבת כיתות י לשכבת כיתות יא.

רונית תירוש: אפשר לתמרן בין תאריכי הבגרויות ולהגדיל את מספר הסבבים, זה דבר אחד שהייתי מציעה לבחון.

רונית תירוש: בזמני כשהייתי מנכלי"ת, העלות נעה סביב אלף דולר, היום היא כמעט הוכפלה.

רונית תירוש: אני מבינה שהדולר ירד, אבל בשום מקום בעולם זה לא הוכפל.

אלכס מילר: עכשיו זה אלף יורו.

רונית תירוש: לא, אני מבינה.

רונית תירוש: אני מבינה, שיש פה פערים.

רונית תירוש: עדיין, אני חושבת שזה הרבה יותר ממה שהיה צריך לעלות.

רונית תירוש: לפי כל מדד אחר, שעובדים עם מכוני יצוא ולשכת המסחר, אני לא רואה שהמדדים עלו בפרופורציות שכאלו.

רונית תירוש: אני הייתי מציעה לשר לעשות מעשה נועז, אני זוכרת, שבזמנו ניסינו גם אנחנו להתכבד בהוזלת עלויות.

רונית תירוש: היתה נקודת זמן, שאנחנו הודענו שלא נצא.

רונית תירוש: אני זוכרת, שעבדתי על זה קשות ורבות, ובסוף הצלחתם להוזיל, לא בהרבה, אבל הצלחתם להוזיל.

רונית תירוש: הוספתם עוד מתחרים לעניין הטסת התלמידים.

רונית תירוש: הייתי מציעה, להעז, אני אומרת את זה ממקום של הימור מסוים, להעז ולומר, גם לממשלת פולין שמרוויחה הון עתק, והיה מעניין אותי לדעת, אגב, אדוני היו"ר, כמה הכנסות ממשלת פולין מקבלת כתוצאה מהמשלחות הרבות הללו.

רונית תירוש: זה אגב, לא מסתכם רק במשרד החינוך, שאלה המשלחות הכי גדולות, נדמה לי, או הצבא, אבל אם ניקח אותן, ותנועות הנוע,ר שגם להם יש לכם נגיעה ולצבא, אפשר להודיע לממשלת פולין, שבתנאים האלה אנחנו מפסיקים.

רונית תירוש: ולנסות את זה.

רונית תירוש: תמיד אפשר להגיד, אוקי, לא הצליח, נחזור לזה.

רונית תירוש: אבל אני אומרת לכם, עושים הרבה קופונים על הגב של המשלחות, כי הם יודעים בוודאות כמה זה חשוב לנו, וכמה לא נוותר.

רונית תירוש: ואין מה לעשות, במשאים ומתנים לפעמים לוקחים סיכונים.

אלכס מילר: זה יכול להיות דווקא רעיון טוב לפנות לממשלת פולין בנושא, נגיד של המיסוי הפנימי, אם מורידים מיסוי בנושא של בתי מלון, כל העניין הזה זה יכול להוזיל משמעותית.

אלכס מילר: יכול להיות, שכדאי לפנות אליהם בעניין הזה, אדוני השר, כחבר ממשלה אני חושב, שבהסכמים שאנחנו עשינו עם מדינות שונות, אנחנו מותרים על מיסוי על מוצרים מסוימים.

אלכס מילר: לא יודע אם יש לנו הסכם ואיזור סחר חופשי עם פולין, באופן כללי.

אלכס מילר: אבל, אם אין, ואם אפשר לבדוק איתם את האפשרות הזאת, אני יודע שמדינת ישראל נותנת הטבות מס משמעותיות לכל מיני מדינות בכל מיני נושאים.

אלכס מילר: הם יכולים ללכת על המהלך הזה.

אלכס מילר: אני חושב שגם להם זה חשוב.

יוסי לוי: אני ראש מינהל חברה ונוער.

יוסי לוי: זאת אינפורמציה מאוד חשובה.

יוסי לוי: אנחנו פנינו, לפני כמה שנים, כשהם התחילו להיכנס לאיחוד האירופאי, הם הטילו מס על תיירות שלא היתה קיימת עד אז.

יוסי לוי: עשרים ושניים אחוז.

יוסי לוי: בבת אחת הם קפצו.

יוסי לוי: אנחנו ניסינו דרך משרד החוץ, ודרך השגרירות שם, בכוחותינו הדלים, לנסות להוריד אותם מזה, ניסינו להוציא כמה פעמים, אני חושב שעם יחד עם משרד החוץ, יחד עם עוד גורמים במשרד החינוך, נצליח אולי בכל זאת לפנות אליהם.

אלכס מילר: לפי הערכתכם, בכמה זה יכול להוזיל?

יוסי לוי: רק אם אתה מוריד את זה, עוד לפני הכול, אתה מוריד משירותי הקרקע, אם אני לא טועה, זה בערך חמישים אחוז מהעלויות, או ארבעים אחוז מהעלות.

יוסי לוי: אתה מוריד עשרים ושניים אחוז.

אלכס מילר: אתה טוען, שבמידה ויהיה איזשהו הסכם עם פולין, זה יכול להגיע עד עשרים ושניים אחוז פר משתתף?

יוסי לוי: אני רוצה עוד להגיד.

יוסי לוי: גם בממ"מ יגידו אבל, שאחרי כל הבדיקות הגדולות של הממ"מ, וזה בסדר, העלויות הם לא ירדו באלף דולר.

יוסי לוי: ירדו במאתיים דולר בשלוש מאות דולר.

יוסי לוי: זה מאוד חשוב---

אלכס מילר: זה גם משהו.

יוסי לוי: בודאי.

אלכס מילר: זו ההזדמנות, ששכחתי להודות לך , שכחתי באמת להודות על העבודה שעשיתם.

רונית תירוש: ברשותך אדוני היו"ר.

רונית תירוש: קודמך בתפקיד, זכה מטעם ממשלת פולין, לאות "יקיר השלטון".

רונית תירוש: עודד, קיבל מראש ממשלת פולין "יקיר השלטון" או משהו בדומה.

רונית תירוש: זה אומר לך, כמה התיירות הזו חשובה להם.

רונית תירוש: אל תקלו ראש במשקל שלכם.

רונית תירוש: תעזבו את משרד החוץ, תעזבו את הערוצים הפורמאליים האלה, ששם האינסנטיב של משרד החוץ הוא לא כזה, זה אינסנטיב שלך.

רונית תירוש: תודיעו, אם השר יחליט להודיע, אנחנו לא באים כי לא מסוגלים לעמוד בעלויות המחירים.

רונית תירוש: אתה תראה איך יבואו לדבר איתך.

אלכס מילר: העניין הזה צריך להיבדק.

אלכס מילר: אני חושב, שאנחנו כאן לא מתעסקים באיומים כאלו ואחרים, אם רוצים ללכת על מהלך אז עושים אותו.

גדעון סער: לאן הגענו, שנציגת קדימה מציעה לאיים על הפולנים?

רונית תירוש: למה, למה אתה הופך את זה לפוליטי, אדוני השר?

רונית תירוש: הציניות שלך לא במקומה, אני כל כך בסדר.

גדעון סער: קודם כל, אף אחד עוד לא הוציא את ההומור מחוץ לחוק.

גדעון סער: אל תתני לי ציונים, כי אז אני גם אאלץ לתת לך ציונים, ואת לא יכולה לדעת מה הם יהיו.

רונית תירוש: תן לי ציונים.

רונית תירוש: חבל שאתה מוריד את זה לפוליטיקה.

גדעון סער: מי שמוריד פה, בדרך כלל בועדה הזאת, עם שרי חינוך לדורותיהם, זו רק את.

גדעון סער: את עושה את זה אצל כל שר חינוך, בין אם את עובדת תחתיו ובין אם את לא עובדת תחתיו.

רונית תירוש: אני אשמח אם תחזור בך מהמילים המופרכות.

גדעון סער: לא חוזר בי בשום אופן עומד על הדברים, וחוזר עליהם.

אלכס מילר: טוב - - -

גדעון סער: הרי זה מתועד בתולדות החינוך לדורותיה, כל הדברים האלה.

רונית תירוש: כמה נמוך אתה יכול לרדת.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: אתי, בקשה.

אתי אלוני: אני מבקשת לברך את השר על המהלך.

אתי אלוני: אני חושבת שזה מהלך יפה מאוד, מהלך שחיכינו וציפינו לו הרבה שנים.

אתי אלוני: ואני מאוד מקווה, שזה יהיה רק ההתחלה, והסכום הזה רק ילך ויגדל, ויסייע לכמה שיותר ילדים.

אתי אלוני: ברשותך אדוני השר, אני מבקשת לשאול שתי שאלות:

אתי אלוני: 1 - מה יקרה, במידה, ויהיה צורך לעזור ליותר ילדים, מכפי הסכום שיש לך ביד לעזור, האם יעשו הגרלה, כיצד יחליטו מי יקבל עזרה ומי לא יקבל עזרה?

אתי אלוני: 2 - ישנם בתי ספר, שלא מוציאים משלחת כל שנה.

אתי אלוני: הם מוציאים לפעמים משלחות כל שנתיים.

אתי אלוני: ואז נוצר מצב, ששני אחים אמורים לצאת באותה שנה.

אתי אלוני: האם משרד החינוך נותן את הדעת, ייתן את הדעת, באשר לסכום שהורים יצטרכו לתת בעבור שני ילדים, שני אחים שיצטרכו לצאת באותה שנה?

אלכס מילר: אוקי, השר רשם.

אלכס מילר: ביקש לדבר דרור בהט מישראייר.

דרור בהט: שלום לכולם.

דרור בהט: קודם כל, אני אמנם לא מהתחום, אבל אין ספק, שכישראלי, הפרויקט הזה הוא באמת מבורך.

דרור בהט: דיברו על החשיבות שלו.

דרור בהט: ואם הוא גדל, אז בהחלט זה יפה מאוד.

דרור בהט: אני מצטרף למברכים.

דרור בהט: אבל, מבחינתי יש אבל אחד גדול, שהועדה לא נתנה עליו את הדעת, ולטעמי משרד החינוך ומדינת ישראל מפקירים את בטחון בני הנוער, ועצם העובדה, שבני הנוער טסים עם חברות זרות לפולין.

דרור בהט: יש אבסורד גדול, שמדינת ישראל, מצד אחד מחייבת את חברות התעופה הישראליות לסטנדרט ביטחון מאוד גבוה, עם עלויות גבוהות, על מנת לשמור על אזרחיה.

דרור בהט: ומצד שני, אותה מדינה ממש, במשלחות רשמיות, אולי במשלחות הכי ציוניות והכי ישראליות, שיכולות להיות, הן משלחות שתחת חסותה ותחת פיקודה, מאפשרת בעצם לאזרחיה, לטוס עם חברות ללא אותו ביטחון, שהיא החליטה, שהוא הביטחון, שראוי לאזרחיה.

דרור בהט: אני חושב, שיש פה משהו, שלא נתנו עליו את הדעת.

דרור בהט: ואני מציע, שגם פה, שהנושא לא ייפתר בזה, שיגידו לי, שיש אישור של גורמי הביטחון.

דרור בהט: כי זה הפיתרון הקל.

דרור בהט: אני מציע, שגם משרד החינוך וגם הועדה יתנו את דעתם לנושא הזה.

דרור בהט: חס וחלילה, שלא נשב פה בועדת חקירה בדיעבד.

דרור בהט: אנחנו מדינה אחת, צריך להיות איזשהו קו מנחה לכל החלקים שבה על כל משרדיה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: אריה ברנע, בבקשה.

אריה ברנע: שלום רבותי, שלום ליו"ר, שלום לשר.

אריה ברנע: אני מנהל בית ספר תיכון אזורי באר טוביה, כמו כן יו"ר של תנועת "עמך" שתומכת נפשית וחברתית בניצולי שואה.

אריה ברנע: אנחנו אחד הארגונים, שמאוגדים בעמותה הפרלמנטארית להנצחת זכר השואה, ואני מייצג כאן אותה, יחד עם אריאלה מלכה אני מבקש לומר, רבותי, שבעיני הסוגיה של מימון המסע לפולין, הוא חלק מהסוגיה של שוויון בפעילות החינוכית הניתנת לתלמידים בכלל, בישראל.

אריה ברנע: ישנם תלמידים, שאין להם ספרי לימוד.

אריה ברנע: ישנם תלמידים, שאינם יוצאים לטיול השנתי.

אריה ברנע: זאת שאלה רחבה יותר, בעיקרון, שלדעתי משרד החינוך מקדם אותו בשנים האחרונות, בהנהגת השר, שיושב כאן איתנו, יותר מאשר בתקופה, שאני זוכר.

אריה ברנע: והעיקרון של שוויון לכל ילדי ישראל, גם בתחום של פולין, וגם בתחומים אחרים.

אריה ברנע: אני חושב, שהגיע הזמן לעגן בחקיקה, באופן כזה, שיהיה בר יישום, את הזכות של כל תלמיד לקבל את כלל השירותים החינוכיים.

אריה ברנע: נראה לי, שזה נכון, אפילו יותר מאשר לגבי שירותים ציבוריים אחרים.

אריה ברנע: מפני, שפה הילד עצמו לא אחראי לגובה ההכנסה שלו.

אריה ברנע: מה גם, שאצל אדם מבוגר, אפשר לטעון, שהוא לא עבד די הצורך.

אריה ברנע: ולכן, הוא לא יכול לשאת בהוצאות.

אריה ברנע: בנוסף לזה, המסע בפולין, בין היתר נועד, למסור את המסר של שוויון ערך האדם.

אריה ברנע: המסר החשוב ביותר הוא הקיום הפיזי של העם היהודי, ועוצמתה של מדינת ישראל.

אריה ברנע: אבל זה לא המסר היחיד.

אריה ברנע: וכאשר, אומרים לילדים לפני המסע, בהכנה, במהלך המסע, ובסיכום, בשם משרד החינוך ובשם בית הספר, שכל אדם שווה לחברו מבחינה מוסרית.

אריה ברנע: השחור והלבן והאחר, אבל בהסתייגות זו, שבני עניים אינם יכולים לצאת לפולין.

אריה ברנע: בעיני עדיף לבטל את המסע מלכתחילה.

אריה ברנע: לא לעמוד באותו מצב, שבו אנחנו מעמידים את מחנכי הכיתות, שצריכים להסביר את ההסבר הזה לתלמידים.

אריה ברנע: היום בתי ספר רבים, גם שלנ,ו זה שאני בא ממנו, מגייסים תרומות מדי שנה מאנשים פרטיים.

אריה ברנע: מכון באר טוביה מגייס למעלה ממאה אלף שקל לשנה.

אריה ברנע: ואנחנו עושים את האסטרפולקציה כדי לראות מה הסכום הארצי הכללי, שודאי יידרש ממערכת החינוך.

אריה ברנע: נראה לי, שהשאלה שאתי העלתה קודם, השאלה מה יקרה אם אותם ילדים, שבחלקם לא יוכלו, למרות ההסדר הזה, לצאת למסע, צריכה לקבל את המענה, שמערכת החינוך מתחיבת, שכל הילדים, ללא שים לב למצבם הכלכלי, יקבלו את האפשרות הזאת.

אריה ברנע: ולכן, לדעתי אותה קרן, שתקום, ואני מבין שב2012 תתחיל לפעול הקרן הזו, בעיני צריכה לשתף את גורמי העם היהודי במובן הרחב יותר.

אריה ברנע: נכון, שגם משלחות מארצות אחרות ומקהילות אחרות יוצאות לפולין.

אריה ברנע: כגון, מארצות הברית.

אריה ברנע: אבל יש ייחוד למשלחות הישראליות.

אריה ברנע: החיבור בין שואה לתקומה בתור הדגל של משלחות ישראל, הוא עניין של כלל העם היהודי, לא רק של משרד החינוך בתוך מדינת ישראל.

אריה ברנע: לכן, לדעתי הפיתרון לשאיפה הגבוהה הזו, שכל בני העניים יצטרפו למסע, הוא שהעם היהודי יגויס בידי מדינת ישראל להיות חלק מהיוזמה הכלכלית והמוסרית החדשה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: רן מלמד, בבקשה.

רן מלמד: שלום.

רן מלמד: בדרך כלל, כשאני מופיע כאן בועדה, אני נמצא בתפקיד של לדחוף את הממשלה.

רן מלמד: אני מודה, שהיום אדוני השר, אני מאוד מתרגש מהדברים שלך.

רן מלמד: מאבק, שהתחיל עם קבוצה של הורים מאשקלון, לפני שלוש וחצי שנים, בדרך להסתיים.

רן מלמד: ואני חושב, שמגיעה לך הרבה תודה.

רן מלמד: לך ולאנשי המשרד, וגם למרכז השלטון המקומי.

רן מלמד: אני חושב, שמעבר להצלחה המאוד גדולה, שאתה הובלת כאן, כרגע, יש עדיין נושא שאנחנו מעוניינים לטפל בו.

רן מלמד: וזה הנושא של מימון שלושים האחוזים הנוספים, אלה שמקבלים שבעים אחוז, וחמישים וחמישה -שישים אחוז הנוספים, אלה שמקבלים סיוע יותר נמוך.

רן מלמד: ואני חושב, שנושא, שחבר הכנסת אורלב דיבר עליו קודם, זה התעסוקה בקיץ.

רן מלמד: הוא הנושא הבא, שצריך לדבר בו.

רן מלמד: אנחנו הגשנו תכנית למשרד החינוך, שבו אנחנו מציעים מנגנון מיוחד, שבשיתוף עם משרד התמ"ת, יהפוך עבודה של נערים בקיץ לנושא נסיעות בפולין, עבודה מועדפת.

רן מלמד: שר התמ"ת תומך בפרויקט הזה.

רן מלמד: אנחנו בהחלט מציעים למשרד את התכנית הזאת.

אלכס מילר: עבודה מועדפת זה לחיילים משוחררים.

רן מלמד: אנחנו מציעים לעשות מנגנון מיוחד, שיגדיר עבודות בנושא נסיעות לפולין, גם לנערים ונערות, שרוצים לנסוע עם המשלחות.

רן מלמד: שר התמ"ת כבר כתב לנו, שהוא מעונין ומוכן לתמוך בפרויקט הזה, ואני חושב שכך, אם עכשיו יתנו את הדעת, גם לנושא הזה, ניתן יהיה לאפשר לתלמידים, לממן לעצמם את החלק שלהם.

רן מלמד: בכל מקרה, אני באמת רוצה להגיד תודה רבה.

רן מלמד: ואני בטוח, שאתה ריגשת הרבה מאוד הורים במדינת ישראל.

אלכס מילר: משרד התמ"ת נמצאים כאן?

אתי מרון: כן.

אתי מרון: אני רפרנטית למסע לפולין, מטעם יחידת הפיקוח.

אלכס מילר: קודם כל, שתי סוגיות.

אלכס מילר: אנחנו פונים אליכם קודם כל הסוגיה הראשונה, זה עניין של מיסוי.

אלכס מילר: כי כל מה, שקשור להיבט של המיסוי, אנחנו נמצאים או לא נמצאים בהסכם סחר חופשי עם פולין?

אתי מרון: אני לא יודעת.

אלכס מילר: לא נמצאים.

אלכס מילר: ההסכם כולל בו את כל הסיכונים על המיסוי של כל מיני מוצרים של כל דבר.

אתי מרון: אנחנו מוציאים תלמידים שלנו לפולין.

אלכס מילר: בסדר, אבל יש להם גם סחר איתנו.

אלכס מילר: הם מכניסים לנו סחורה, שבעצם חלקה זה עניין של משא ומתן.

אתי מרון: מאה אחוז

אלכס מילר: אנחנו נותנים להם הטבה במס על מוצרים מסוימים, והם נותנים לנו במוצרים אחרים.

אלכס מילר: טוב, אז אני מציע שתוציאו לנו מסמך מסודר בעניין של מיסוי.

אלכס מילר: ובעניין של ההצעות עבודה מועדפת, וכל העניין הזה, שיכול לתת פיתרונות נוספים ממשרדים שונים לעניין הזה.

אלכס מילר: זה בעצם מבחינתנו.

רפאל צוברי: אני, צוברי רפאל, מההנהגה.

רפאל צוברי: קודם כל, תודה רבה לך, כבוד השר.

רפאל צוברי: אני באתי מצפת.

רפאל צוברי: צפת, כפי שאתה יודע, ואתה מבקר בה לא אחת, היא אחת הערים הכי חלשות, שיש במדינה.

קריאה: סוציו אקונומי שלוש לפי המדד הראשותי או מדד הטיפוח.

רפאל צוברי: אוקי.

רפאל צוברי: ומידיעה, אני יודע שיש המון המון המון ילדים באזור הצפון ובפריפריות בכלל, שלא מגיעים למסע, כתוצאה מכל הסיפור הכלכלי הזה.

רפאל צוברי: עם הפלטפורמה, שאמר כאן ידידי, ייקחו את בני הנוער בתקופת הקיץ לעבודה יזומה, לימחי"ם של צה"ל למשל, או בכל מקום מסגרת מסודרת, ויתוגמלו לטובת המסע לפולין.

רפאל צוברי: אני חושב, שזה יהיה מבורך אם תרימו את הכפפה.

אלכס מילר: תודה, הבנו.

אלכס מילר: אביבית, בבקשה.

אביבית ברקאי-אהרונוף: תודה אדוני היו"ר ותודה אדוני השר.

אביבית ברקאי-אהרונוף: ראשית, גם אנחנו "המועצה לשלום הילד" בהחלט מצטרפים לברכות על ההחלטה לשפר את המצב הנוכחי.

גדעון סער: את מי את מייצגת, גברתי?

אביבית ברקאי-אהרונוף: המועצה לשלום הילד, אדוני השר.

אביבית ברקאי-אהרונוף: זו בהחלט החלטה, שהכנו וחכינו לה, על מנת לעצור את המדיניות המפלה שקיימת- שעודנה קיימת, בתקווה, שתשתפר- עד היום.

אביבית ברקאי-אהרונוף: יחד עם זאת, אני מצטרפת לדברים, שנאמרו כאן על ידי עמיתי מקודם.

אביבית ברקאי-אהרונוף: אנחנו בהחלט חוששים, שגם המצב הזה, שהצעת, שלפיו יתקיים סבסוד למסעות, עדיין יותיר לא מעט משפחות, גם מהמעמד הביניים, שלא תוכלנה לעמוד בסכומים הללו.

אביבית ברקאי-אהרונוף: עדיין נותר סכום לא מבוטל, שהורים ייאלצו לשלם עבור המסעות הללו.

אביבית ברקאי-אהרונוף: וייתכן בהחלט, שהם לא יוכלו לעמוד גם בסכום הזה, ועדיין יוותרו תלמידים, שלא יוכלו לצאת למסע גם מטעמים כלכליים.

אביבית ברקאי-אהרונוף: לכן, אנחנו מציעים ומבקשים, אדוני השר, שקודם כל, גם ההחלטה הזו תלווה במעקב ובבדיקה, האם וכמה תלמידים לא יצאו למסעות מטעמים כלכליים.

אביבית ברקאי-אהרונוף: ובנוסף, להמשיך בחשיבה, כיצד להביא למצב, שלא יהיה אפילו תלמיד אחד, שירצה לצאת למסע הזה, אך לא יוכל, מאחר והוריו לא יוכלו לממן זאת כלכלית.

אביבית ברקאי-אהרונוף: כבר בעבר אנחנו פנינו לכמה שרי חינוך, והצענו איזושהי תוכנית, שלפיה יוקם קרן, שההכנסות לקרן יגיעו גם מתקציב המדינה, גם מארגונים ומתורמים פרטיים.

אביבית ברקאי-אהרונוף: בהחלט ניתן לצרף גם את מרכז השלטון המקומי.

אביבית ברקאי-אהרונוף: ובכל שנה כספי הקרן יחולקו בעלות הנסיעה, והתוצאה שתצא, היא תקבע את מספר התלמידים, שיצאו מדי שנה לסיור לפולין.

אביבית ברקאי-אהרונוף: כאשר ברור, שזה לא יספיק לכלל התלמידים שירצו, אבל ניתן יהיה לחלק את המכסה הזאת בין כלל בתי הספר בארץ, כאשר יהיה אפשר לקבוע, בין אם איזו החלטה גיאוגרפית או החלטה חינוכית.

אביבית ברקאי-אהרונוף: כלומר, למשל כדוגמה בית ספר, שיכין עבודות בנושא השואה ויזכה לקבל את המכסה הזאת.

אביבית ברקאי-אהרונוף: כך בצורה הזאת אנחנו סבורים, שגם הורים לא יצטרכו לשאת כלל בעלות של הנסיעה לפולין, וגם שוב, אנחנו נמנע את האפליה, שקורית היום, ואולי עלולה לקרות, אולי בכמות מזערית יותר, אבל עלולה עדיין להיווצר, עם ההחלטה החדשה.

אביבית ברקאי-אהרונוף: שוב אני חוזרת על פתח הדברים, אנחנו מברכים על ההחלטה, אדוני השר.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: חברות הכנסת וילף ואדטו, אתן רוצות להתייחס או שאני נותן לשר לסכם?

רחל אדטו: אני רק רוצה, אני לא הייתי, אני הייתי בדיון אחר.

רחל אדטו: באזור שבו אני גרה, תיכון הראל מבשרת, באופן מסורתי כשמונים אחוז מהתלמידים יוצאים לסיור.

רחל אדטו: העשרים אחוז, שלא יוצאים, הם לא יוצאים, מאחר והם אינם מעוניינים לצאת.

רחל אדטו: אם זאת, השכבה יודעת מתחילת שנת הלימודים, שהם אמורים לעבוד על מנת לממן את אלה, שאינם יכולים לצאת.

רחל אדטו: ועובדים כל השכבה במשך כל החופש הגדול, בין השביעית והשמינית.

רחל אדטו: כלומר, זה חלק מהמסע.

רחל אדטו: ולכן, אני שמעתי על הקרן, שהוא בסדר.

רחל אדטו: והסבסוד בסדר.

רחל אדטו: אבל יחד עם זה, חובתם של התלמידים היא בין היתר להשתתף.

רחל אדטו: ואני חושבת, שהדוגמה של התיכון הראל, היא דוגמה, שאני בטוחה, שקיימת גם במקומות אחרים.

רחל אדטו: אבל מבחינתי היא נכונה וטובה, והיא באמת משתפת את כולם במעמסה.

אלכס מילר: תודה.

עינת וילף: לי יש רק שאלה, הדיון היום הוא הדיון של דוח המבקר על הנושא הזה, או רק בהיבט של התשלום?

אלכס מילר: לא, דוח המבקר הצביע על כך, שהעלויות הן גבוהות.

אלכס מילר: השר התייחס לעניין הזה מבחינתו, עם רפורמה, שהביאו פה לועדה.

אלכס מילר: וייצגו כאן את השמות.

עינת וילף: פשוט, בדוח המבקר, הוא מתייחס לעוד היבטים בהיצע, שהשאלה המרכזית שבהם, היא הבחינה של מטרות המסע.

אלכס מילר: גם לזה התייחסו.

אלכס מילר: היתה בדיקה שערכו במשרד החינוך ואמרו, שיש ערך עליון לכך, שימשיכו במסעות.

אלכס מילר: אני מכבד מאוד את משרד מבקר המדינה, אבל ברגע שמשרד החינוך קובע, שזה צריך להימשך, והמטרות הן חשובות ועליונות, אנחנו תומכים בהחלטה.

אלכס מילר: עדיין זו רשות מבצעת, שהיא קובעת.

אלכס מילר: אני חושב, שאת הדיון הזה מיצינו מבחינת הדוברים.

אלכס מילר: אני אתן לשר לסכם ולענות על אותם השאלות, שהוצגו כאן.

אלכס מילר: ואני גם אסכם לאחר מכן.

גדעון סער: תודה אדוני היו"ר.

גדעון סער: אני מודה לך על הישיבה, ואני רוצה לחזור לעניין העקרוני, שבו פתחתי.

גדעון סער: ומה שלי הפריע, זה מה שהפריע, לפי דעתי, לכל אדם שנמצא פה.

גדעון סער: דהיינו, איך אפשר להסתכל בעיניים לנער או לנערה, שלא יכול לצאת למסע לפולין, למחנות ההשמדה -זה ודאי לא מסע תענוגות- בגלל, שלהורים אין כסף.

גדעון סער: זאת הבעיה שבאנו לפתור.

גדעון סער: והתוצאה, אני אומר את זה אפרופו דברים, שאמר פה חבר הכנסת גילאון, זה שלא יהיה ילד ,שלא יצא מטעם כלכלי.

גדעון סער: אני תיכף אפרט.

גדעון סער: וזה הדבר החשוב.

גדעון סער: נכון, שיש מגבלות אחרות.

גדעון סער: מה המגבלות האחרות, למשל?

גדעון סער: נאמר, למשל, יש מגבלת כמות שיכולה לצאת בנתונים הקיימים, שמוערכת פחות או יותר, פי שתיים מהיוצאים כיום.

גדעון סער: בארבעים אלף.

גדעון סער: יכול להיות, שהדבר הזה ישתנה.

גדעון סער: יש למשל נושא, הנה אני נותן דוגמאות, שקיימות.

גדעון סער: אישור על ידי יועץ או פסיכולוג, שמתאים לנסיעה, שהוא ישתתף באופן מלא ורצוף בכל תהליך ההכנה של המשלחת, שהוא עבר ראיון אישי, שהוא בכלל לומד באיזשהו מסלול בגרות, או אפילו למבחני סולד בתחום ההיסטוריה.

גדעון סער: אבל אלו קריטריונים, שלא קשורים למצב הכלכלי.

גדעון סער: ואני רוצה פשוט, שנבין על מה אנחנו מדברים.

גדעון סער: אנחנו מדברים על תקצוב מלגות, בהיקף, שהוא פי עשרה ממה שהוא קיים היום.

גדעון סער: והוא פי חמישים וחמישה, ממה שהוא היה לפני שנתיים, שאני נכנסתי למשרד.

גדעון סער: לפני שנתיים וארבעה חדשים, היה מיליון שקל.

גדעון סער: אנחנו עוברים לחמישים וחמישה מיליון.

גדעון סער: כמובן, אפשר לבוא ולהגיד, תראה זה לא סבסוד טוטאלי.

גדעון סער: זה לא מאה אחוז לכולם.

גדעון סער: ברור, שאם מדינת ישראל היתה מעמידה רבע מיליארד שקלים, אז זה היה סבסוד טוטאלי לכולם.

גדעון סער: אלף, אני לא חושב שזה נכון.

גדעון סער: בית, זה בלתי אפשרי.

גדעון סער: גימל, אני עבדתי מאוד קשה במשך השנה האחרונה, כדי להגיע עם האוצר, עם השלטון המקומי ועם קרן ניצולי השואה, ואם יהיו שרי חינוך אחרי, שיגיעו לסיכומים טובים יותר, אני ודאי אברך על זה.

גדעון סער: אבל אני רוצה להגיד עוד משהו.

גדעון סער: זה גם סיכום הגון, מכיוון שכולם משלמים משה.

גדעון סער: ו לא אותו דבר, אבל גם הילד שהוא בא מהמדד טיפוח הנמוך, הוא צריך לשלם אלף שש מאות עשרים שקלים.

גדעון סער: אז אמרה פה חברת הכנסת אדטו דבר מאוד נכון, שהוא מתקיים כיום, שגם ילדים עובדים.

גדעון סער: וזה גם דבר חינוכי, וזה דבר לגיטימי.

גדעון סער: ושכבה שלמה עובדת כדי להתמודד.

גדעון סער: אז זה לא יהיה עיקר העלות, זה יהיה החלק הקטן יותר של העלות, אבל זה בסדר גמור.

גדעון סער: אני חושב, שהפיתרון הוא צודק או הגון.

גדעון סער: הוא עדיין מטיל עלויות, אבל העלות של אלף שש מאות עשרים שקלים זה לא חמשת אלפים ארבע מאות שקלים.

גדעון סער: וגם יש ערך חינוכי, כשיש עלות.

גדעון סער: גם בזה יש ערך חינוכי.

גדעון סער: הנושא, שהאם אמור להיות יותר זול או לא, אמור להיות, או יכול להיות יותר זול, אז קודם כל, יש אנשי מקצוע, שבדקו את זה.

גדעון סער: אני סומך עליהם.

גדעון סער: הם יודעים שהדירקטיבה הכללית שלי זה להוזיל, כמה שניתן.

גדעון סער: אם ניתן לפנות לפולנים בנושא, שצוין, נא להחתים אותי על מכתב.

גדעון סער: יש לי מערכת יחסים טובה עם שרת החינוך הפולנית, נפגשתי איתה שלוש פעמים כבר, זאת ממשלה ידידותית.

גדעון סער: תכינו לי מכתב, אני אפנה אליה.

גדעון סער: לא צריך לאיים.

גדעון סער: אני אומר את זה, אפרופו מישהי, שלא נמצאת כאן והצעתה.

גדעון סער: לא מקבל את הצעתה.

גדעון סער: לא צריך לאיים על הפולנים.

גדעון סער: קודם כל, מי שמאיים, רצוי לדעת שהוא יממש אחר כך.

גדעון סער: לאיים, ואחר כך לא לבצע, בוא נגיד, זו לא עצה שאני מקבל על עצמי, גם בתחומים אחרים בחיים, ואני גם לא אקבל אותה כאן, בנסיבות האלה.

גדעון סער: אבל אני בהחלט חושב, שאני יכול לפנות.

גדעון סער: זה לא הוצע לי עד היום, זה הוצע כאן.

גדעון סער: אדרבא, תכינו מכתב.

גדעון סער: המכתב צריך להיות מופנה לשרת החינוך של פולין, שהיא אגב, פרטנרית טובה גם בנושא של הוראת השואה, והיו לי איתה שיחות מאוד טובות.

גדעון סער: אז אתי, בעצם התייחסתי לדברים.

גדעון סער: אמרתי, שאנחנו לא יכולים לתת יותר מהסכומים האלה, שגייסנו.

גדעון סער: אני חושב, שזה משיג הסדר טוב.

גדעון סער: נציג ישראייר, הנושא ביטחוני.

גדעון סער: אז אנשי המקצוע יתייחסו, אם רוצים, לנושא הביטחוני.

גדעון סער: אין לי ידע עודף בנושא הזה.

גדעון סער: המטרות, הגדרתי כאן בעצם בקליפת אגוז, מה המטרות.

גדעון סער: הצגתי את זה פה.

גדעון סער: אני חושב, שהמסעות לפולין הם חיוניים.

גדעון סער: אבל אני גם רוצה לומר, שאני גם קראתי מחקרים, וציטטתי פה מתוך מחקר, למשל של ד"ר אריק כהן על הוראת השואה בבתי הספר הממלכתיים בישראל, שפורסם בפברואר שנה שעברה, בפברואר 2010, ומתייחס לנושאים, שדיברתי עליהם.

גדעון סער: ומאוד מעניין לקרוא, בכלל הוראת השואה, ובתוך זה המסעות לפולין.

גדעון סער: בקרוב יתפרסם, ותוכלו גם לבקש, שזה יוצג פה.

גדעון סער: מחקר מטעם הרשות הארצית למדידה והערכה, אני לא יודע אם הוא הסתיים, או שהטיוטה הסתיימה.

גדעון סער: אבל אני יודע, שהתבצע מחקר הערכה, גם הוא בנושא המסעות לפולין.

גדעון סער: מה שאני יכול להגיד, שהמחקרים, שאני מכיר מאוששים את החשיבות, שכל אחד מאיתנו ,שבא במגע עם הנערים והנערות, שחזרו מפולין, יודע אותם בלי מחקרים, זאת אומרת יודע אותם, מאיך שזה משפיע על התלמידים, ואפילו על מחנכים.

גדעון סער: אבל זה גם מגובה, אדוני היו"ר, במחקרים.

גדעון סער: אני חושב, שהיום אנחנו פתרנו, בעצם הצגנו, פתרנו זה תמיד בשטח, וזה ייושם, כמו שאמרתי בראשון לראשון.

גדעון סער: אני אעקוב אחר היישום, ובזה שכולם מחויבים לעניין הזה, שלטון מרכזי, שלטון מקומי, קרן ניצולי שואה, אני גם פניתי לגורמים נוספים מהמגזר השלישי, אני לא יודע אם אני אוכל למצוא את הפיתרון המשפטי, שיאפשר לגורמים נוספים להיכנס לעניין הזה.

גדעון סער: אני חושב, שזה צעד מאוד מאוד גדול.

גדעון סער: אני גם פעם נוספת חוזר, על ההערכה שלי לשר האוצר ולאגף התקציבים במשרד האוצר, שהבינו שזה נושא, שמחייב פיתרון.

גדעון סער: האם פתרנו בזה את כל הבעיות?

גדעון סער: נשארו מספיק בעיות.

גדעון סער: אבל, אנחנו הלכנו קדימה בנושא, שהוא הפריע מבחינת תחושת הצדק, בצדק, לישראלים כולם.

גדעון סער: ואם אנחנו מחקנו את העוול הזה, עשינו בזה דבר חשוב.

אלכס מילר: תודה אדוני השר.

אלכס מילר: רבותי, אני רוצה לסכם בכך, שקודם כל, כמובן שועדת החינוך מברכת על המהלך.

אלכס מילר: הועדה רואה חשיבות עליונה בהבנה והזיכרון של השואה והגבורה, וכל הצעד, שהרחיב פה את כמות התלמידים, שמשתתפים במסעות, זה צעד מבורך וחשוב ביותר.

אלכס מילר: כמובן, שמבחינתנו עצם הביטול של אותם התלמידים, בגלל מצבם הכלכלי, זה מאבק, שיצאת, ואני חושב שהצלחת.

אלכס מילר: אנחנו נראה כמובן את עצם היישום אחרי ינואר 2012.

אלכס מילר: אבל, כמו שאנחנו יודעים, וכמו שאנחנו מכירים, כאשר יש תוספות תקציביות משמעותיות, וכן.

אלכס מילר: מברוק על כך שהצלחתם להביא תקציב משמעותי.

אלכס מילר: אני רק מקוה, שזה תוספת תקציבית של האוצר, ולא פוצתם בתוך המשרד בדברים אחרים.

אלכס מילר: אבל, גם זה מאוד חשוב, שהמהלך הזה יצא לפועל, ושהאוצר גם בעתיד ימשיך להיות שותף.

גדעון סער: אם הודיתי לאוצר, שכל אחד יסיק את המסקנות.

גדעון סער: אני אמרתי את המקסימום, שאני יכול להגיד.

אלכס מילר: בסדר.

אלכס מילר: רבותי, לסיכום, אני רוצה לפנות בשם הועדה למשרד התמ"ת עם שתי הבקשות.

אלכס מילר: הבקשה הראשונה זה לבדוק את האפשרות למשא ומתן על העניין להפחתת המיסים, בכל הנושא שקשור למסעות של התלמידים.

אלכס מילר: וכמובן, ההטבות לכל אותם אלו שעובדים במסגרת.

אלכס מילר: זה לא חייב להיות עבודה מועדפת, זה יכול להיות דבר אחר.

אלכס מילר: אבל, אתם צריכים איכשהו למצוא פיתרון, גם בעניין זה.

אלכס מילר: ויכול להיות, שכדאי גם לעודד מעסיקים, שנותנים עבודות במסגרת סוג זה שיוכלו גם הם לקחת חלק במצווה.

אלכס מילר: טוב, רבותי, שוב תודה.

דרור בהט: כבוד היו"ר, לא קיבלתי תשובה בנושא הביטחון.

דרור בהט: נראה לי, שזה יותר חשוב מהכול בסופו של דבר.

אלכס מילר: תודה רבותי.

אלכס מילר: אנחנו מיצינו.

אלכס מילר: התשובות בנושא הביטחון, אתה צריך לקבל מאנשים, שקשורים לביטחון.

אלכס מילר: אני לא אחראי על הערכת מצב.

אלכס מילר: אני לא משרד התחבורה, אני לא נותן כאן תשובות על החלטות על מי להפעיל את העניין הביטחוני, ועל מי לא להפעיל.

אלכס מילר: אני חושב, שאם לIDB יש שאלה מסוג זה, תעלו את זה מול משרד התחבורה.

אלכס מילר: יש ועדת כלכלה, אנחנו מתעסקים במהות של חשיבות של מסע לפולין, ולא בעניין איזה חברה צריכה לקבל את העניין של חובת הביטחון, ואיזו לא.

אלכס מילר: תודה רבה, הישיבה הזו נעולה.