הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 18, פרוטוקול מספר 121, 2011-08-01 11:15

ציפי חוטובלי: שלום לכולם, אני מתכבדת לפתוח ישיבה משותפת של הועדה לקידום מעמד האשה ובוועדה לפניות הציבור, עם היו"ר הוועדה חבר הכנסת אורי מקלב.

ציפי חוטובלי: למעשה, אנחנו מלווים את הנושא של מעונות היום, למעשה מאז כניסתנו לתפקיד.

ציפי חוטובלי: אבל מאמץ מיוחד בשנה האחרונה, לאור העובדה, שבשנה האחרונה נתקלנו בבעיות מאוד מאוד קשות, בכל מה שנוגע לקבלת הנחות בפועל, בגלל שינוי, שמשרד התמ"ת ערך מבחינה מנהלתית, הורים נאלצו לשלם מחיר לא מוצדק.

ציפי חוטובלי: הועדה הזאת התכנסה ביחד עם הועדה לפניות הציבור, כדי לדאוג לכך, שהורים יקבלו, את מה שמגיע להם.

ציפי חוטובלי: על זה אנחנו מדברים.

ציפי חוטובלי: נמצא איתנו כאן מנכ"ל משרד התמ"ת שרון קדמי.

ציפי חוטובלי: שרון, אתה מלווה איתנו את התהליך הזה לאורך כל השנה, ואני רוצה להגיד לך, שאי אפשר להיות אטומים למה שקורה בחוץ.

ציפי חוטובלי: אמהות, משפחות כורעות תחת הנטל הזה של גידול ילדים.

ציפי חוטובלי: יש כאן מציאות לא נורמאלית, שבה עלויות שכר הלימוד הן מטורפות, ואנחנו צריכים לספק להם לפחות את המינימום הנדרש.

ציפי חוטובלי: והמינימום הנדרש הוא, שהנחה שמגיעה להם כחוק, תתכבד.

ציפי חוטובלי: ואפילו המינימום הנדרש הזה, אנחנו רואים שלא נעשה.

ציפי חוטובלי: אנחנו מתכוננים לקראת שנת הלימודים תשע"ב.

ציפי חוטובלי: בתשע"ב היינו מצפים, שלאור הניסיון המר, שהיה לנו בשנה האחרונה, נלמד את הלקחים.

ציפי חוטובלי: אנחנו רואים שלא.

ציפי חוטובלי: אנחנו שוב ניתקל במציאות, שבה הנושא הזה יהיה בדקה ה-90.

ציפי חוטובלי: אנחנו נמצאים היום, ממש, כבר בעיצומו של החופש הגדול.

ציפי חוטובלי: שנת הלימודים הבאה בפתח, ועדיין אין דרגות להורים, שלא יודעים בשנה הבאה כמה הנחה הם יקבלו.

ציפי חוטובלי: אז בבקשה, אם אתה רוצה לתקן אותי, תקן אותי.

ציפי חוטובלי: אבל, יש כאן מציאות, קיבלנו מסמך מאוד מאוד מפורט של המצב, שקיים היום.

ציפי חוטובלי: אני בטוחה, שהמסמך הזה נמצא לפניך ממחלקת המחקר של הכנסת.

ציפי חוטובלי: מה שאני אומרת, כן כתוב במסמך, אבל אני אשמח להתייחסות שלך.

אורי מקלב: אי אפשר לקחת רק משפט אחד ולהגיד שזה לא נכון.

ציפי חוטובלי: בבקשה, חבר הכנסת אורי מקלב.

אורי מקלב: תודה גברתי, יו"ר הועדה לקידום מעמד האשה, על הנכונות שלך תמיד לקיים ועדות.

אורי מקלב: כועדה סטטוטורית, שנענית גם כן לועדה לפניות הציבור, ולקיים ישיבות ועדות משותפות.

אורי מקלב: שברוך השם השיתוף הזה, כמו כל דבר שנעשה בשותפות, מביא גם תוצאות טובות.

אורי מקלב: תרשי לי גם ביחד, לתת תודה מיוחדת למנכ"ל התמ"ת, שפינה מזמנו, ובאומץ הוא מופיע בועדות פה, ועושה את זה במקצועיות ונכונות לשמוע, והוא באמת איזו נקודת אור, באופן כללי, בנושאים האלה.

אורי מקלב: ובוודאי מגדל אור בכל נושא התמ"ת.

אורי מקלב: בזכותך היו כמה דברים, שעלו כאן בועדות בעבר, ואתה טיפלת בזה מיידית, ונתת הוראות מיידיות.

אורי מקלב: ושינויים, היו שינויים דרמטיים.

אורי מקלב: בכל אופן, אבל אי אפשר להתעלם מכך, כפי שאמרה גברתי, יו"ר הוועדה למעמד האשה, השנה הקודמת היתה שנה קשה מאוד להורי הילדים, שנמצאים במעונות וצהרונים.

אורי מקלב: היא היתה שנה, אני יכול להגיד אפילו שנה טרגית עבורם, היתה ישיבה, גם לנו היתה שנה לא קלה, שבה נוספו כל כך הרבה פעמים, שאנחנו דנו בנושאים, שעלו על סדר היום בנושא מעונות, ממש ללא תקדים.

אורי מקלב: הועדות השונות, אולי חמש או שש ועדות בתוך הכנסת עצמה, כל אחד בנושא אחר.

אורי מקלב: גם ועדת הכספים גם ועדת הרווחה גם ועדה לזכויות הילד גם הועדה בודאי, למעמד האשה ועד לפניות הציבור, ועוד הצעות לסדר למליאה.

אורי מקלב: הכול היה בנושא המעונות, מכך שהתחלנו בעבודות ההוראה, שעדיין, שלא מחשיבים את העבודה שלהם, כעבודה שמזכה אותם.

אורי מקלב: בכל אופן, ללא זכאות.

אורי מקלב: החוסר הגדול במעונות, שקיים וצריך להילחם על כל מקום במעונות, ותקציב הבינוי, שלא נוצל.

אורי מקלב: התצהירים, ביקשנו שנה שעברה מההורים, שאני אמרתי על זה, שזה דרקוני, זה היה חלק מהסיבה.

אורי מקלב: טופסי הרישום, שלא הגיעו לכל מקום, לכל המעונות ולכל הצהרונים.

אורי מקלב: עליית המחירים של,סך הכול השנה זה עלה בשישה עשר אחוז.

אורי מקלב: שישה עשר אחוז עלייה זו עלייה לא קטנה, ועוד עלייה שהיא גם לא עלייה סטנדרטית, תוך כדי המשחק, תוך כדי השנה עלייה של שלושה או שלושה פלוס אחוז במעונות.

אורי מקלב: הממשלה קבעה מתן מענק לעובדי ציבור באלפיים שקל.

אורי מקלב: כולם היו צריכים לקחת מתקציבם.

אורי מקלב: ילדי המעונות או הורי ילדי המעונות, הם היו צריכים לקחת על עצמם את כל מלוא העלות או רוב מלוא העלות או חלק גדול מעלות, עם סבסוד כזה או אחר.

אורי מקלב: אבל בכל אופן, שורה תחתונה, בפברואר עלה שלושה אחוז מחיר המעונות, בעקבות העלה בתוספת תקציב, שהיה, אני אומר דברים, גם אם אני לא מדייק, אני לא מדבר על חוק הפיקוח על המעונות, שזה מלווה אותנו חודשים רבים במשך כל השנה, שאנחנו גם היום מה, שנוגע או לא נוגע.

אורי מקלב: אבל, אין ספק, שאין צד אחד שמרוצה.

אורי מקלב: הדבר הזה, הוא בהחלט העסיק הרבה.

אורי מקלב: אני לא מדבר על כך, שועדת הכספים דנה במבחן השקילות החדש, שיהיה לקראת השנה הבאה, אני לא יודע אם כולנו יודעים, אבל אנחנו, שנה הבאה צפויים, שדרגות שכר הלימוד יקבע לא רק לפי מספר הנפשות האמיתי, אלא מספר השקילות, שזה אומר, שילד שליש במשפחה לא שווה נפש, אלא שווה רק שבעים וחמישה אחוז, ועוד דברים כאלה, שקשה לי איתם מבחינת התוצאה, שהם בוודאי יפלטו רבים מההורים מדרגת הסבסוד שלהם, הקיימת כיום.

אורי מקלב: תקפיץ אותם מדרגה אחת או שניים, ואני לא מדבר, מבחינתי זה לא יהודי זה לא ישראלי לקחת נפש ולחייב אותה, כשאנחנו יודעים, שבסך הכול בתמ"ת נשארו עודפי תקציב גדולים מאוד, של אולי מאה שלושים או מאה ארבעים מליון שקל השנה, נשארו מהתוכנית הממשלתית, שנעשתה לעידוד המעונות והצהרונים, נשאר תקציב של מאה שלושים, מאה ארבעים מליון שקל של חוסר ניצול, אני לא מדבר על חוסר ניצול בבנייה, אני מדבר רק על ניצול בשוטף, בסבסוד, שזה באמת, שאמרה חברתי, יו"ר, מה המסקנות, שאנחנו רוצים להגיע?

אורי מקלב: וזה חלק מהמסקנות, שאנחנו רוצים להגיע, הניצול של התקציב הזה להעמקת והרחבת הסבסוד.

אורי מקלב: הדברים הכי קשים שהיו שנה שעברה והכי טראומאטיים, אני אפילו הייתי אומר, זה הנושא, שלא נקבע דרגות שכר לימוד עד פברואר עד מרץ עד מאי וכו' וכו' וכו'.

אורי מקלב: זה היה דבר נורא.

אורי מקלב: היה נורא לשמוע פה בועדות, את ההורים שבאו ואמרו 'אנחנו שברנו תוכניות חיסכון כדי לשלם את שכר לימוד המעונות.

אורי מקלב: אני שילמתי עודף של עשרת אלפים שקל עודף.

אורי מקלב: למה, שלא הייתי צריך לשלם לאחר, שנקבעה חמישה חדשים, שילמתי כל חודש אלפיים שקל יותר, סך הכול עשרת אלפים.

אורי מקלב: ואני לא מקבל אותם, איך אני יכול להתמודד?'

ציפי חוטובלי: העידו לפני הועדות האלה, הורים צעירים שאמרו שהם נכנסו למינוסים, שמבחינתם הכסף הזה הוא לא כסף לשם מותרות.

ציפי חוטובלי: הנה נמצא כאן חנינה, שהשתתף איתנו בכל הדיונים---

אורי מקלב: הוא היה באמת אחד מהמכוננים של הדיונים בנושא הזה, של קביעת שכר לימוד או קביעת דרגות ביניים גבוהות גם כן.

אורי מקלב: אבל, אנחנו לא רוצים היום להיכנס לכל מה שאנחנו דנו.

אורי מקלב: אני מבין, שהישיבה שלנו קצרה עם המנכ"ל.

ציפי חוטובלי: זוגות שילמו שכר לימוד מלא, כשהם היו זכאים להנחה.

ציפי חוטובלי: אפילו זוגות, שהיו זכאים להנחת מקסימום, בסופו של דבר שילמו שכר לימוד מלא.

ציפי חוטובלי: והדברים האלו, הם בגלל טעויות של משרד התמ"ת באופן ההתנהלות, ואנחנו לא רוצים לעמוד בפני הסרט הזה גם בשנה הבאה.

אורית זוארץ: לפני שנה, כשהתחילו לדבר על הדירוג, ועיכבו את כל קביעת הועדות האלה, שקבעו את הזכאויות והסכומים.

אורית זוארץ: הרי שנה, לאורך שנה אנחנו מתנהלים סביב הסוגיה הזו.

אורית זוארץ: אגב, אני מאוד מופתעת מהסכום, שנאמר כאן.

אורית זוארץ: אנחנו ישבנו בועדה לשלום הילד הבוקר, וישבה גברת תמר אלמוג ואמרה, שהסבסוד נוצל והייתה העמקה.

אורית זוארץ: העמיקו את הסבסוד והורים קיבלו יותר סיוע.

אורית זוארץ: עכשיו, אני שומעת שיש מאה ארבעים או מאה שלושים מליון.

אורי מקלב: הנתונים הם לא כאלה.

אורי מקלב: אבל ודאי , חברתי היו"ר ודאי תנחה את מרכז מידע ומחקר שלנו, כדי לדווח על מה שנאמר כאן.

אורי מקלב: אנחנו נבדוק.

אורי מקלב: עדיין, זה גם חלק מהועדות.

אורי מקלב: יש לו יתרון, שהוא מסמך אובייקטיבי, והוא גם ניזון מתוך המשרדים עצמם.

אורי מקלב: אז ככה, שאם המסמך הזה יצא, אז חזקה עליו שיש לו נתונים.

אורי מקלב: אבל אני רק רוצה לספר על מעשה אחרון בנושא הזה---

ציפי חוטובלי: כן.

ציפי חוטובלי: אבל דיברנו על זה, שכדי שבשנה הבאה לא נעמוד בפני הסרט הזה, אנחנו ביקשנו לקבוע דרגות זמניות, שילוו את ההורים, כדי שהם לא יצטרכו לעבור את הסאגה הזו פעם נוספת.

אנסטסיה מיכאלי: למה צריך זמניות?

אנסטסיה מיכאלי: אנחנו כל הזמן בזמניות.

אנסטסיה מיכאלי: צריך לקבוע: א - לבטל את הדרגות, ב - להביא תעודת זהות, ולא לתת דירוג.

אנסטסיה מיכאלי: לתת שוויון הזדמנויות לכל אחד, הזמניות לא עוברות.

אנסטסיה מיכאלי: ציפי, צריך קבועות, ולהרבה שנים.

אנסטסיה מיכאלי: ההורים, הם במצוקה.

אנסטסיה מיכאלי: אי אפשר לגדל ילדים במדינה, אי אפשר להוליד אותם.

אנסטסיה מיכאלי: זה נטל כלכלי .

אורי מקלב: אחת מהדרישות, שיש היום, זה לתת את החוק חינוך כבר מגיל יותר קטן, ולא לחכות לגיל שלוש או בהמשך.

אנסטסיה מיכאלי: כמו במדינות הOECD .

ציפי חוטובלי: היום החתמתי את חה"כ אורי מקלב, אורית זוארץ, אנסטסיה מיכאלי, על החוק הזה, של חוק חינוך חינם לגיל הרך.

ציפי חוטובלי: אין ספק, שזה הפיתרון ארוך הטווח, אבל אנחנו רוצים פיתרון כבר לשנה הקרובה, ואני רוצה להגיד לכם, שהועדות האלה, המסקנות מתוך ההתנהלות שלכם, לצערנו הרב, לא מובילות אותנו לשום פיתרון, מאשר באמת לשאוף לזה, שכל אישה עובדת במדינת ישראל תהיה זכאית לחינוך חינם.

אורית זוארץ: כל זוג.

אורית זוארץ: אנחנו מדברים על התא המשפחתי.

אורית זוארץ: על הורות.

אורית זוארץ: זה לא רק, בואו לא נעגן את זה כאחריותינו הבלעדית לגדל את הילדים.

אורית זוארץ: יש לנו בני זוג, ואני חושבת, שזה חיזוק התא המשפחתי, דרך סבסוד והעמקת הסיוע של המדינה.

אורי מקלב: יפה.

אורי מקלב: אז אנחנו באמת התכנסנו ביחד, וקבענו בדיוק את הישיבה הזאת, עוד לפני פתיחת שנת הלימודים.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על חודש לפני כן.

אורי מקלב: ואני שוב מודה למנכ"ל, שאמר שאני אגיע גם סוף המושב הזה של הקיץ, כדי שאנחנו נוכל להיות, לא נהיה בוכים על הלשעבר, אלא אנחנו נקדים.

אורי מקלב: קודם כל, כדי לדעת מה צפוי לנו לקראת הרישום של שנה הבאה, שנת הלימודים שנת תשע"ב.

אורי מקלב: אנחנו שמענו שלושה דברים.

אורי מקלב: קודם כל, שהמשרד נערך מוקדם, ואנחנו מברכים על כך.

אורי מקלב: אבל מצד שני, צר לנו לשמוע, שעד רגע זה אפילו, שכבר חודש מפתיחת הרישום, אולי אפילו חודשיים, בחלק מהמקומות עדיין מספר הנרשמים הם לא רבים, הם אפילו לא עשרה אחוז מאלה שאמורים להירשם.

אורי מקלב: התוצאה תהיה, שיהיה צפי של ריבוי הנרשמים, תהיה הצפה של המערכות, המערכות לא יוכלו להשתלט.

אורי מקלב: אם מצד שני, ההתנהלות או מה שהתמ"ת קבע לכל המעונות, שהשנה לא ייקבע דרגות ביניים, זה אומר שאנשים רבים, הורים רבים ישלמו מלוא שכר הלימוד.

אורית זוארץ: זה מה שהיה בשנה שעברה, היה קטסטרופה .

אורית זוארץ: מה זאת אומרת?

אורית זוארץ: רוב ההורים שילמו כמעט את הסכום המלא, ואחר כך התחשבנו איתם.

אורית זוארץ: עד דצמבר לא היה דירוג.

אורי מקלב: רוב ההורים, צריכים להיות הוגנים, חלק, אחוז מסוים, נכון, עיכבו את דרגות הביניים.

אורי מקלב: זה השוני השנה, מהשנה שעברה.

אורי מקלב: טוב שאת אומרת את זה, טוב שאת מעלה.

אורית זוארץ: כי בדצמבר עוד לא היו דרגות.

אורי מקלב: היו דרגות ביניים, לכל אורך, המפעילים קיבלו רמת הסבסוד.

אורי מקלב: היתה בשנים הקודמות אותה רמת סבסוד.

אורי מקלב: קיבלתם סבסוד, וקיבלתם אישור מההורים.

אורי מקלב: הם קיבלו אחריות אולי בקביעת הדרגה, אבל את הסבסוד הם קיבלו.

אורי מקלב: הם היו ערים לדרישות ההורים.

אורי מקלב: נכון שהיו הורים חדשים, ומצד שני היו הורים שיצאו.

אורי מקלב: אנחנו לא נפתח את כל הדיון, אבל בסופו של דבר, נקבעו דרגות ביניים.

אורי מקלב: ההורים לא נדרשו ברוב, רוב המקרים לא נדרשו, השנה הצפי הוא, שחלק גדול מההורים יידרשו, ולא זו אף זו, אלא גם קובעים להם דרגה של זמן, במידה שיקבעו לכם בסופו של דבר, הדרגה הקבועה שלכם, ילכו איתכם רטרואקטיבית, רק חודשיים.

אורי מקלב: זה אומר, שאנשים שלא הספיקו בגלל דברים כאלה, והביורוקרטיה, אנחנו לא צריכים לספר מה הביורוקרטיה שקיים.

אורי מקלב: לא לחינם, אחד מסמלי המאבק היום הציבורי הוא הנושא של המעונות.

אורי מקלב: לא לחינם אלפי אימהות יצאו ביום הכי חם, או הימים החמים של השנה, עם העגלות שלהם לרחובה של עיר בכל הארץ כדי לצעוק על הדברים האלה.

אורי מקלב: אנחנו צריכים להיות בדברים האלה קשובים, אנחנו צריכים לא רק לראות צד אחד של המטבע, צריכים לראות את שני צידי המטבע בעניין הזה.

אורי מקלב: בדרישה שלנו לשנה הבא, זה שגם קבעו באופן דרקוני, שרק חודש מרץ הוא החודש.

אורי מקלב: לדוגמה, הוא החודש הקובע.

אורי מקלב: אנחנו כבר מקבלים פניות מאנשים, שאין להם חודש מרץ.

אורי מקלב: האשה חול,ה זה חולה, סיבה אחרת, פיטורים, כל מיני דברים, שהיו בחודש מרץ.

אורי מקלב: גם אם יגידו לי שכל השנים כך היה, זה לא היה ככה.

אורי מקלב: עובדה שהייתה גמישות בדברים האלה.

אורי מקלב: אני אומר עוד פעם, כל הקביעות האלה, ואנחנו נמצאים גם היום במצב, שלא יודעים את זה, והמצב היום, אין איזה מתח אצל ההורים, רוצו לשלם.

אורי מקלב: יכול להיות שנשלחו, יכול להיות שניתנו הערכות האלה, יכול להיות שקבעו את הדברים האלה.

אורי מקלב: למעשה, גם חלק מהסיבות, שאנחנו מתכנסים זה, כדי שיהיה מודעות שההורים צריכים.

אורי מקלב: אנחנו מעודדים את ההורים להירשם מיד.

אורי מקלב: אבל מצד שני, נקבע באופן חד צדדי, שלא ייקבע שנה הבאה דרגות ביניים.

אורי מקלב: זה יהיה דבר, שההורים לא יוכלו לעמוד בכך.

אורי מקלב: וזה חלק מהדברים שאנחנו רוצים.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שקודם כל נשמע את הסקירה של הממ"מ כדי שיהיה לנו את הנתונים.

ציפי חוטובלי: אורלי, בבקשה.

אורלי אלמגור-לוטן: דיברתם על העניין של כל התהליך, שהיה.

אורלי אלמגור-לוטן: לא שיש כל כך מה להוסיף, רק שעדיין יש 3500 ערכות משנה שעברה, עדיין בטיפול המוקד, מסיבות שונות.

אורלי אלמגור-לוטן: אני מקווה, שתמר אלמוג תוכל להתייחס לזה.

אורי מקלב: כמה אנשים נרשמו כבר לשנת הלימודים תשע"ב?

אורלי אלמגור-לוטן: ערכות הגיעו, נכון לשבוע שעבר, כשמונה עשרה אלף.

אורלי אלמגור-לוטן: אני מניחה שהיום, אני מניחה שזה גדל מיום ליום.

ציפי חוטובלי: אני לא חושבת שהפער הוא פער משמעותי.

אורלי אלמגור-לוטן: מספר הילדים, שרשומים בשנת תשע"א במערכת, זה בערך שמונים ושניים אלף שלוש מאות ילדים.

אורלי אלמגור-לוטן: שנה שעברה היה בערך שמונים וחמישה אלף ילדים במערכת.

אנסטסיה מיכאלי: לגבי איזה גילאים, סליחה?

אורלי אלמגור-לוטן: משלושה חודשים עד שלוש.

אורלי אלמגור-לוטן: כולל את מעונות היום והמשפחתונים בלי צהרונים.

אורלי אלמגור-לוטן: תיכף אני אגיע לצהרונים.

אורלי אלמגור-לוטן: שמונים ושישה אחוז מהמסובסדים, זה עלייה ממה שהיה שנים קודמות, שהיה בערך שמונים וארבע אחוז, אני רוצה להעיר לעניין הזה, אני חושבת, שהנתון הזה קצת מטעה.

אורלי אלמגור-לוטן: גם כתבתי את זה במסמך.

אורלי אלמגור-לוטן: אני מניחה, ואני לא חושבת שזו הנחה מופרכת, שחלק מההורים, שיודעים שלא זכאים לסבסוד דרגות אחת עשרה, שתים עשרה, לא העבירו את ערכות הרישום שלהם למוקד, בגלל שאין שום סיבה בעצם לעשות את זה.

אורלי אלמגור-לוטן: ולכן, אני חושבת שמצד אחד, מספר הילדים שרשום שם קטן יותר ממה, שהיה שנה שעברה.

אורלי אלמגור-לוטן: לא חושבת, שהיה קיטון של מספר הילדים במערכת השנה.

אורלי אלמגור-לוטן: מצד שני, בפועל ההתפלגות של דרגות הסבסוד היא טיפה שונה.

אורלי אלמגור-לוטן: אז גם אם עלה, חוץ מילדים מסובסדים, אני לא חושבת שהוא עלה לרמה הזאת.

אורלי אלמגור-לוטן: ובאמת, אם לוקחים בחשבון עוד אלפיים חמש מאות הורים, שאני מניחה שלא שלחו את הערכות, זה מגיע בערך לאותה התפלגות של שנה שעברה.

אורי מקלב: מילה על ניצול התקציב.

אורלי אלמגור-לוטן: ניצול התקציב, לצורך העמקת סבסוד מעונות יום אני חושבת, שגם אליעזר יוסיף על כך אחרי זה.

אורלי אלמגור-לוטן: זו סוגיה קצת מורכבת, כי היו כל מיני שינויים בשנתיים -שלוש האחרונות בדרגות סבסוד באגף מעונות יום.

אורלי אלמגור-לוטן: לקראת שנת הלימודי ם תש"ע, אם אני לא טועה, שינו את מדרגות הסבסוד.

אורלי אלמגור-לוטן: שינו בין דרגה שלוש לדרגה ארבע.

אורלי אלמגור-לוטן: קראו לזה, נראה לי, הקצאה יעילה יותר של המשאבים, של סבסוד.

אורלי אלמגור-לוטן: זה משהו, שלכאורה נטען, שזה היה מכת הסבסוד.

אורלי אלמגור-לוטן: בפועל, כשקצת חפרנו, ראינו שלא היתה לזה עלות תקציבית.

אורלי אלמגור-לוטן: ובטח שלא כמו שנאמר.

אורלי אלמגור-לוטן: כי בגלל, שחלק מההורים קיבלו יותר סבסוד, הורים אחרים קיבלו פחות סבסוד.

אורלי אלמגור-לוטן: בפועל כנראה התאזן, יש פה דברים, שקצת קשה לדעת בדיוק.

אורלי אלמגור-לוטן: שנה הבאה יש את השינוי, שמוצע במבחני השקילות, שהיו"ר מקלב הזכיר, שבעצם משלושה ילדים ומעלה משקל, שכל ילד מקבל הוא פחות.

אורלי אלמגור-לוטן: גם זה אמור לאזן את עצמו.

אורית זוארץ: זה הילד הסטנדרטי?

אורלי אלמגור-לוטן: בדיוק.

אורלי אלמגור-לוטן: מבחן השקילות, הנפש הסטנדרטית גם אמור לאזן את עצמו, כי משפחות, שיקבלו יותר מתקזזות עם אלה, שיקבלו פחות.

אורלי אלמגור-לוטן: אז קצת קשה להגיד, זה לא נראה שכל השלושים וחמישה מיליון, שהוקצו לצורך העמקת הסבסוד אכן הוקצו.

אורלי אלמגור-לוטן: מה שכן, עליית המחירים שהייתה---

ציפי חוטובלי: אורלי, את יכולה לפרט יותר על הסיפור של מבחן השקילות.

אורית זוארץ: זה הופך להיות כמו מבחן הפסיכומטרי, שאת מקבלת ביחס למי שמקבל סביבך.

אורית זוארץ: לא ביחס לעצמך.

ציפי חוטובלי: אני מרגישה כאילו משפחות מרובות ילדים, שנטל הוצאות הגידול הן גדולות יותר דווקא הן צריכות - - -

אורלי אלמגור- לוטן: זה מתקזז מהילד השני או השלישי.

אורלי אלמגור- לוטן: אני חושבת, שהילד השני חושב פחות מילד שלם.

אנסטסיה מיכאלי: עשר אחוז הנחה, לא עשרים אחוזים.

אנסטסיה מיכאלי: ואם יש לך הרבה ילדים אז לא מתחשבים בזה בכלל.

אורלי אלמגור-לוטן: אני חושבת שהמנכ"ל גם יכול להתייחס לזה בהמשך, הילד הראשון מקבל נקודה ורבע.

אורית זוארץ: זה היה בחוק התקציב, העניין הזה.

אורלי אלמגור-לוטן: כן, זה נכנס במסגרת חוק ההסדרים.

אורלי אלמגור-לוטן: הילד הראשון מקבל קצת יותר ממה, שהוא קיבל בעבר.

אורלי אלמגור-לוטן: ולכן, משפחה עם ילד אחד, יכולה לעבור לרמת סבסוד יותר גבוהה.

אורלי אלמגור-לוטן: משפחה עם שני ילדים המצב שלה נשאר אותו דבר.

אורלי אלמגור-לוטן: משפחה עם שלושה ילדים ומעלה המצב שלה, או שנהיה יותר גרוע או שלא משתנה, זה תלוי כמה היא קרובה לגבול של המדרגות.

אורלי אלמגור-לוטן: אורית זוארץ ממוצע ילדים, כבוד יו"ר עושים לכם ממוצע של הילדים, ולפי הממוצע את מקבלת, כשבשתי הדרגות הראשונות נשארות על אותה מדרגה.

אורי מקלב: יוצאים מנקודת הנחה, שילד שלישי הוא פחות גורם הוצאה לבית.

אורית זוארץ: מה זה פחות?

אורית זוארץ: הוא פחות אוכל?

אורית זוארץ: הוא פחות צורך טיטולים?

אורית זוארץ: הוא פחות מטרנה, או פחות עגלה?

אורי מקלב: זה אחד נר למאה.

אורי מקלב: אבל זה הכול היה נכון, באמת, אם מישהו היה משלם על כל ילד נוסף בבית, את מלוא העלות.

אורי מקלב: ואז, הוא היה אומר, תשמע, אבל ההוצאות שלך על הילד הנוסף הוא לא כמו הילד הראשון.

אורי מקלב: אבל מה לעשות, שנשים עובדות, וגם כשנולד להם עוד ילד, ברוך השם, הן לא מקבלות אפילו תוספת של שקל אחד במשכורת.

אורי מקלב: אז מישהו גם חושב על ההוצאות, שיש על אותה משפחה, שרק אומרים, שהעלות היא יותר קטנה?

אורית זוארץ: מה זה עלות יותר קטנה?

אורית זוארץ: אני לא מבינה.

אנסטסיה מיכאלי: השאלה היא, מי מפקח על זה?

אנסטסיה מיכאלי: מי עושה את זה?

אנסטסיה מיכאלי: מי מקבל החלטות כאלה?

אורית זוארץ: זו חולה רעה, שהתפספסה בחוק ההסדרים, ואנחנו דיברנו על זה בעבר.

אורית זוארץ: ולדעתי, צריך לפתוח את זה לקראת תקציב 2012, כי אין ילד ממוצע.

ציפי חוטובלי: אני חושבת, שכולנו מסכימים שיש עם זה בעייתיות מאוד גדולה.

ציפי חוטובלי: אני חושבת, שהגיע הזמן שנשמע את המנכ"ל.

ציפי חוטובלי: המנכל כיבדת אותנו בנוכחותך, אני חושבת---

אורלי אלמגור-לוטן: רגע, אפשר רק על הצהרונים דקה?

ציפי חוטובלי: מילה על הצהרונים, ואחרי זה נעבור למנכ"ל.

אורלי אלמגור-לוטן: אמרתי, שבהעמקת הסבסוד מאוד קשה לדעת.

אורלי אלמגור-לוטן: צהרונים, הוקצתה השנה תוספת של מאה שמונים מליון שקל נוסף.

אורלי אלמגור-לוטן: החל מ2010 ומעלה מאה שמונים מליון שקל תוספת תקציב, נוסף לחמישים מליון שקל, שהיו כבר מקודם.

ציפי חוטובלי: וכמה מתוך זה נוצל?

אורלי אלמגור-לוטן: מתוך זה נוצל, מתוך ההערכה של משרד התמ"ת, נכון לסוף חודש מאי, כשרוב הילדים כבר נקלטו במערכת, שכתשעים עד מאה מליון שקל מנוצל.

אורלי אלמגור-לוטן: מספר הילדים המסובסדים בצהרון---

ציפי חוטובלי: בעצם מחצית מהסכום לא נוצל.

אורלי אלמגור-לוטן: יותר ממחצית.

אורלי אלמגור-לוטן: 43% נוצל.

אורלי אלמגור-לוטן: מספר הילדים המסובסדים בצהרונים, היו שמונה עשרה אלף שלוש מאות, אם אני זוכרת נכון.

אורלי אלמגור-לוטן: ההערכה של האוצר דיברה על חמישים או שישים אלף, שהיו אמורים להיות קלוטים במערכת.

אורלי אלמגור-לוטן: מה שקרה זה, שלא מספיק צהרונים בעצם ביקשו הכרה, ולא הורחב כמו שמשרד התמ"ת ציפה, שזה יורחב.

אורי מקלב: המנכ"ל יתייחס גם לדבר הזה.

ציפי חוטובלי: אדוני המנכ"ל' יש לנו הרבה שאלות אליך, אז בוא נתחיל קודם כל עם הנתונים.

ציפי חוטובלי: נסתכל ככה גם על מה, שהיה השנה וגם על צפי קדימה.

ציפי חוטובלי: קודם כל, מבחינת נתונים, כמה ילדים רשומים אצלך, שאמורים להיות במוסדות בשנת הלימודים תשע"ב?

שרון קדמי: ברשותך, תנו לי עשר דקות לעשות סקירה, ואני אנסה להשיב על כל הנקודות שעלו.

ציפי חוטובלי: ניתן לך כמה דקות לעשות סקירה.

ציפי חוטובלי: אנחנו פשוט מלאי שאלות.

שרון קדמי: אין בעיה.

שרון קדמי: אני מקווה, שאני אשיב עליהן כבר בדברי, ומה שלא יהיה ברור, אני אנסה להבהיר, ומה שאני לא אדע להבהיר תקבלו תשובה גם בהמשך.

שרון קדמי: כמו שאמרתי, תודה רבה שהזמנתם אותי.

שרון קדמי: אני שמח, שאתם מקיימים את הישיבה, וכל אימת שתחפצו, אנחנו נגיע ונמסור תשובות, גם אם יהיו פחות נעימות לאחד מן הצדדים.

ציפי חוטובלי: כולנו מגיעים מאותו צד.

ציפי חוטובלי: רוצים לעזור כולנו להורים.

אורי מקלב: אותו צד של המטבע, לא רק אותו צד.

שרון קדמי: מבחינת שנת הלימודים הקודמת, אני חוזר על מה שאמרתי, בכל הדיונים הקודמים.

שרון קדמי: אכן, ההתנהלות לא היתה סבירה, ההורים סבלו סבל, שלא היו צריכים לסבול, וזה נגרם כתוצאה משינוי נכון, שהיה צריך להתבצע מזמן.

שרון קדמי: הוא התבצע, הוא הושלם, והתוצאה שלו תבוא לידי ביטוי כבר בשבועות הקרובים.

שרון קדמי: ואני תיכף אתייחס לזה.

שרון קדמי: להבנתי, שנת הלימודים הבאה עלינו לטובה תהיה שונה לחלוטין, ממה שהייתה הקודמת.

שרון קדמי: מבחינת רישום הילדים, מבחינת מתן הדרגות, ואני כבר אתייחס לזה.

שרון קדמי: מבחינת המספרים, הנתונים שלנו, של משרד התמ"ת נכון לבוקר, התקבלו מאה ושש אלף ערכות רישום במוקד.

שרון קדמי: מתוכם, לכל הערכות התקבלו דרגות.

שרון קדמי: אני מתחיל בשנה שהייתה, ואני אעבור למה שנקרא הבא עלינו לטובה.

שרון קדמי: אני מבקש, תתנו לי להשלים.

שרון קדמי: אני מבטיח, אני לא אפספס אף שאלה.

שרון קדמי: נותרו אכן כשלושת אלפים ערכות, אשר הגיעו וההורים לא סיימו את שלב העברת המסמכים ולכן, לא נקבעה להם דרגה.

שרון קדמי: עשינו כל מאמץ להשיג אותם.

שרון קדמי: בטלפון, באסאמאסים, במייל, בדואר, לא הצלחנו.

שרון קדמי: אנחנו נשמח אם הועדה תעזור לנו לקבל מההורים את הנתונים .

שרון קדמי: פשוט לא הגיעו.

אורית זוארץ: אני לא מצליחה להבין את הטענות.

אורית זוארץ: מאה ושש אלף הורים, לא הצלחתם להגיע לאף אחד?

שרון קדמי: אני אומר שוב, מתוך מאה ושישה אלף, שלושת אלפים, אני אשמח לקבל תשובה איך זה יכול להיות.

אורית זוארץ: זה נבדק מול המעונות?

שרון קדמי: כל דרכי התקשורת האפשריים, חוץ מלהגיע לביתם ולדפוק על הדלת נעשו, יותר מפעם אחת.

שרון קדמי: אני אומר שוב, כל האמצעים העומדים לשירותינו מוצו.

שרון קדמי: אם לכם יש רעיונות אחרים, אני אשמח.

שרון קדמי: אבל חבל להתרכז בזה, כי זה ממש לא העיקר.

שרון קדמי: מתוך השמונים וארבע אלף הערכות של המעונות, היו ארבעה עשר אחוז דרגות שתים עשרה, שזה היה אחוז נמוך לעומת השנים הקודמות.

שרון קדמי: כארבעים אחוז היו בדרגות שלוש, חמש עשרה, ושש עשרה, שהן דרגות הסבסוד הגבוהות ביותר.

שרון קדמי: ביקשו בעבר, והועדה המכובדת אכן ביקשה, ולצערי, אנחנו נוכל להיעתר רק לבקשה אחת ולא לשנייה.

שרון קדמי: האפשרות, ששנה הבאה מי שממשיך, יקבל את הדרגה, שקיבל בשנה הקודמת מבלי לבדוק את השכר.

שרון קדמי: לצערי, לא תהיה אפשרות לעשות זאת.

שרון קדמי: אבל מה שכן, הורה שיש לו יותר מילד אחד, יוכל למלאות אך ורק ערכה אחת ולא שתיים, וגם אם יש לו שלושה ילדים.

שרון קדמי: זאת אומרת ערכה אחת פר משפחה.

שרון קדמי: מבחינת הרישומים, מבחינת החזרי כתב סודיות, כמו שהתחייבתי, יצאנו על ברור.

שרון קדמי: כל כתבי הסודיות יוחזרו ויושמדו.

שרון קדמי: אלה שלא יוחזרו ממחשבי התמ"ת, אין לנו שום צורך בהם.

שרון קדמי: אנחנו לא משתמשים בהם.

שרון קדמי: אתה שואל אותי, אם בסדרי עדיפויות אני קודם רוצה לקלוט ילדים או להחזיר ניירת?

שרון קדמי: אני קודם רוצה לקלוט ילדים.

שרון קדמי: היתה הנחייה שלי, קודם גומרים רישום, בסוף מחזירים ניירת.

שרון קדמי: ואני מתחייב, אנחנו לא עושים בזה שום שימוש לאף רשות אחרת במדינת ישראל.

אורי מקלב: שאלה של אופי, כשאני מחזיק משהו שלא ברשות של מישהו, אז אני פשוט לא יכול, אני חייב מייד להחזיר את זה .

שרון קדמי: אתה צודק.

אורי מקלב: צריך להרגיש את זה , אבל בסדר.

אורי מקלב: כבר עבר כל הלחץ, אנחנו מדברים כבר בחדשים האחרונים, ואתם עדיין מחזיקים טופס הצהרה שלא חוקי בידיים שלכם?

אורי מקלב: דבר כזה צריך לחזור מהר מאוד.

שרון קדמי: הוא יחזור מהר מאוד.

שרון קדמי: מבחינת ניצול תקציב.

שרון קדמי: אכן, אני לא יודע להגיד, אם לצערנו או לחוסר הבנתנו, אבל התקציב, שהועמד לכל האגף, לא נוצל.

שרון קדמי: הוא לא נוצל, מסיבה מאוד פשוטה, מספר הילדים, שנרשמו היה נמוך מהותית מהתחזיות.

שרון קדמי: אמנם במעונות היום מספר נמוך הרבה יותר, כמה אלפים.

שרון קדמי: שוב, אני אומר זה, לא כמו שנאמר על ידי הממ"מ ירידה במספר הילדים, אלא ירידה במגמת הגידול, אוקי?

שרון קדמי: לא נקלטו פחות יותר ילדים במערכת.

שרון קדמי: אנחנו ציפינו, שיקלטו יותר ממה שהיה שנה שעברה.

ציפי חוטובלי: זה דבר שלא הגיוני מבחינת המספרים של גידול הילדים.

אורי מקלב: אני אתקן אותך, הממ"מ לא אמר את זה.

אורי מקלב: הממ"מ אמר, מאלה שפנו לבקש את ההנחות, אבל ברישום, בסך הכול יכול להיות שהיה יותר.

אורלי אלמגור-לוטן: הנתונים שיש בטבלה, זה הנתונים שיש במערכת הממוחשבת של משרד התמ"ת.

אורלי אלמגור-לוטן: אבל, הזכרתי קודם, שנראה לי שזה לא המספר הכולל של הילדים, כי אני מניחה, שחלק מדרגות אחת עשרה-שתים עשרה לא שלחו.

אורלי אלמגור-לוטן: ולכן, אני לא חושבת שיש קיטון.

אורי מקלב: דהיינו, שיכול להיות שגם השנה אין קיטון.

אורי מקלב: אדוני המנכ"ל, היא אומרת, שיש אולי קיטון במספר המבקשים של הנחות.

אורי מקלב: אבל בסך הכול הילדים למעונות, אני מבטיח לך דבר אחד, שאין מקום אחד ריק באף מעון בארץ.

יעל שמרגד: תבדקו במכונים, שמפעילים.

יעל שמרגד: לאף אחד מאיתנו אין קיטון, אלא רק גידול בכמות הילדים.

אנסטסיה מיכאלי: זה בדיוק התשובה.

אנסטסיה מיכאלי: שלושים על שלוש מאות עשרים מליון שקל ממשרד התמ"ת הולך לפח השנה, יש לי תחושה.

אנסטסיה מיכאלי: פשוט ביזיון.

שרון קדמי: אנחנו מחפשים את הכסף כבר שנתיים.

אנסטסיה מיכאלי: איפה?

אנסטסיה מיכאלי: ועשר מליון שקל גם נעלם.

שרון קדמי: תתנו לי להשלים, אני מבטיח, שחלק מהדברים יהיו ברורים.

שרון קדמי: אני לא אמרתי בשום שלב, שמספר הילדים במערכת קטן.

שרון קדמי: אמרתי, שקצב הגידול היה נמוך ממה ששיערנו.

שרון קדמי: מה בין זה לבין מספר הילדים, שקטן אני לא יודע.

שרון קדמי: אני אומר שוב, תני לי לסיים ואז אני אענה על כל שאלה.

שרון קדמי: בצהרונים אכן הייתה תחזית של קליטה, של כחמישים וחמישה עד שישים אלף ילדים.

שרון קדמי: לצערנו, נקלטו במערכת רק כשמונה עשר אלף ילדים, מסיבה מאוד פשוטה.

שרון קדמי: כמעט ולא ביקשו הכרות בצהרונים חדשים.

שרון קדמי: מבחינתנו, התקציב, ואכן צודקת חברת הכנסת מיכאלי, מועמד תקציב עתק בנושא הצהרונים.

שרון קדמי: אנחנו רק רצינו לתת אותו.

שרון קדמי: אני לא יכול להכריח גוף כזה או אחר לבוא ולבקש הכרה.

שרון קדמי: אנחנו בודקים עכשיו, אגף מחקר וכלכלה אצלנו במשרד, מבצע סקר עומק כדי להבין איפה מקור התקלה?

שרון קדמי: איפה הבעיה, למה לא ביקשו הכרות?

אורית זוארץ: פניתם למתנסים?

אורית זוארץ: לרשויות המקומיות?

קריאה: אנשים לא רוצים איתנו את הקשר, המשפחתונים.

קריאה: זה הכול, וצריך לחשוב למה.

קריאה: מעניין גם למה לא נרשמו.

ציפי חוטובלי: רגע, רגע.

ציפי חוטובלי: אני רוצה, שהדיון יתנהל בצורה מסודרת.

ציפי חוטובלי: ליאורה, גלית, אני מאוד אשמח לשמוע אתכן.

ציפי חוטובלי: אבל בוא נאפשר למנכ"ל.

שרון קדמי: כמו שאמרתי, אנחנו גם נשמח להבין מאיפה נבעה התופעה, על מנת שהיא לא תשנה.

שרון קדמי: מבחינתנו, יש תקציב.

שרון קדמי: והתקציב הזה צריך להיות מנוצל אחד לאחד.

שרון קדמי: אבל אל תדאגו.

שרון קדמי: הכסף הזה--

ציפי חוטובלי: יש לך במערכת היום תשעים מליון שקל, שלא מנוצלים.

שרון קדמי: אני יכול להרגיע.

שרון קדמי: לא שקל ולא אגורה אחת תחזור למשרד האוצר.

שרון קדמי: כל הכסף ינוצל.

שרון קדמי: ההנחיה המפורשת של שר התמ"ת, שכל הכסף, שייוותר מחוסר הניצול, כולו יופנה לבינוי.

שרון קדמי: אנחנו בשבועות הקרובים, ואני לא מתבלבל בסכום, הולכים להוציא על בינוי למעלה ממאתיים מליון שקל.

שרון קדמי: הסכום יכול להגיע גם למאתיים חמישים מליון שקלים.

שרון קדמי: זה בערך מאה מסגרות חדשות לפחות.

ציפי חוטובלי: אדוני המנכ"ל, אני חייבת אבל להעיר על זה, יש לנו במערכת הקצאה של שישים מליון שקלים, שכרגע לא נעשה איתם דבר.

ציפי חוטובלי: הועדה הזאת מלווה את תהליך הבינוי של המעונות.

שרון קדמי: התשובה שלך מצוינת.

שרון קדמי: את לא רואה שאני אומר---

ציפי חוטובלי: לא, אבל אתה מדבר על הקצאת כסף נוסף, שאין.

שרון קדמי: אם תקשיבי עד הסוף, אני מתנצל, את לא מקשיבה עד הסוף.

אנסטסיה מיכאלי: יש לנו זעקה.

אנסטסיה מיכאלי: אנחנו מעבירים את הזעקה של העם, של האנשים.

אנסטסיה מיכאלי: תצא לרחובות.

אנסטסיה מיכאלי: אנחנו מתנצלים, אנחנו פשוט מתביישים להיות חלק מהמקום הזה לפעמים.

אנסטסיה מיכאלי: כי לא מתקבלים החלטות.

אנסטסיה מיכאלי: ציפי נלחמת ביחד, שתי ועדות יושבות על זה, גם ועדת הכלכלה ,גם כל הועדות צועקות.

אנסטסיה מיכאלי: אבל המשרד לא פועל.

אנסטסיה מיכאלי: זה לא קשור אליך אישית, שרון.

אנסטסיה מיכאלי: אתה יודע את זה טוב מאוד.

אנסטסיה מיכאלי: ואתה מנכ"ל מצטיין.

אנסטסיה מיכאלי: אנחנו מצפים, שתמר אלמוג תזוז קצת ותפעיל לחץ, ושתבנו צוות נכון וראוי לעשות שינויים.

אנסטסיה מיכאלי: נמאס לנו .

אנסטסיה מיכאלי: סליחה, אני ממש מתנצלת.

אנסטסיה מיכאלי: היום בנות מתחת לבית שלי, ואמרו, אנחנו נמאס לנו.

אנסטסיה מיכאלי: ואנחנו מצפים, שאת יכולה לעשות שינוי.

אנסטסיה מיכאלי: אנחנו חלק מהשינוי הזה.

אורי מקלב: אז אני לא מדבר על אנשים פרטיים.

אורי מקלב: גם מי שעומד בראש המערכת, כולנו אנשי ציבור.

אורי מקלב: זה סך הכול מבחן התוצאה של כלל המערכת.

אורי מקלב: אבל, לא חס וחלילה מישהו פרטי.

אורי מקלב: כל אחד על מה שהוא עושה.

מרינה סולודקין: אולי משרד התמ"ת לא מקום למעונות יום.

מרינה סולודקין: אנחנו כל הזמן שומעים את הדברים ולא מבינים כלום.

מרינה סולודקין: לא עושים כלום .

ציפי חוטובלי: חברת הכנסת סולדקין, אני רוצה להגיד לך, שאין כאן מישהו בחדר הזה, שלא תומך בעניין הזה של העברת תחום של מעונות היום למשרד החינוך.

ציפי חוטובלי: מחר יש לנו דיון גם בזה.

ציפי חוטובלי: ואני רוצה לומר לך, שעד שהדבר הזה יקרה, שר החינוך בעד, אבל, אני באמת חושבת, שכל עוד זאת המציאות, אנחנו חייבים לאפשר להורים, הרי זה לא תהליך, שיקרה תוך יום אחד.

ציפי חוטובלי: ומאחר, ותוך כדי התהליך הזה, אנחנו צריכים לספק מענה להורים.

ציפי חוטובלי: בבקשה, רק תסביר ותבהיר.

ציפי חוטובלי: אמרת שאנחנו לא מבינים, אין בעיה.

ציפי חוטובלי: תבהיר למה התכוונת.

שרון קדמי: לא אמרתי שלא מבינים.

שרון קדמי: אמרתי, שלא נותנים לסיים.

שרון קדמי: כשאני אוכל לסיים, אוכל להשיב לשאלות נוספות.

שרון קדמי: כל עודפי התקציב שנוצרו, כולם ינותבו לבינוי.

שרון קדמי: כולל אתם שישים מליון, שטרם נוצלו.

שרון קדמי: אתמול היה המועד האחרון להגיש את כל הבקשות.

שרון קדמי: יש למעלה ממאה חמישים בקשות.

שרון קדמי: תמי?

שרון קדמי: כמה בקשות הוגשו לבינוי?

תמר אלמוג: בינוי?

תמר אלמוג: מאתיים שלושים.

תמר אלמוג: רק עשר מתוכם נפסלו.

תמר אלמוג: האחרים הורשו להגיש.

אורית זוארץ: שיפוץ והרחבה, זה בתוך הקטגוריה?

תמר אלמוג: לזה היו ארבעים בקשות.

אורית זוארץ: זה לא קשור?

שרון קדמי: לא, זה לא קשור.

שרון קדמי: אנחנו מדברים על הבינוי.

שרון קדמי: על המסגרות החדשות.

שרון קדמי: ככל שהתקציב יאפשר, הוא לא ינותב לבינוי.

ציפי חוטובלי: גם התקציב של העמקת הסבסוד?

שרון קדמי: גם של השנה שעברה.

שרון קדמי: לא התקציב של השנה הבאה.

שרון קדמי: כמו שאמרתי, ובזה אני משלים את ההתייחסות שלי לנושא הבינוי.

שרון קדמי: אתמול הושלמו כל העברות המסמכים.

שרון קדמי: אני מקווה, שעד סוף החודש הזה, תחילת חודש הבא, וועדת המכרזים תודיע לכל מי שזכאי לקבל את התמיכה, יקבל.

שרון קדמי: שוב אני אומר, במקום תקציב של שישים מליון התקציב אז יהיה פי שלוש אולי אפילו פי ארבע, על מנת להגדיל את ההיצע, כמה שיותר.

שרון קדמי: להבנתנו, זה אחד הפתרונות.

שרון קדמי: לגבי חוק הפיקוח, אני לא רוצה להתייחס אליו עכשיו.

שרון קדמי: הוא נידון ברגעים אלה בוועדה מקבילה.

שרון קדמי: אנחנו במשרד התמ"ת חושבים, שזה חוק חשוב.

שרון קדמי: הוא היה צריך להיחקק מזמן.

שרון קדמי: אני מאוד מקווה, שהכנסת תקבל החלטה נכונה בשעות הקרובות, ותחוקק אותם.

מרינה סולודקין: מה עם הממשלה?

מרינה סולודקין: כל הזמן כנסת, כנסת .

מרינה סולודקין: אין ממשלה?

מרינה סולודקין: אין חוקים פשוטים?

שרון קדמי: כמה שסיפרו לי, מבחינת סדרי הפרדת רשויות, הממשלה יזמה הכנסת מחוקקת.

שרון קדמי: אם יש משהו חדש, אני אשמח לדעת.

שרון קדמי: הממשלה קיבלה את ההחלטה.

שרון קדמי: זה הצעת חוק ממשלתית, הועברה לכנסת, צריכה לעבור קריאה ראשונה, שנייה, שלישית.

שרון קדמי: אני מקווה, מה שהיום נעבור קריאה שנייה ושלישית, ואז נפרסם ברשומות, ונרוץ.

אורי מקלב: אדוני המנכ"ל, לגבי השנה הבאה.

שרון קדמי: שנה הבאה.

שרון קדמי: מבחינת שנה הבאה הגיעו למוקד עשרים ואחד אלף ערכות, מתוכם שמונה ועשרה וחצי כבר קלוטות.

שרון קדמי: הנושא התעכב מעט בגלל סוגיית שלושים ושש השעות, שגם היא נפתרה.

שרון קדמי: זאת אומרת, שאמהות שמישרתם המלאה תוגדר, כשלושים ושש שעות בתלושי משכורת, לא יפגעו בדרגה כתוצאה מכך, ודרגה תקבע בהתאם למבחן ההכנסה בלבד.

שרון קדמי: הייתה איזושהי סוגיה, שהיינו צריכים לסגור, והיא נסגרה.

שרון קדמי: להבנתנו מבחינתנו המערכת---

אורית זוארץ: זה המורות?

ציפי חוטובלי: אנחנו נדבר גם על העניין הזה.

ציפי חוטובלי: רגע, נגיע גם למורות.

שרון קדמי: מבחינתו, בימים הקרובים, אותם שמונה עשרה וחצי אלף ערכות, יקבלו דרגות מיידיות.

שרון קדמי: ככל שנקבל מהר יותר ערכות, נוכל מהר יותר לתת את הדרגות.

שרון קדמי: ההנחיה שלי מאוד ברורה, אני רוצה, שבתחילת שנה, כל הערכות הקלוטות יהיו עם דרגות.

שרון קדמי: שוב---

ציפי חוטובלי: אבל כרגע יש לך רק שמונה עשרה אלף.

ציפי חוטובלי: מה הצפי לשנת תשע"ב?

ציפי חוטובלי: מה הצפי של מספר הילדים?

שרון קדמי: מבחינת הקליטה, אנחנו יכולים לדבר שוב על אותם שמונים וחמישה אלף ילדים במעונות.

שרון קדמי: בצהרונים אני לא יודע להגיד לך כי בשנה הזאת.

שרון קדמי: כרגע יש עשרים ואחד אלף ערכות, שהגיעו למוקד.

ציפי חוטובלי: מתוך שמונים אלף פוטנציאלים?

שרון קדמי: מתוך מאתיים חמישים אלף פוטנציאלים.

שרון קדמי: אוקי?

שרון קדמי: כי אנחנו מעריכים שיש מאתיים חמישים אלף ילדים פוטנציאלים, שיכולים להגיע למסגרות.

ציפי חוטובלי: אז מה יהיה על המשפחות האלה?

שרון קדמי: אבל הם צריכים להגיש בקשה.

ציפי חוטובלי: איך אתה מסביר את זה, שלא הוגשה בקשה?

אורי מקלב: יש מסקנה אחת, שודאי צריך לראות, שהציבור לא יודע.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך, שגם אנחנו לא ידענו מזה, רק בתקופה האחרונה.

שרון קדמי: אבל ההרשמה נפתחה לפני חודשיים.

אורי מקלב: מאה אחוז.

אורי מקלב: אבל עם כל זה, מי נרשמה?

אורי מקלב: למי שקיבלו את זה דרך המעונות.

אורי מקלב: אבל קודם כל, יש אנשים, שהם חדשים במערכת.

אורי מקלב: אבל, גם מי שנרשם למעונות, עדיין רק קיבל עכשיו.

אורי מקלב: והעובדה היא שאנשים לא יודעים.

שרון קדמי: אנחנו נצא באיזשהו קמפיין מהיר, על מנת להעלות את התודעה.

שרון קדמי: מי שקיבל את הערכות, זה לא שלא לקחו ערכות, לקחו ערכות, כי מועדי ההרשמה הסתיימו.

שרון קדמי: המזכירות פה, הארגונים יכולים להגיד כמה ערכות הם חילקו.

שרון קדמי: זאת אומרת, הערכות כרגע עברו מהארגונים להורים.

שרון קדמי: זאת אומרת, ההורים צריכים לשלוח אותם למוקד.

שרון קדמי: אין לי בעיה, כדי להגיד לכל ההורים, חברים חברות יקרות, אנא תעבירו אלינו את הערכות.

ציפי חוטובלי: עד מתי ההורים יכולים להגיש את הערכות?

שרון קדמי: כל הזמן.

שרון קדמי: תגישו.

אורי מקלב: אדוני המנכ"ל, אני מבין ממך, שאתה בא ואומר, תשמעו, המצב, עד היום קלטנו שמונה עשרה אלף טפסים.

אורי מקלב: אנחנו עכשיו, תוך חודש או קצת יותר מזה, אנחנו נקלוט את השאר.

שרון קדמי: כן.

אורי מקלב: אנחנו, מה לעשות, אדוני המנכ?ל, מי שלא נאה מקיים לא יכול להיות נאה דורש.

אורי מקלב: אתה תראה, במשך השנה האחרונה לא עמדתם במשימות שלכם, ולא עמדתם בזמנים.

אורי מקלב: אתם גם לא תעמדו היום.

אורי מקלב: ואם אתה משאיר את ההוראה, שלא ייקבע דרגות ביניים אנחנו, את מבחן התוצאה אנחנו יודעים.

אורי מקלב: מה שהורים יקבלו, אנחנו יודעים.

אורי מקלב: ואנחנו באים היום, ואנחנו מקיימים את הישיבה, ולא מחר.

אורי מקלב: ולא אחרי ספטמבר.

אורי מקלב: ולא באוקטובר.

אורי מקלב: כדי שלא יהיה מצב, שאנשים יבואו ויבכו פה, ואנשים יבואו ויתלוננו, שאנחנו נדרשים לשלם תשלום מלא.

אורי מקלב: הם לא יוכלו לעמוד בזה.

שרון קדמי: אז בוא נסכם, שבסוף החודש הזה, אתם יוצאים לפגרה?

שרון קדמי: אין לי בעיה, אתם רוצים לכנס ישיבה?

אורי מקלב: אנחנו לא יוצאים לפגרה.

אורי מקלב: הכנסת יוצאת לפגרה.

שרון קדמי: אני מתנצל.

שרון קדמי: אני אשמח להגיע לכאן בסוף החודש הזה, לדווח לכם בשלושים ואחד באוגוסט כמה ערכות נקלטו, כמה דרגות ניתנו.

שרון קדמי: ואם תהיה בעיה של דרגה זמנית, תאמינו לי, אני אפתור לכם את הבעיה.

ציפי חוטובלי: אבל שרון, אנחנו לא רוצים לעמוד שוב בפני המציאות, שבה תוך חודש אתה צריך לקלוט מאתיים אלף טפסים.

ציפי חוטובלי: זה לא הגיוני.

שרון קדמי: אבל זה הרציונל של כל המערכת.

שרון קדמי: מה שהיה שנה שעברה היה הזוי, היה לא סביר.

שרון קדמי: למה?

שרון קדמי: כי המערכת היא מערכת חדשה, שלקח זמן להתניע אותה.

שרון קדמי: זה מה שקורה במערכות כאלה מורכבות וגדולות.

שרון קדמי: המטרה השנה, שכל התהליך הזה, יתבצע בימים, שלא נאמר שעות.

שרון קדמי: חובת ההוכחה עלינו.

שרון קדמי: אני אומר שוב, תזמינו אותנו בסוף החודש, נבוא ונדווח.

שרון קדמי: יהיה בעיה של דרגות זמניות או דרגות ביניים?

שרון קדמי: אני מבטיח לכם, נפתור אותם.

שרון קדמי: רק קודם, אני לא יכול לפתור בעיה אם אני לא יודע שהיא קיימת.

אורי מקלב: אנחנו מוכנים לקבל את זה כגורם מדרבן להורים, לבוא ולהירשם.

אורי מקלב: אנחנו גם מוכנים להיות שותפים לעניין הזה.

אורי מקלב: אבל זה לא יכול להיות, שגורם מדרבן יהפוך למשהו עקרוני.

אורי מקלב: אני אומר רק נושא למשל, הגבייה שלכם, שרק תלוש המשכורת של חודש מרץ הוא הקובע.

אורי מקלב: הוא כבר מביא לנו את הבעיה בהתנהלות.

אורי מקלב: אנחנו יודעים היום, שחלק מהטפסים, שלא נקלטו, שלקח זמן, הויכוח בין ההורים לבין המוקדים, האם יתקבלו המסמכים או לא?

אורי מקלב: אין לי מסמך כזה.

אורי מקלב: לא עבדתי בחודש הזה, היה לי ככה, המעביד, כל מיני דברים.

אורי מקלב: יש הרי כל כך הרבה בעיות בנושאים האלה.

אורי מקלב: ואנחנו לא יכולים להיות, להחליט על כולם באופן שווה.

אורי מקלב: את אותו החלה של אותו נוהל.

אורי מקלב: ואנחנו אחרי זה לא יכולים להתגמש בתוך הנהלים האלה.

אורי מקלב: אנחנו צריכים להתגמש.

אורי מקלב: לגבי סטודנטים, גם היו אומרים במעונות, שכל זמן שלא נקבעה תכנית הלימודים, לא מוכנים לקבל אותם, ולא מוכנים לקבל מהם את הערכות.

אורי מקלב: אז איך היום סטודנט, אתה רוצה שהוא יירשם למעונות?

אורי מקלב: והוא לא יבוא למצב באופן טבעי, שרק בחודש ספטמבר או רק באוקטובר אז הוא יביא את זה.

אורי מקלב: אז הוא יירשם רק רטרו?

אורי מקלב: יהיה חודשיים ואת התראה.

אורי מקלב: איזו אנדרלמוסיה יהיה.

אורי מקלב: עוד דבר, מכיוון שאני יודע גם הזמן שלך קצר, אנחנו רוצים, הנושא הזה של הגברת ההסברה.

אורי מקלב: חייבת להיות להורים, זה גם חלק שאנחנו עושים היום, של המודעות.

אורי מקלב: אבל, הנושא הזה, הקריאה המרכזית, שיש לנו, ליו"ר ולחברי הכנסת, לא לעלות את שכר הלימוד לקראת שנה הבאה.

אורי מקלב: העלייה הייתה דרמטית וגדולה.

אורי מקלב: שנה שעברה נשארו עודפי תקציב, עם כל הכבוד לשאר הדברים, אני חושב, שאנחנו עם המסר שלהם לאותם הורים, שלוקחים את הילדים שלהם בעגלות, בחום, ואלפים שיוצאים לרחובות, לכל הפחות שהם ידעו, שמעבר לטמרי"ם החדשים, שהם צריכים להיות, אלו שסבלו מהשיטה החדשה ומשינוי השיטה של הרישום, לכל הפחות שכר הלימוד, שלא להכריז על כך.

אורי מקלב: כמו שיודעים, שלא מעלים ארנונה, לא מעלים עוד דברים.

אורי מקלב: ששכר הלימוד במעונות יישאר קבוע.

אורי מקלב: מה שהיה שנה שעברה.

ציפי חוטובלי: אדוני המנכ"ל, יש פה התחייבות ששכר הלימוד לא יעלה.

שרון קדמי: ממש לא.

שרון קדמי: לא בסמכותי להכריז, ששכר הלימוד לא יעלה.

שרון קדמי: יש ועדת מחירים, שקובעת את שכר הלימוד.

שרון קדמי: אם ממשלת ישראל תקבל החלטה כזאת, אני איישם אותה.

אורי מקלב: אז נביא עוד חוק ודלי"ם עוד חוק.

שרון קדמי: אני אומר שוב, אני לא יכול להתחייב על משהו, שהוא לא בסמכותי.

שרון קדמי: אני לא יכול להתחייב.

אורי מקלב: בסדר, אבל תביא את הדרישה הזאת, את הבקשה הזאת, בעצם את המשאלה הזאת.

ציפי חוטובלי: זה מה שאנחנו מבקשים, שתעביר את זה לשר.

שרון קדמי: אני יעביר את זה לשר, בשמחה רבה.

שרון קדמי: אבל אני מציע לכם, אתם יכולים לעבוד על זה לא פחות ממני.

אורי מקלב: הממ"מ הוא האורים ותומים שלנו ועשרת הדיברות, והוא אומר, שהרי העלייה של שלושה אחוז בפברואר, הייתה עלייה זמנית.

אורי מקלב: אם אנחנו באמת ניקח את זה כחלק זמני, ולא נטמיע את זה, כל דבר זמני ונקבע עוד יותר, שכל דבר זמני הוא הכי קבוע.

אורי מקלב: אתה יכול להוכיח לממשלה, ולהראות לממשלה, שהיא לא תעלה בשלושה אחוז את שכר הלימוד.

אורי מקלב: ואנחנו, בזה גם נגיד, שאתם קיבלתם, ההורים קיבלו, ובזה באמת נחריש, שאין עלייה בשכר לימוד.

שרון קדמי: אני רוצה להגיד לך, אדוני היו"ר, אני שמעתי את זה מכל החברות כנסת, שנמצאות פה.

אורי מקלב: הנושא של מעונות, הוא לא סתם עוד עליית מחירים.

אורי מקלב: הצורה, שאנחנו מתנהלים, אנחנו מעקרים את כל המהות וכל התוכן של המעונות.

אורי מקלב: המעונות נוצרו, לא רק כמקום בייבי סיטר לילדים, מקום שילדים ילמדו, מקום חינוך.

אורי מקלב: לאפשר לאמהות לצאת לעבודה, להורים.

אורי מקלב: ובצורה הזאת הם לא יכולים.

אורי מקלב: היום אנחנו נמצאים במצב, שהם לא יכולים לצאת.

אורי מקלב: ואנחנו, מעבר לנושא המעשי והיקר והעלות הגדולה, יש כאן משהו ערכי.

אורי מקלב: והדבר הערכי, אנחנו שכחנו אותו, למה קמו המעונות.

שרון קדמי: אני יכול לדבר בשמו, רגע של שר התמ"ת, שאמר בצורה מאוד ברורה מה דעתו בשני נושאים.

שרון קדמי: האחד: חוק חינוך חינם מגיל מלידה.

שרון קדמי: שר התמ"ת בעד.

שרון קדמי: הוא חלק מהממשלה.

שרון קדמי: חזקה עליו, שיאמר את דברו גם בממשלה.

שרון קדמי: בנוסף, עם כניסתו לתפקיד, היה דיון שלו עם עבדכם הנאמן עם שר החינוך ומנכ"ל משרדו אצלנו, שבו עלה הנושא, העברת אגף מעונות יום וכל הטיפול למשרד החינוך.

שרון קדמי: שר החינוך אמר מפורשות לא רוצה.

שרון קדמי: אמר, לא רוצה.

שרון קדמי: בא שר התמ"ת וקיבל החלטה לא קלה.

שרון קדמי: לא קלה.

שרון קדמי: אתם יודעים מה המשמעויות של להעביר אגף כזה על כל המשתמע מכך לשר אחר.

שרון קדמי: אמר ביושר, אני חושב שזה צריך להיות אצלך, קח את זה.

שרון קדמי: אמר, לא רוצה.

שרון קדמי: מעבר לזה, אני לא יודע מה לעשות.

שרון קדמי: אז כרגע שזה אצלי---

ציפי חוטובלי: היו התבטאויות ציבוריות של שר החינוך בנושא הזה.

ציפי חוטובלי: אני חושבת, שהגיע הזמן, שנעשה כאן זימון, וגם יותר מזה.

ציפי חוטובלי: פשוט נעביר את זה אפילו להחלטה של הועדה.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לומר, שיש כאן הרבה חברות כנסת, שהגיעו.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לאפשר לכולם לדבר.

ציפי חוטובלי: אני אנהל את הדיון בצורה כזאת, שגם נציגי ארגונים יוכלו לדבר.

אנסטסיה מיכאלי: יו"ר הועדה וחברי הכנסת אורחים נכבדים.

אנסטסיה מיכאלי: אני חושבת, שהגיע הזמן לעשות שינוי מהותי בכל מה, שנוגע לגידול הילדים במדינת ישראל.

אנסטסיה מיכאלי: ומכל הנתונים שאנחנו שומעים כבר שנה שלמה, ואני חושבת שזה נמשך כבר הרבה מאוד שנים, אנחנו נמצאים עכשיו במצב, אחרי מה שראינו בשבת, כשהשיא הגיע של אנשים, שיצאו לרחובות, יותר ממאה חמישים אלף אנשים, אנחנו כבר יודעים שיש לנו תוצאות.

אנסטסיה מיכאלי: התפטרות של מנכ"ל של משרד האוצר, חיים שני, שלא יכול כבר להיות בתפקיד שלו.

אנסטסיה מיכאלי: אני מאוד מצפה, שהממשלה שלנו תהיה מספיק חזקה, לקבל החלטות ולבנות שינוי מהותי בסדר העדיפויות במדינת ישראל ,למען ההורים, למען דור העתיד שלנו.

אנסטסיה מיכאלי: אני רציתי לשאול עוד פרט קטן, והשאלה מופנית למנכ"ל, שרון קדמי של משרד התמ"ת, שכרגע אחראי על גידול הילדים הקטנים, שלנו על החינוך שלהם.

אנסטסיה מיכאלי: כמה כסף עלה למשרד התמ"ת לבנות -ואם אפשר, אחרי שאני אקבל תשובה, להמשיך ממש כמה משפטים- לבנות אותו מנגנון, כביכול של רישום של ילדים, קבלת בקשות, מילוי טפסים לבקשות להנחות ולסבסוד לגני ילדים?

אנסטסיה מיכאלי: כמה עולה להחזיק את המנגנון הזה למדינה, לשנה?

אנסטסיה מיכאלי: שנייה, אני לא סתם, אני פשוט רוצה אחר כך להחזיר.

אנסטסיה מיכאלי: זה כסף, שיספיק להנחות, זה כסף, לדעתי, שיספיק להחזיק לתת לנו אותו חינוך לילדים, לגני ילדים.

שרון קדמי: המערכת עלתה חמשה עשר מליון שקלים.

שרון קדמי: תשלום חד פעמי.

שרון קדמי: העלות השנתית שלה, אני מעריך, נמוכה הרבה יותר.

אנסטסיה מיכאלי: כמה?

אנסטסיה מיכאלי: כמה כסף זה עולה?

אנסטסיה מיכאלי: כמה אנשים יושבים במנגנון הזה?

אנסטסיה מיכאלי: כמה משכורות הם מקבלים?

אנסטסיה מיכאלי: לבטל את זה, ולתת את זה לכל האימהות.

אנסטסיה מיכאלי: זאת ההצעה שלי.

שרון קדמי: חברת הכנסת מיכאלי, עלות הקמת המערכת עלתה חמישה עשר מליון שקלים.

שרון קדמי: היא במיקור חוץ לחלוטין, היא מפוקחת על ידי המשרד התמ"ת במספר תקנים בודדים.

שרון קדמי: העלות התפעולית שלה, שנתית היא כעשרה מליון שקלים.

שרון קדמי: המשמעות של לקבל דרגות בתחילת ספטמבר, אני חושב, יושבי ראש הועדה הבהירו היטב מה זה אומר לגבי ההורים.

שרון קדמי: אם המערכת תעבוד כמו שצריך, אני חושב, שהיא שווה כל שקל, אם היא יורדה בראשון בספטמבר מהדרגה שלו.

אורית זוארץ: כמה זה עלה קודם למעונות?

אורית זוארץ: מעונות, אתם עשיתם את הדירוג.

שרון קדמי: ממש לא.

אורית זוארץ: יחד עם התמ"ת.

תמר אלמוג: היה מוקד אחר.

אורית זוארץ: אז זו לא התייעלות.

ציפי חוטובלי: אני חושבת, שאנחנו לא מקדמים את הדיון בזה, שאנחנו מתעסקים בעלות המנגנון.

אנסטסיה מיכאלי: תני לי לסיים.

אנסטסיה מיכאלי: אני רק רציתי להציע להגיע להצעה, במקום לקבוע דרגות זמניות, דרגות ביניים, וכל פעם לחשוב על לתת פיתרון זמני, של עכשיו.

אנסטסיה מיכאלי: אני מציעה, לשבת ולעשות חשבון, כמה יעלה לתת מחיר מוזל לכל ההורים במדינת ישראל כרגע, מגילאים אפס עד שלוש.

אנסטסיה מיכאלי: לעשות הנחה, ולא לעשות דרגות.

אנסטסיה מיכאלי: צריך להפסיק עם זה.

אנסטסיה מיכאלי: יש תעודת זהות, יש רצון לכל האמהות להביא ילדים.

אנסטסיה מיכאלי: כששמעתי משפט של המנכ"ל של משרד התמ"ת 'קצב גידול נמוך' זאת אומרת, כמות הילדים קטנה.

אנסטסיה מיכאלי: לאן אנחנו רוצים להגיע בעוד כמה שנים?

אנסטסיה מיכאלי: שלא יהיו לנו ילדים במדינה?

אנסטסיה מיכאלי: שלא תהיה לנו מדינה?

אנסטסיה מיכאלי: אז אני מאוד מצפה, שאנחנו לא ניתן את הפיתרון הזה, וכל אמא תחוש, שהמדינה שלנו היא נותנת פיתרון להביא ילדים לעולם.

אנסטסיה מיכאלי: ולגדל אותם לתפארת.

אנסטסיה מיכאלי: תודה.

ציפי חוטובלי: אדוני המנכ"ל, כמה שאלות, שפשוט פניות ציבור שהגיעו אלינו.

ציפי חוטובלי: קודם כל, ממידע שהגיע לועדה עולה, כי מוסדות מסרבים לרשום ילדים של הורים סטודנטים, לפני שמגישים תוכנית של שנת הלימודים לשנה הבאה.

ציפי חוטובלי: אני אישית קיבלתי פניות מכמה סטודנטים, שאם אין הוכחה שהם נרשמו לשנת הלימודים, עם תוכנית לימודים מאושרת, יש כאן סטודנטית?

ציפי חוטובלי: את יכולה לאשר את זה?

שירה סבג: כן.

ציפי חוטובלי: לא מאפשרים לה לרשום את הילדים שלה למעונות.

ציפי חוטובלי: כידוע לך, שנת הלימודים נפתחת באוקטובר.

ציפי חוטובלי: אז למה מונעים מהורים, שהם סטודנטים לרשום את הילדים שלהם למעונות?

שרון קדמי: לא מכיר את הסוגיה הזאת.

שרון קדמי: להבנתי, מתקופתי כסטודנט, אני פשוט לא לומד באוניברסיטה מספר חודשים לפני, ויש לי אישור על זה, שאני לומד.

שרון קדמי: אבל אני אשמח לבדוק לכם.

שירה סבג: אני סטודנטית, ושנת הלימודים השנה מתחילה בנובמבר.

שירה סבג: שלושים ואחת באוקטובר.

שירה סבג: ומבירור מול המזכירות לפקולטה לרפואת שיניים באוניברסיטת העברית, לאף סטודנט במדינת ישראל של תואר ראשון, אין אישור לימודים.

שירה סבג: בדרך כלל, בתחילת ספטמבר, השנה זה יהיה לקראת סוף ספטמבר.

שירה סבג: אף סטודנט, אלא אם כן אתה סטודנט חדש.

שרון קדמי: אוקי.

שרון קדמי: ואת אישור הלימודים הזה, מי דורש ממך?

שירה סבג: נעמ"ת.

שירה סבג: זו הסיבה, שהבת שלי לא התקבלה למעון שנה הבאה.

שרון קדמי: זו הסיבה היחידה?

שירה סבג: זה מה שהם אמרו לי.

שרון קדמי: אני אבדוק.

קריאה: כי לא יכולים לקבל.

קריאה: אלה ההנחיות של התמ"ת.

קריאה: אמהות שאינן עובדות או לומדות, זאת אומרת, הארגונים ממולכדים.

קריאה: אני לא מייצגת את נעמ"ת אבל אני מכירה את העניין אצלי, זה אותו דבר.

קריאה: אלו הנחיות של משרדך.

קריאה: זה מעונות בפיקוח.

ציפי חוטובלי: סליחה, אבל זה לא הגיוני, שסטודנטיות שמגיעות באפן ברור עם אישור הרשמה ללימודים וכל התהליך, שלא יאפשרו להם לרשום את הילדים.

ציפי חוטובלי: הרי היא תאבד את שנת הלימודים הזאת.

ציפי חוטובלי: באוקטובר, כשתהיה לה תכנית לימודים מאושרת, זה לא יעזור לה.

ציפי חוטובלי: אני חושבת, שצריך לנסות לראות מה אפשר לעשות למען הסטודנטים.

ציפי חוטובלי: למצוא דרך.

ציפי חוטובלי: הרי סטודנט לא ממציא את זה, לא מדובר באיזה שקר, ניסיון לעבוד על המערכת.

שירה סבג: השנה לקחתי את הבת שלי ללימודים, גם שנה הבאה אני אמורה לעשות את זה?

אנסטסיה מיכאלי: בהחלט.

אנסטסיה מיכאלי: זה בדיוק ככה.

אנסטסיה מיכאלי: האמת שזה מגיע עוד מעט גם לחברות הכנסת.

ציפי חוטובלי: אדוני המנכ"ל, אני מבקשת ממך לבדוק את העובדה הזאת.

שרון קדמי: אני כבר יכול להתייחס התייחסות ראשונית, בלי לבדוק את המקרה לאשורו, אבל נוהל הקבלה כמובן במסגרות, שהביקוש עולה על ההיצע, שקודם כל, ופה יתקנו אותי החברות מהארגונים, קודם כל מקבלים אמהות עובדות על פני סטודנטיות או סטודנטים.

שרון קדמי: לגבי הנוהל של התמ"ת, אני חושב, שהנוהל הגיוני.

שרון קדמי: קודם כל המטרה היא, לאפשר לאימהות עובדות לצאת מאשר לסטודנטים.

שרון קדמי: אלה סדרי העדיפויות, להבנתי.

שרון קדמי: אז בואו נהפוך את הסדר, וניתן קודם לסטודנטים.

שרון קדמי: ואז תגידו, למה אימהות לא עובדות?

שרון קדמי: נו באמת?

שרון קדמי: מה לעשות, שבמעון עצמו יש מספר מוגבל של מקומות?

ציפי חוטובלי: אני בכל זאת מבקשת, מאחר וכן יש אפשרות לסטודנטיות לקבל הנחה, אני מבקשת ממך רק לא להפלות אותם על בסיס זה, שבאופן טכני, אין לה אפשרות להביא תוכנית לימודים מאושרת.

ציפי חוטובלי: צריך לחפש קריטריון אחר.

שרון קדמי: הנקודה הטכנית תיבדק.

שרון קדמי: ללא קשר, אני מתייחס לסדרי העדיפויות בקבלה, זה הכול.

ציפי חוטובלי: עכשיו, נקודה נוספת.

ציפי חוטובלי: דיבר על זה היו"ר מקלב.

ציפי חוטובלי: הנקודה, שבחרתם באופן שרירותי את חודש מרץ.

ציפי חוטובלי: הורים, שמשום מה אין להם תלוש משכורת.

ציפי חוטובלי: יש לנו כאן פנית ציבור, שמדברת על זה, שהיה איזה חודש, שאשתו הייתה חולה ולא עבדה.

ציפי חוטובלי: למה צריך להיות?

ציפי חוטובלי: זה גם חודש, שהייתה בו חופשת פסח, והם הגישו את התלוש של חודש מאי.

שרון קדמי: על פניו לא נשמע לי סביר.

שרון קדמי: אבל אני רוצה לבדוק מה עומד מאחורי זה.

ציפי חוטובלי: אז בבקשה, להפסיק עם העניין הזה.

תמר אלמוג: הכלל אומר, שהורים נדרשים להציג את תלוש מרץ.

תמר אלמוג: אבל יכול להיות מצב, שאמא בחודש מרץ לא עבדה.

תמר אלמוג: אז יש כללים, שגם אומרים, שלא עבדה---

ציפי חוטובלי: הוא קיבל שלילה היום בבוקר.

ציפי חוטובלי: הוא דיבר איתי אישית.

ציפי חוטובלי: הוא ראה את הדיון באינטרנט.

תמר אלמוג: אוקי.

תמר אלמוג: אז אני אענה.

תמר אלמוג: הכלים הם כאלה.

תמר אלמוג: מי שאין לו חודש, יש לו חודש מרץ, כיון שהוא לא עבד, הוא מציג את שלושת החדשים הרציפים של החדשים, שהוא עבד לאחר חודש מרץ.

ציפי חוטובלי: אבל אמרו לו לא.

תמר אלמוג: אז זו תקלה טכנית או נקודתית.

תמר אלמוג: המערכת מאשרת גם תלושים אחרים במקרים האלו.

כן, אבל תמר, אני חושבת, שאת זה צריך לחדד.

אני דיברתי איתו כמנהלת הוועדה, הוא פנה אלי בבוקר, ראה את הדיון, אמר לי, עכשיו הגשתי מאי.

הנה, קיבלנו תשובה שלילית.

כתוב פה שחור על גבי לבן.

תמר אלמוג: אני רושמת לפני, אני בודקת את זה למערכת.

ציפי חוטובלי: עכשיו נקודת ההחזרים.

ציפי חוטובלי: החזרי הכסף.

ציפי חוטובלי: לכמה הורים החזרתם על תשלומי היתר על השנה שחלפה?

תמר אלמוג: דו"ח של חודש יוני.

תמר אלמוג: היה דו"ח המסכם של כל הילדים, שנקלטו במערכת, כפי שהעברתי את הנתונים לממ"מ.

תמר אלמוג: היה רשום שם, שהמוקד קלט מאה וחמש אלף ערכות.

תמר אלמוג: זה אומר, שכל הכספים הוחזרו, והדוחות האלה הועברו לארגונים.

תמר אלמוג: הם היו אמורים לעשות את ההתחשבנות עם ההורים.

תם דרומי: המטפלות סופגות את ההפרש הזה.

תמר אלמוג: איזה הפרש?

תם דרומי: שצריך להחזיר להורים.

תם דרומי: אלפי שקלים ומצד שני.

תמר אלמוג: היא מדברת על סוגיה אחרת.

תם דרומי: מה שקרה בשנה האחרונה זה, שהמטפלות כולם רצו להיות אופטימיים בדרגות זמניות.

תם דרומי: אז אמרו להם, תשלמו נורא מעט.

תם דרומי: פתאום, הגיע מרץ, הופ, צריך להחזיר להורים סכומים.

תם דרומי: ההורים מצד אחד צריכים להחזיר למטפלת סכומים מטורפים, שהם לא החזירו, או שלקחו את הילדים בכלל מהמערכת.

תם דרומי: מצד שני, באותו חודש פתאום התמ"ת גילח איזה חמשת אלפים או שבעת אלפים שקל, שלא היה.

תם דרומי: כי הוא אמר, הא, כי לקחת את הכסף מההורים.

תם דרומי: עכשיו, אני לוקח את הכסף ממך.

תם דרומי: המטפלות סיפקו קווי אשראי למשרד, למדינה.

תם דרומי: אנחנו בעצם מעדיפים שלא יהיו דרגות זמניות.

אנסטסיה מיכאלי: זהו לבטל, לבטל את הדרגות.

אנסטסיה מיכאלי: יש אפשרות, יש פיתרון כלכלי.

אנסטסיה מיכאלי: פשוט צריך לשבת ולספור כמה זה יעלה.

ציפי חוטובלי: אין לך נתון האם הכסף הוחזר לכל ההורים?

שרון קדמי: נאמר מפורשות.

שרון קדמי: כל הכסף הוחזר, אני חושב, שתמי אמרה את זה בצורה ברורה מאוד.

ציפי חוטובלי: כל הכסף הוחזר?

תמר אלמוג: פרט לשלושת אלפים ילדים.

ציפי חוטובלי: מה אתה מתכוון לעשות עם אותם שלושת אלפים?

שרון קדמי: אני צריך, שהורים ישלימו את ההליך.

שרון קדמי: אמרתי, חוץ מלבוא אליהם הביתה אישית, לדפוק להם על הדלת, להגיד להם, חברים, איפה אתם?

שרון קדמי: עשינו הכול.

שרון קדמי: אני מוכן לעזוב את התפקיד שלי וללכת לעשות את זה.

תמר אלמוג: אנחנו ננסה עכשיו גם לקבל קובץ למיין לפי ארגונים, למי שייכים הילדים האלה.

תמר אלמוג: נעביר את זה לארגונים.

תמר אלמוג: אולי דרך הארגונים יוכלו הם לאתר את ההורים.

אנסטסיה מיכאלי: אני אגיד לך מה, הרבה מאוד הורים לא מגיעים עם בקשות, כי הם עובדים קשה מאוד, ואין להם זמן להגיע ולהגיש טפסים.

אנסטסיה מיכאלי: אני גם הייתי בסיטואציה כזאת.

אנסטסיה מיכאלי: זה פשוט מדהים.

אנסטסיה מיכאלי: כמה ילדים יש סך הכול, אלה שלא מגיעים?

ציפי חוטובלי: יש לנו עוד שאלות למנכ"ל.

ציפי חוטובלי: אדוני המנכ"ל, המורות במדינת ישראל לא זכאיות להנחה במעונות היום.

ציפי חוטובלי: פנינו לשר התמ"ת ולשר החינוך בנושא הזה.

ציפי חוטובלי: הם ניסו לומר לנו, שבעקבות 'עוז לתמורה' והתכניות החדשות של 'אופק חדש' זה יכסה חלק מהמורות, שתוכלנה להגיע דרך שלושים ושש שעות להנחה במעונות.

ציפי חוטובלי: אז קודם כל, זה לא מכסה את כל המורות.

ציפי חוטובלי: יש הרבה מאוד מורות, שהן לא שייכות לתכניות האלה.

ציפי חוטובלי: ואנחנו רוצים, שכל מורה, שעובדת במשה מלאה, לא משנה מה שם התכנית שלה, תוכל לקבל הנחה במענות היום.

ציפי חוטובלי: מה אתה יכול לבשר לנו בעניין הזה?

ציפי חוטובלי: שר התמ"ת אמר, שזה לא מוצדק, שזה לא נכון.

ציפי חוטובלי: התקיימו מספר ישיבות.

שרון קדמי: ההחלטה האחרונה, שהתקבלה ואושרה, זה לרדת לשלושים ושש שעות.

שרון קדמי: ככל שתתקבל החלטה נוספת לרדת לפחות שעות, אנחנו ניישם אותה.

ציפי חוטובלי: מה ההיגיון?

ציפי חוטובלי: אם אתם בכל מקרה לא נצמדים לארבעים שעות, תיצמדו לעיקרון של משרה מלאה.

ציפי חוטובלי: מה העיקרון של להגיד שלושים ושש שעות כן?

ציפי חוטובלי: משרה מלאה!

שרון קדמי: אני אסביר שוב.

שרון קדמי: שלושים ושש שעות נגזר, עם זכרוני אינו מטעיני, מ'אופק חדש'.

שרון קדמי: יישרנו למעשה קו עם 'אופק חדש' את צודקת, שיש עדיין מסגרות, שאינן נכללות ב'אופק חדש' או כל שם אחר.

שרון קדמי: סוגיה, שצריכה להתקבל ברמת שר התמ"ת ושר חינוך ביחד, אני מניח גם, עם שר האוצר.

שרון קדמי: ככל שתתקבל שם החלטה, אנחנו ניישם אותה.

שרון קדמי: אני רק מנכ"ל משרד התמ"ת.

שרון קדמי: אני לא שר התמ"ת.

שרון קדמי: אני לא שר האוצר.

שרון קדמי: ואני לא שר החינוך.

שרון קדמי: אני לא יכול לקבל החלטה במקומם.

שרון קדמי: החלטה על שלושים ושש שעות התקבלה, ותוקצבה במלואה.

שרון קדמי: ככל שתתקבל החלטה על עשרים וארבע שעות, אני אבצע אותה.

שרון קדמי: אבל זו לא החלטה, שאני יודע לקבל.

ציפי חוטובלי: טוב, אנחנו מנסים לקדם את זה גם בחקיקה.

ציפי חוטובלי: אבל, אני חושבת, שצריך כאן משהו שהוא יותר.

אנסטסיה מיכאלי: בחקיקה זה ייקח זמן.

אנסטסיה מיכאלי: משרד האוצר וראש הממשלה צריכים לקחת את זה בחשבון, וצריכים לשנות את זה.

ציפי חוטובלי: עכשיו, דיברת על הקצאת כסף לבינוי.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לומר לך, שאנחנו נתקלנו במבחני תמיכה כאלה, שלא מאפשרים ליישובים לבנות.

ציפי חוטובלי: היינו כאן בישיבה בשבוע שעבר, ישיבה עם מועצה מקומית בית אל.

ציפי חוטובלי: נתנו דוגמה מצוינת על זה, יש להם חסר במעון, הם מנסים להגיע להסדר, דרך באמת, דברים מטורפים, שנגלו לפנינו בתהליך הפרוצדוראלי, שלא מאפשרים למועצות המקומיות לבנות.

שרון קדמי: לדעתי לבית אל יש בעיה נקודתית, בגלל המיקום הגיאוגרפי שלהם זה שונה.

ציפי חוטובלי: זאת לא בעיה נקודתית.

ציפי חוטובלי: אני מקבלת פניות מעשרות יישובים.

ציפי חוטובלי: יש את זה גם בעלי.

ציפי חוטובלי: יש את זה בהרבה מאוד מקומות.

שרון קדמי: אותה בעיה בעלי כמו בבית אל יש.

שרון קדמי: בגלל מיקומם הגיאוגרפי הם לא שייכים סטטוטורית, לאיפה ששייכים היישובי האחרים.

שרון קדמי: ברגע, שיהיו שייכים ליישובים האחרים, אני אשמח לטפל בהם, בדיוק באותה מידה.

ציפי חוטובלי: מה זאת אומרת הם לא שייכים סטטוטורית?

ציפי חוטובלי: הם שייכים למדינת ישראל.

שרון קדמי: אל תיקחי אותי לדיון, שאני לא צריך להיות בו.

ציפי חוטובלי: אני לא מבינה מה זה מבחינה סטטוטורית?

שרון קדמי: הם לא עובדים עם המתאם?

שרון קדמי: עם המינהל האזרחי?

ציפי חוטובלי: זה לא קשור למינהל האזרחי.

שרון קדמי: זה כן קשור.

ציפי חוטובלי: הבעיות שהם נתקלו בהם, לא קשורות למינהל האזרחי.

קריאה: בקשר לעניין של מערכות היחסים של המינהל, הם הגישו בקשה כמו כולם.

קריאה: פשוט, בכל העניין הפרוצדוראלי של הבקשות החזירו להם את הבקשות.

קריאה: שנתיים הם מבקשים.

קריאה: יש לנו מצוקה מטורפת, יש שם מאה וחמישים ילדים, שאין להם שום סידור.

שרון קדמי: על מה הבעיה?

ציפי חוטובלי: פרוצדורה.

ציפי חוטובלי: מפילים להם את זה, כי אין נוסח טאבו מקורי.

סופי אלעד: גברתי, אני הייתי בישיבה, אני הזכרתי גם לראש המועצה, שאין בעיה בקריטריונים של מבחני התמיכה.

סופי אלעד: הם לא מפלים אותם.

סופי אלעד: אם אין להם נוסח טאבו מקורי, הם מציגים אישור על הקרקע.

סופי אלעד: הם פשוט צריכים להשלים כמו כולם.

ציפי חוטובלי: אני אומרת לך, אם באופן מעשי הגענו למצב, שאחרי שנתיים לא נבנה, ולו מעון יום אחד, ומבחני התמיכה לא אושרו.

ציפי חוטובלי: משהו פגום במבחני התמיכה.

ציפי חוטובלי: שרון, אני הייתי מבקשת ממך לשנות את מבחני התמיכה.

ציפי חוטובלי: תראה, זה לא יכול להיות, שבסופו של דבר, הדברים האלה לא באים לשום הליך מעשי של בינוי.

יש שאלה פשוט מנהלית, שקשורה להרבה הורים.

ממידע שהגיע לועדה, עולה שהקזזות הרטרואקטיבית תהיה רק חודשיים.

כלומר, אם זה אשמת ההורים, בטפסים שלא הגיעו.

כלומר, טופס חסר, טופס לא ברור.

והטופס הגיע משום מה למערכת.

נקלט בחודש דצמבר למשל, ההתקזזות תהיה חודשיים אחורה.

כלומר, לא מתחילת השנה.

השאלה היא למה?

שרון קדמי: יש לנו בעיה נקודתית תגידו לי.

ציפי חוטובלי: תמר, מה ההוראות.

אורית זוארץ: כבוד היו"ר, יש לי כמה דברים, ואני אשמח אם תמר אלמוג תתייחס.

ציפי חוטובלי: אני יודעת שהנושא הזה מטריד את כולנו.

ציפי חוטובלי: אבל, בבקשה, תכבדו.

אורית זוארץ: לך, למנכ"ל, יש לי הצעה מצוינת.

אורית זוארץ: קוראים לזה, הצעת מחליטים.

אורית זוארץ: אפשר לנסח לשר הצעת מחליטים.

אורית זוארץ: אם זה בנושא העברת האחריות למשרד החינוך, ואז אנחנו נעשה את עבודת המעטפת, ונעזור לשרים נוספים לקבל את ההחלטה.

אורית זוארץ: יש לכם את הכלים, יש לכם את היכולת, ואתם יכולים לדאוג לזה.

אורית זוארץ: נכון להיום, אני רק אגע בסוגיה הזו של מעונות היום, כי זה לא רק הדיון הנוכחי הזה, היום מתקיימים כאן תשעה דיונים במקביל, או אחד אחרי השני.

אורית זוארץ: וההרגשה היא, שההורים עומדים מתחת לבנין, והבנין מתמוטט עליהם.

אורית זוארץ: כי בבוקר היינו בדיון על כל סוגית ההסדרה, הפיקוח והרישום של מעונות היום.

אורית זוארץ: זיג זג, כן, לא, למה לא.

אורית זוארץ: גם שם, לא האוצר ולא התמ"ת, לא לוקח אחריות ולא מאפשר כיסוי מלא של כל ההוצאות.

אורית זוארץ: כי משמונה מאות מליון שקלים לכיסוי ההוצאות בגין הרישוי והפיקוח, הפך להיות מליארד לשבע שנים.

אורית זוארץ: אז לכן, אני מדברת, זה נדבך אחד.

אורית זוארץ: הנדבך השני, הדיון השני היה בועדת העבודה והרווחה על הפנסיה, וההגנה של העובדות המטפלות.

אורית זוארץ: זה קשו.

אורית זוארץ: ר אני אגיד לכם למה, כי הכול מתגלגל לפיתחם של ההורים.

אורית זוארץ: כי אם לא ייקחו אחריות על הפנסיה, המטפלות יעלו את המחירים.

ציפי חוטובלי: המנכ"ל עוד מעט עוזב, אז רק אם יש - - -

אורית זוארץ: הוא צריך לשמוע את זה.

אורית זוארץ: כי זה לא הטיעון הנקודתי הזה.

אורית זוארץ: מדובר פה בדיון מערכתי.

אורית זוארץ: ואני חושבת, שהמנכ"ל הוכיח את עצמו, גם עם השר הקודם וגם עם השר הנוכחי, כמי שיכול לתכלל את העבודה, ולהוביל מהלכים מערכתיים.

אורית זוארץ: ואנחנו מדברים פה על שלושה צירים.

אורית זוארץ: והציר השלישי זה הציר הנוכחי.

אורית זוארץ: ואל תגידו לי, שזה לא יתגלגל אל פיתחם של ההורים והארגונים בסופו של דבר.

אורית זוארץ: הארגונים וההורים הפכו להיות קווי אשראי של הממשלה.

אורית זוארץ: אז זה לא, שהממשלה לקחה אחריות.

אורית זוארץ: הכול היה בדיעבד והכול היה רטרואקטיבי, ופחות ממה שהיה צריך.

אורית זוארץ: לכן אני אומרת, שאני מצפה שכמנכ"ל, שיודע לתכלל את העבודה, ויודע לעבוד בצורה מאורגנת עם כל הצירים והגורמים בתוך משרדך, לעשות עבודה מערכתית, ולחזור אלינו בשלושים ואחד באוגוסט, הכנסת סגורה, אז אפשר לעשות את זה בראשון בספטמבר.

אורית זוארץ: עובדי השלושים ואחד באוגוסט, עובדי הכנסת בחופשה בשבוע האחרון לאוגוסט, עד שתחילת שנת הלימודים ולהסדיר את הסוגיה הזאת.

אורית זוארץ: עכשיו, הקטע הזה עם העברת הכספים, והחזרה של הכספים לתהליכי הבינוי, זה מחזיר אותי למאפיה של סיציליה.

אורית זוארץ: כי, כשרוצים לקבור מישהו, קוברים אותו בתוך הבטון.

אורית זוארץ: ולהעביר את העמקת הסבסוד על חשבון ההורים, לגרוע את זה משם, ולהעביר את זה לבטון, זה לקבור את העסק, ואסור שזה יקרה.

אורית זוארץ: אני אומרת לך המנכ"ל, אסור שזה יקרה.

אורית זוארץ: תשאירו את זה בהעמקת הסבסוד.

אורית זוארץ: יושבת כאן נציגת יו"ר הועדה.

אורית זוארץ: יושבת כאן נציגת השלטון המקומי, תעמיקו את המידע בהנגשה של המידע.

אורית זוארץ: דרך המתנסים, דרך הצהרונים העירוניים הפרטיים, ותעבירו את הכסף להורים.

אורית זוארץ: אי אפשר לקבור את זה עכשיו בבטון, ושנתיים להוריד את הסבסוד להורים.

ציפי חוטובלי: תודה רבה.

ציפי חוטובלי: אדוני המנכ"ל, התייחסות רק לנקודה משמעותית של החזרי רטרו.

ציפי חוטובלי: הורים, שלא הגישו את הטפסים שלהם עד חודש נובמבר.

אנסטסיה מיכאלי: לבטל את הטפסים, תדאגו לאיכות הסביבה, מספיק עם הטפסים.

ציפי חוטובלי: אני חושבת, שהנקודה המשמעותית הוא, שכל הורה, שזכאי להנחה זכאי להנחה.

ציפי חוטובלי: אדוני המנכ"ל, אני רוצה, שנסכם מסקנות מהדיון.

ציפי חוטובלי: שתי נקודות אחרונות לגבי תשלום רטרואקטיבי.

ציפי חוטובלי: אני מדברת שוב על הורים, שמאיזושהי סיבה, הטפסים שלהם לא נקלטו במערכת בזמן.

ציפי חוטובלי: הם לא זכאים לקבל את ההנחה שלהם.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לשמוע ממך בשורה להורים האלה, שהם יקבלו את ההנחה שלהם.

תמר אלמוג: גברתי, התמיכות זה כסף ממשלתי, שצריך להינתן במשורה ובבקרה, לכן נבנו מבחני התמיכה.

ציפי חוטובלי: הוא ענה לי עכשיו לי על בינוי.

תמר אלמוג: שנייה, היא מדברת על הסבסוד.

תמר אלמוג: אז נבנו מבחני תמיכה, והוגדרו שם כללים, מתי צריך להגיש.

תמר אלמוג: איך צריך להגיש, מה צריך להגיש וכו' הורה לא יכול להכניס את הילד שלו בספטמבר למעון, ולהגיש את הבקשה שלו לסבסוד במרץ, ואז לבקש, שאני אתן לו רטרו בספטמבר.

ציפי חוטובלי: למה לא?

ציפי חוטובלי: תשנו את הכללים.

אורית זוארץ: תשנו את הכללים.

אורית זוארץ: הכללים לא נקבעו על ידי השם.

אורית זוארץ: אני נפגשתי עם הורים במרץ, ששלחו כבר שלוש פעמים את הטפסים, ולא קיבלו שום דרגה.

תמר אלמוג: הורה, שהכניס את הילד שלו בספטמבר, והגיש את הבקשה שלו רק במרץ שנה לאחר מכן - - -

אורית זוארץ: עד שהוא אסף את כל הניירות, שביקשתם.

אנסטסיה מיכאלי: המנגנון הזה הזוי, זה פשוט בושה וחרפה.

אורית זוארץ: אתם מעבירים את ההורים בביורוקרטיה.

תמר אלמוג: אבל ההורה רושם את ילדו במרץ 2011 וצריך להגיש את הבקשה עד ספטמבר 2011.

תמר אלמוג: אני לא יכולה לתת לו את הרטרו השנה.

תמר אלמוג: אני לא יכולה לבקר את זה.

אורית זוארץ: צריך להכניס את זה לסד נורמאלי ולא לחוברות של פסיכומטרי.

אורית זוארץ: כל בקשה זה חוברת של פסיכומטרי.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לומר, שגם בנושא הצהרונים, אני רוצה לשמוע כן איך אתה מתכוון לנצל את הכסף הזה.

ציפי חוטובלי: יש אפשרות הרי להרחיב את הסבסוד של הצהרונים.

ציפי חוטובלי: איפה רחל?

אנסטסיה מיכאלי: יש לי עוד שאלה, בטפסים האלו, האם יש תרגום לאמהרית?

אנסטסיה מיכאלי: אתם מספקים תשובה לאותם אמהות, שמגיעות מאתיופיה, שאין להן מושג למלאות את הטפסים, הם לא יודעים למלאות פרטים של תעודת זהות.

אנסטסיה מיכאלי: האם יש לכם תשובה לאותם אמהות, שמדברות רוסית, שאין להן יכולת לגשת לאותם טפסים גם ברמה דיגיטלית, גם ברמת הכתובות?

אנסטסיה מיכאלי: .

ציפי חוטובלי: אנחנו נפרדים מהמנכ"ל, אני רוצה גם לסכם איתך כמה דברים.

ציפי חוטובלי: אדוני המנכ"ל, כולנו כאן באותו צד.

ציפי חוטובלי: אנחנו מאוד שמחים, שאתה מגיע לישיבות האלה.

ציפי חוטובלי: אנחנו מאוד שמחים, שאתה רוצה לקחת ברצינות את הנושא הזה של סיוע להורים.

ציפי חוטובלי: הדברים שעלו כאן, בעיקר אני חושבת, שנסכם את הדברים הבאים לקראת שנת הלימודים הבאה.

ציפי חוטובלי: אתה מתחייב בפנינו, שההורים יקבלו את הדרגות שלהם עד לתחילת שנת הלימודים.

ציפי חוטובלי: זאת ההתחייבות.

שרון קדמי: מי שיגיש.

ציפי חוטובלי: איך אתם דואגים לזה, שכולם יגישו?

שרון קדמי: זה כמו שאני דואג, שמישהו ימלא טופס פיס כדי שהוא יזכה.

שרון קדמי: הוא צריך להגיש.

שרון קדמי: שנה שעברה, הגישו מעל מאה אלף הורים.

שרון קדמי: אין שום סיבה, שאותם מאה אלף הורים לא יגישו גם השנה.

אנסטסיה מיכאלי: יש כאלה שלא יכולים.

אנסטסיה מיכאלי: אני שוב שאלתי, האם יש אישה אתיופית, שמגיעה ויש לה חמישה, שישה, שמונה ילדים, היא לא תוכל לקבל שום דבר, שום עזרה במשרד שלכם.

אנסטסיה מיכאלי: ויש כאלה הרבה מאוד.

תמר אלמוג: מנהלת המעון יכולה לעזור לה.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לומר לכם, שיש לי כאן את חוברת ההנחיות.

ציפי חוטובלי: אני צריכה באמת לראות, למה זה כל כך מסובך ומורכב?

ציפי חוטובלי: ולמה, תהליך הרשמה, שאמור להיות תהליך של טופס, הופך לחוברת?

אנסטסיה מיכאלי: דרך אגב, כמה לכם ספר לימוד כזה?

אנסטסיה מיכאלי: זה עלות.

תמר אלמוג: סליחה גברתי, זו לא חוברת רישום.

תמר אלמוג: יש ערכת רישום.

ציפי חוטובלי: אני מכבדת את המנכ"ל.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לומר לכם דבר כזה, אנחנו ניפגש בתחילת ספטמבר, כפי שהבטחת.

ציפי חוטובלי: אנחנו ניפגש איתך, ואנחנו ננסה לראות איפה הדברים עומדים באופן מעשי.

ציפי חוטובלי: אני רק אומרת לך, הנושא הזה של הצהרונים, הכסף הזה שלא מוצה, תרשום את זה לבדיקתך.

ציפי חוטובלי: הנושא של מבחני התמיכה.

ציפי חוטובלי: העובדה, שלא נבנה, ולו מעון יום אחד מא,ז שהאוצר הקצה שישים מליון שקלים.

ציפי חוטובלי: ואף אחד גם לא מתחיל תהליך של בינוי, זה דורש בדיקה.

ציפי חוטובלי: אני מבקשת לבדוק את הנושא הזה.

אנסטסיה מיכאלי: שלוש מאות עשרים.

אורית זוארץ: והצהרונים אפשר לעשות דרך העיריות.

ציפי חוטובלי: ואני רוצה לסכם איתך, שאנחנו נוכל להיפגש כאן בספטמבר, ולראות איפה הדברים עומדים.

ירון מלך: ספטמבר רק זה מאוחר מדי.

ירון מלך: כי בשלושים ואחד באוגוסט או ראשון בספטמבר, אם רק יוחלט על מתן דרגות זמניות, כי המוקד לא הספיק לקלוט את כל הילדים.

אורית זוארץ: במקום שאת הרישום לצהרונים יעשו דרך העיריות, כמו שעושים היום במשרד החינוך.

אורית זוארץ: כל הרישום נעשה דרך העיריות, ואז אין לנו שום בעיה.

ציפי חוטובלי: נקבע ישיבת המשך.

ירון מלך: כן, רק אני כבר מתריע, שבתחילת ספטמבר יקרו שני מצבים: או, שההורים לא יוכלו לשלם, ואז הארגונים וכל מי שמפעיל את המעונות יספגו את כל העלויות.

ירון מלך: כי הורה יחויב בדרגה מעל.

ירון מלך: יכול להיות, שהוא זכאי לדרגה נמוכה, והוא ישלם את חודש ספטמבר בדרגה מלאה.

ירון מלך: ואז הוא לא יוכל לשלם.

ירון מלך: או, שהוא לא יפקיד את הצ'ק, או שהוראת הקבע שלו תחזור.

ירון מלך: ואז, הארגון יישא את זה.

ירון מלך: או, שאם ההורה ישלם, אז הוא יצטרך לממן את זה, אז עוד פעם אנחנו במצב, שמישהו ממן את המדינה.

ירון מלך: דרך אגב, העובדה ששכר הלימוד יעלה בתחילת השנה, זה ברור כבר היום.

ירון מלך: שכר הלימוד יעלה.

ציפי חוטובלי: בכמה?

ירון מלך: עוד מתווכחים בין חמישה לשבעה אחוז סדר גודל.

ירון מלך: יש מנגנון, שמחשב את שכר הלימוד.

ירון מלך: השלושה ירדו, אבל יבואו דברים אחרים במקומם.

ירון מלך: למשל את התוספת של שניים וחצי אחוז, שעובדי המגזר הציבורי מקבלים.

ירון מלך: הארגונים מחודש פברואר מממנים אותם.

אורית זוארץ: והמדינה מעלה את פוקוס עליהם בסכום הזה.

ירון מלך: בספטמבר המדינה תשפר את הארגונים.

ירון מלך: תתחיל לשפר את הדרגות.

ירון מלך: עכשיו, הדרישה צריכה להיות להעמקת הסבסוד ואז, לשמור את החלק של ההורים, ששילמו עד עכשיו אותו דבר.

ירון מלך: אבל שכר הלימוד יעלה.

ציפי חוטובלי: אוקי, יש כאן הרבה מאוד אנשים, שנרשמו.

ציפי חוטובלי: אני אאפשר לכולם בקצרה.

ציפי חוטובלי: רחל עזריה, בבקשה.

רחל עזריה: אני מגיעה מהמחאה בחוץ, של העגלות.

רחל עזריה: אתמול צעדנו אלפי אנשים בבירת ירושלים, וביום חמישי צעדו עשרות אלפי אנשים.

רחל עזריה: וההרגשה היא, שהשיח פה, הוא כאילו מנותק לחלוטין ממה שקורה בשטח.

רחל עזריה: להתחיל לדבר על העלאת מחירים בתחילת השנה?

רחל עזריה: אתם פשוט לא מבינים.

רחל עזריה: אתם מבינים?

רחל עזריה: זה איזה ניתוק טוטאלי של מה שקורה.

רחל עזריה: זה לא יכול לעבור, זה לא יכול לקרות.

רחל עזריה: מה שצריך היה לקרות זה, שמנכ"ל משרד התמ"ת היה צריך לומר, שהוא יוודא, שכל התקציב של הצהרונים יצא.

רחל עזריה: ולא לצאת, לפני שאנחנו מדברם על תקציב הצהרונים.

רחל עזריה: שהוא יודא שמעונות יום ייבנו.

רחל עזריה: כאילו הכול זה מין סבבה.

רחל עזריה: עכשיו, זה לא סבבה, כי אנחנו יוצאים, והכול יהיה בתקשורת, ואנחנו נצא החוצה לציבור, והציבור ידע, שזה מה שקורה.

רחל עזריה: ואני לא מבינה איך משרד התמ"ת יכול להתקיים כאילו עסקים כרגיל, כי עסקים לא כרגיל.

רחל עזריה: המדינה בוערת.

רחל עזריה: כאילו אין דרך אחרת לומר את זה.

רחל עזריה: והדבר השני, שאני רוצה לומר, זה לגבי הצהרונים.

רחל עזריה: לא יכול להיות, שמשרד החינוך יכול לסמוך על העיריות, שכל הרישום ייעשה בעיריות, וכל הדרגות שכר ייעשו בעיריות, ומשרד התמ"ת לא סומך על העיריות, ומשרד התמ"ת בונה לעצמה רובוט, כמו שהסבירו לנו בפגישה צוינת שנערכה.

רחל עזריה: יש רובוט מיוחד, למה?

רחל עזריה: כי כל המידע של משרד התמ"ת הוא סוד סודי מוחלט בהחלט.

רחל עזריה: לעומת זאת, המידע של משרד החינוך, של משרד המשפטים, כל המידע הזה, יכול להיות בשיתוף פעולה בין משרדים.

רחל עזריה: המידע של התמ"ת, שאני לא יודעת מה המידע?

רחל עזריה: על הדרגות שכר שלנו?

רחל עזריה: על ההכנסות שלנו?

רחל עזריה: אנחנו הרי מכריזים על זה בכל מקום, בלית ברירה, במשרד החינוך, במערכת הרפואה, בכל מקום.

רחל עזריה: לא יכול להיות, שפתאום, פה זה סוד.

רחל עזריה: תנו לעיריות לנהל את זה.

רחל עזריה: אנחנו מבטיחים לנהל את זה בצורה הרבה יותר טובה.

רחל עזריה: אנחנו מוכנים, אני חברת מועצה בעיריית ירושלים, מחזיקה תיק הגיל הרך, אנחנו מוכנים לעשות את הפיילוט, שהרישום יהיה אצלנו, דרך העיריות.

רחל עזריה: ואני בטוחה, שכל הבעיות של הצהרונים, אני מבטיחה, שנוציא מאה אחוז מהתקציב, שיינתן לנו.

יעל שמרגד: אני בטוחה, שלרשויות המקומיות יהיו בעיות.

יעל שמרגד: משום, שיש להם הרבה יותר ילדים ממקומות להכניס אותם.

רחל עזריה: לא, אני מדברת על הצהרונים.

ציפי חוטובלי: רחל, תודה רבה על הדברים החשובים שלך.

ציפי חוטובלי: אנחנו נהיה בקשר כדי לראות באמת איפה אנחנו---

אנסטסיה מיכאלי: רק דרך אגב, לגבי שיתוף פעולה עם משרד החינוך.

אנסטסיה מיכאלי: זה לא נכון.

אנסטסיה מיכאלי: אין שם שיתוף פעולה במידה של משרד החינוך.

ציפי חוטובלי: חברת הכנסת מרינה סולודקין בקשה.

מרינה סולודקין: אני גם רציתי לומר, ברחוב מרד.

מרינה סולודקין: יש מחאה.

מרינה סולודקין: חלק מאוד מאוד חשוב מהמחאה, זה מחאת ההורים.

מרינה סולודקין: ומה שקרה אתמול וכל השבוע, זה כאילו, שמעתי את המנכ"ל של המשרד, ואני חושבת, שכמו המנכ"ל של משרד האוצהר הוא גם צריך להתפטר.

מרינה סולודקין: בגלל הנושא הזה.

מרינה סולודקין: דבר שני, אנחנו רואים פה רפורמה מכוערת, כמו הרפורמה בתחבורה, שלא עובדת, ושרק פוגעת באנשים.

מרינה סולודקין: וגם התייקרות של גידול הילדים.

מרינה סולודקין: אני מאוד מופתעת, שממשלה שקוראת לעצמה לאומית, עושה דברים כאלה.

מרינה סולודקין: ודבר שני, יש לנו מבנה היסטורי למי שייכים, לאיזה משרד שייכים המעונות ואת זה אנחנו צריכים לשבור.

מרינה סולודקין: חבר'ה, זה קודם כל, רק משרד החינוך.

מרינה סולודקין: דבר שני, יש הרשמה ברשויות, ואולי אפשר גם בנושא הזה להגיע להרשמה ברשויות.

מרינה סולודקין: ודבר שני, שמעתי שיש אפליה של סטודנטיות.

מרינה סולודקין: חבר'ה, אנחנו לא ניתן לעבור על החוקים.

מרינה סולודקין: סטודנטית בהריון, זה כאילו עולם אחר.

מרינה סולודקין: וכאן, הנה שמענו, למה היא לומדת?

מרינה סולודקין: כדי לעבוד.

מרינה סולודקין: אז למה יש אפליה?

מרינה סולודקין: אז כאן, אני ואת, שעשינו גם חוג בנושא של הריון של סטודנטיות, עד כמה שאני זוכרת, חייבות לעשות גם חוג בנושא הזה.

מרינה סולודקין: אבל עכשיו, יש שקיפות ויש התגייסות.

מרינה סולודקין: ואין דבר כזה.

מרינה סולודקין: הממשלה תיפול אם תהיה התייקרות של צהרונים.

מרינה סולודקין: תודה.

ציפי חוטובלי: תודה רבה.

ציפי חוטובלי: נאפשר רק לשני דוברים.

ציפי חוטובלי: ד"ר קדמן, בבקשה.

יצחק קדמן: גברתי היו"ר, אני רוצה להציע לועדה הזאת, אולי במשותף עם ועדות אחרות של הכנסת.

יצחק קדמן: לקבל החלטה להקים ועדת חקירה פרלמנטארית לכל נושא הגיל הרך.

יצחק קדמן: אי אפשר לטפל כל פעם בבדל של בעיה במקום אחר.

יצחק קדמן: מה שעשיתם היום, הוא מאוד חשוב כדי למנוע צרות בשנת הלימודים הבאה.

יצחק קדמן: אבל, מתפרסת תמונה רחבה, שבה מתגלה, שלחברה הישראלית ולמוסדות שמונו על ידינו לכהן בממשלה ובכנסת, אין שום מדיניות מסודרת לגבי הגיל הרך.

יצחק קדמן: זה הגיל הכי חשוב.

יצחק קדמן: זה התשתית לכל הגילאים האחרים ולבגרות.

יצחק קדמן: ואנחנו כל הזמן עוסקים באלתורים מאלתורים שונים.

יצחק קדמן: לא מקצים קרקע לבניית מעונות.

יצחק קדמן: לא דואגים של מי זה הילד הרך הזה.

יצחק קדמן: האם זה בעיה פרטית של ארגוני נשים?

יצחק קדמן: -אני אף פעם לא הבנתי את הרעיון- האם זה בעיה פרטית של גננות ומטפלות?

יצחק קדמן: האם זה מצב נורמאלי, שלפתוח קיוסק צריך עשרה סוגים של רישיון, ולהחזיק ילדים במחסני ילדים כל אחד יכול?

יצחק קדמן: ואף אחד לא אכפת לו.

יצחק קדמן: המצב הזה לא יכול להימשך יותר.

יצחק קדמן: אין תכנון.

יצחק קדמן: לא לטווח הקצר ולא לטווח הארוך.

יצחק קדמן: למרות, שאנחנו יודעים היום כמה ילדים ייוולדו בשנה הבאה, ואנחנו יודעים היום, כמה ילדים יהיו בעוד עשור.

יצחק קדמן: אף אחד לא חושב קדימה מעבר לאף סנטימטר.

יצחק קדמן: והגיע הזמן, שסוף סוף תגובש מדיניות כוללת, שתצא מתוך הנחה, שזה הגיל הכי חשוב.

יצחק קדמן: וצריכה להיות מדיניות, מי מקים מעונות, על חשבון מי, איזו מערכת זו צריכה להיות, מי צריך להיות אחראי עליה, מי צריך לשלם, אם בכלל.

יצחק קדמן: אחרת, נמשיך לעסוק כל הזמן בזוטות, חשובות ככל שתהיינה, יותר זה לא יכול להימשך.

ציפי חוטובלי: אני מסכימה איתך.

ציפי חוטובלי: ואני רוצה לומר לך, שאני בטוחה, שיו"ר ועדת הכספים יחד עם יו"ר ועדה לפניות הציבור יחד עם יו"ר ועדת לזכויות הילד כל הועדות, שעסקו בזה במהלך השנתיים האחרונות, יתנו יד למהלך הזה.

ציפי חוטובלי: ואנחנו נלך על המהלך הזה, להקים ועדת חקירה פרלמנטארית בנושא הזה.

ציפי חוטובלי: אני חושבת, שזה מאוד חשוב.

ציפי חוטובלי: אני כיו"ר הוועדה לקידום מעמד האישה, מזועזעת מהטיפול של מדינת ישראל בנושא הזה.

ציפי חוטובלי: אני חושבת, שהמחאה הזאת היא מחאה אמיתית, במובן הזה, שהיא משקפת את העובדה, שמדינת ישראל לאורך שנים שמה את הנושא של הגיל הרך במקום הלא נכו.

ציפי חוטובלי: ן והשגיאה ההיסטורית הזאת חייבת להיות מתוקנת, ולקבל את חסות משרד החינוך.

ציפי חוטובלי: סליחה, עם כל הכבוד, אני אגיד דבר חריף, זה לא צריך להיות נתון לשיקול דעתו של שר החינוך.

ציפי חוטובלי: זה עניין ערכי.

ציפי חוטובלי: וכל שר חינוך צריך לקבל על עצמו את העניין הזה, שהחינוך לגיל הרך, הוא חינוך לכל דבר ועניין.

ציפי חוטובלי: ולכן, הוא צריך להיות תחת פיקוח של משרד החינוך.

ציפי חוטובלי: וגם, כמובן שתהיה השלכה תקציבית לעניין הזה.

אנסטסיה מיכאלי: כן, אבל הוא לא מסכים.

אנסטסיה מיכאלי: ואנחנו שמענו הכרזות שלו.

קריאה: לא, זה לא נכון.

קריאה: למיטב ידיעתי הוא כן בעד.

קריאה: רק הוא דורש יותר תקציבים.

קריאה: בהחלט, לתקנים והכול.

רחל זילברמן: היום דיברנו עם מנהלת האגף ליחידות סגן משרדי, והיא אמרה שהוא מסכים בתנאי---

ציפי חוטובלי: שני הדוברים האחרונים, ואז נסכם.

ציפי חוטובלי: בבקשה.

מרק אזואלוס: אני מנכ"ל רשת "דובדבן".

מרק אזואלוס: גברתי היו"ר, אני רוצה דווקא לנגוע בנקודה, מה שגברתי העלתה, לגבי הנושא של הסבסוד הרטרואקטיבי.

מרק אזואלוס: זו בעיה חמורה מאוד.

מרק אזואלוס: אני מדבר מניסיון של עשרים ושניים שנה.

מרק אזואלוס: את זה אי אפשר.

מרק אזואלוס: זה לא חד ערכי או ארגוני.

מרק אזואלוס: כל הורה, יש לו את הסיפור שלו.

מרק אזואלוס: אחד, מבקשים ממנו אישור מעסיק, אחד המעסיק שלו אין לו בדיוק את האישור, כי הוא פתח עסק חדש רק בשנה האחרונה.

מרק אזואלוס: או דבר כזה, אמא נמצא ת בחופשת לידה, ולא מביאה את התלוש בזמן.

מרק אזואלוס: צריך לראות ברטרוספקטיבה, כשמוגשים הטפסים, האם היא היתה זכאית מספטמבר או לא, ולתת לה את הזכאות.

מרק אזואלוס: כי אם לא, אז בפועל, אני אומר, זה נופל רק על כתפי הארגונים והמנהלות.

מרק אזואלוס: כי המנהלות הן רחמניות.

מרק אזואלוס: הן רואות את האמא מול העיניים.

מרק אזואלוס: זו אמא מוכרת אצלה, כמה שנים באותו מעון, עם ילד הרביעי או החמישי, והיא יודעת, שהיא קיבלה דרגה שלוש ודרגה ארבע בשנה קודמת, ומה קרה השנה?

מרק אזואלוס: היא לא הספיקה.

מרק אזואלוס: היא בדיוק ילדה, ולא הביאה את המסמכים.

מרק אזואלוס: ובסופו של דבר, היא משלמת דרגה זמנית, ובסופו של דבר, הארגון מפסיד את ז.ה כי לאמא אין כסף לשלם.

ציפי חוטובלי: תודה רבה.

קרן איוס: נעים מאוד.

קרן איוס: אנחנו אורחים פה בדיון, בפעם הראשונה.

קרן איוס: אני יו"ר איגוד הגנים הפרטיים.

קרן איוס: אני רוצה להגיד לכם, שבהמשך לועדה לזכויות הילד, שהיינו בבוקר, אנחנו יושבים פה בהלם, כי אנחנו אמורים להיכנס למערכת הזאת, והכאוס שמתנהל בה, עוד לפני שנכנסו אליה כחמש אלפים סדרות חדשות, הוא מעורר אימה ובעתה.

קרן איוס: ואין לי מושג, איך אני לוקחת את צבר הגננות, שאני אחראית עליהן, ומוכרת להן את עסקת החבילה הזאת.

קרן איוס: זה פשוט, סליחה, אני אומרת, זה עסקה עם השטן.

קרן איוס: כי לקחת המון גנים פרטיים שלנו יש נתונים של כחמש עשרה אלף מסגרות, להביא אותם למערכת כזאת, שהיא לא מאורגנת, והיא לא משתלטת על מעונות, שיש להן סמל מעון, ולהעביר אותם, מה שנקרא, את ארבעים שנות המדבר האלה, לשיחה כזאת, שהורה אחד לא מצליח לקבל תמונת מצב.

קרן איוס: מה אנחנו נעשה עם המאתיים חמישים אלף ילדים, שיש אצלנו.

קרן איוס: אתם ערוכים אלינו בכלל?

אנסטסיה מיכאלי: אני יכולה להגיד לך בודאות, שחמישה עשר חכי"ם של מפלגת ישראל ביתנו, יצביעו נגד החוק הזה.

יעל שמרגד: אני רק רוצה במשפט קצר להגן על כבודה של תמי אלמוג.

יעל שמרגד: אנחנו, בתקופת ניהולה את האגף, ראינו גם ימים טובים יותר.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לומר, שזה לא פרסונאלי.

יעל שמרגד: היות והיו דברים, שכנגד אני מרגישה צורך לתקן.

ציפי חוטובלי: זה כשל מערכתי.

ציפי חוטובלי: זה איך שהמערכת מטפלת בנושא הזה.

ציפי חוטובלי: ואני חושבת, שיעידו על כך עשרות הדיונים, שהכנסת הזאת השקיעה בנושא הזה.

ציפי חוטובלי: חברים, זה מחצית מסדר היום של הועדה.

ציפי חוטובלי: ואני רוצה לומר לכם, שהדבר הזה חייב להיפסק.

ציפי חוטובלי: אני אומרת לכם, אני הולכת לפנות היום לראש הממשלה.

ציפי חוטובלי: אני הולכת לומר לו, שהדרך לפיתרון, חייבת לעבור דרך מהפך של ממש, שידבר על חינוך חינם לגיל הרך, ולהתחיל לדבר על זה

אנסטסיה מיכאלי: מאפס עד שש, זו צריכה להיות רפורמה שלמה.

ציפי חוטובלי: הדבר הזה הוא לא סיסמה.

ציפי חוטובלי: הדבר הזה חייב להיות.

ציפי חוטובלי: אני אומרת לכם, כל חברות הכנסת, אנחנו נתגייס לעניין הזה.

ציפי חוטובלי: יהיה דיון המשך.

ציפי חוטובלי: אני מודה לכל מי שהשתתף בדיון הזה, הישיבה נעולה