ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 190, 2011-07-17 12:00

דני דנון: תודה רבה אריק.

דני דנון: אני חייב לומר, אריק, אני מכיר אותך הרבה שנים, לא השתנית.

דני דנון: אתה פותח את הישיבה, מנהל ומסכם אותה כבר.

דני דנון: אז יישר כוח גדול לאריק חדד, חברי הטוב, ראש המועצה המקומית קריית עקרון.

דני דנון: אנחנו, הוועדה, אוהבים לבוא לשטח לשמוע את הדברים, את הצרכים, את הבעיות.

דני דנון: קודם כל אני חייב לומר על האירוח, אנחנו באנו מהעיר חולון, שהיא קצת יותר גדולה מקריית עקרון, אבל לא התקבלנו ככה באירוח כזה לבבי.

דני דנון: אני רוצה להודות על הקבלת פנים החמה.

דני דנון: אני רוצה להודות לממלא מקום ראש העיר, חברי הטוב אשר עוקבי, חברי הטוב אילן ירימי.

דני דנון: חברים נוספים שנמצאים איתנו פה.

דני דנון: אנחנו פה, אריק, אנחנו באמת עבדנו ביחד להביא עולים לארץ מהכובעים השונים שלנו בתנועה הציונית, אבל בעיקר לראות את ההתמודדות עם העלייה האתיופית.

דני דנון: אני חושב שזה יהיה הדגש שלנו בדיון אחרי הפתיחה המרשימה של ראש הרשות, לבוא ולדעת מה קורה כרגע בקהילה האתיופית.

דני דנון: לפי דעתי, גם משרד הקליטה, גם משרדי ממשלה אחרים שנמצאים פה, אם נוכל לסייע במשהו, זה יהיה בקידום דברים לאוכלוסייה הזאת שנמצאת פה בקריית עקרון.

דני דנון: אז הייתי רוצה, בפתח הדברים, לבקש ממשרד הקליטה התייחסות לנושא, התקציב, אנה, שהוא מצחיק.

דני דנון: יש פה אבל אוכלוסייה אתיופית, ואני גם רואה את זה במקומות אחרים שיישובים קטנים, שאין שמה מסות, אז המשרד יש לו, נגיד, עובדים נגיד עכשיו אנחנו מציינים 20 שנה למבצע שלמה.

אנה ליטרובניק: גם כאן זה קיים.

דני דנון: כי פה זה מעל 1,000.

אנה ליטרובניק: לא, לא.

אריק חדד: כן, קיבלנו 28 אלף.

דני דנון: זאת אומרת, יש מקומות שבהם בגלל שהיישוב קטן, לא נכנס להרבה מקומות תקצוב של המשרד.

דני דנון: ודווקא פה היישוב קטן, ויש אוכלוסייה שצריכה סיוע.

דני דנון: איך אתם מתמודדים עם זה?

אנה ליטרובניק: קודם כל, כפי שידוע, משרד הקליטה בונה את התקציב על פי פרמטרים מאד ברורים.

אנה ליטרובניק: אנחנו ... נתונים של משרד הפנים בעצם על העולים מ – 1 בספטמבר 89' ועד היום.

אנה ליטרובניק: זה בעצם נותן לנו את האפשרות בכלל לתקצב את היישובים היותר קטנים, כי כפי שגם צויין קודם, רוב האוכלוסייה זה האוכלוסייה הותיקה של עולים הותיקים, ומשרד הקליטה תומך באוכלוסיות חדשות של העולים החדשים.

אנה ליטרובניק: אשר לזכאויות של העולים החדשים, הזכאות בתחום תעסוקה ודיור בסיסי זה עד 10 שנים בארץ.

אנה ליטרובניק: כשאני מדברת על זכאות משנת 89' ועד היום, אני מדברת על תקציבים לתחום חינוך ותרבות, חינוך בלתי פורמלי, בתחום של קליטה בקהילה, ועל כן אנחנו מקבלים את התקציבים המעטים, אבל מקבלים, ונותנים גם את התוספות, כפי שציין קודם ראש העיר.

דני דנון: מה המספרים שיש לכם?

דני דנון: מבחינת תקציב, מה המספרים שלכם?

אנה ליטרובניק: אנחנו נותנים תקציב בסיסי שוטף הוא עד 15 אלף שקל.

אנה ליטרובניק: והתקציבים הנוספים שזה לפעמים עולה על התקציב השוטף, במיוחד תקציב לקייטנות לעולי אתיופיה, ולא מזמן אני התבשרתי שלצערי הרב הוא לא ינוצל כאן בקהילת עקרון, כי לפי מה שנמסר לי, נשארו מעט מאד ילדים.

אנה ליטרובניק: אנחנו תיכננו לתקצב 100 תלמידים עולים מאתיופיה, ב – 20 אלף שקל, ולפי מה שאני הבנתי נרשמים בסך הכל 7 ילדים, שזה נתון מאד נמוך.

אנה ליטרובניק: זה אומר שלא תקבל את התקציב, אלא לפי הילדים, למרות שהקצבנו 20 אלף שקל.

אנה ליטרובניק: בנוסף את התקציב ל – 20 שנה למבצע שלמה – אז כאן באו בחשבון נתונים לגבי עולים שבאו במבצע שלמה, כי התקציב נחשב לפי מספר העולים שהגיעו.

אנה ליטרובניק: יש לנו גם הוסטל שיש פה קשישים בודדים שמתגוררים בקריית עקרון.

אנה ליטרובניק: אגב, ההוסטל נראה יפה מאד.

אנה ליטרובניק: הלכתי לבקר שם, ובאמת נראה נורא, ועדיין יש לנו אנשים שרוצים, וממתינים.

אנה ליטרובניק: כפי שציינתי גם בחולון, גם כאן עדיין ההמתנה שלנו היא משנת 91' אנשים קשישים, אני מדברת שממתינים לדיור ציבורי.

אנה ליטרובניק: אבל אני רוצה לציין שכל צורך שבא מהשטח, וזה לא ...

אנה ליטרובניק: קריית עקרון, או כל יישוב אחר.

אנה ליטרובניק: כל צורך שבא מהשטח אנחנו מכבדים, ומנסים לקדם.

אנה ליטרובניק: כלומר, אם יבוא אלי צורך בתחום חינוך, בתחום תכניות לימודיות, עם המספר המסויים של ילדים שזקוקים לזה, אני אישית אקדם את זה.

אנה ליטרובניק: אני בטוחה שאני גם.

דני דנון: מה לגבי גודל היישוב?

דני דנון: כי בעצם יישובים קטנים לא מקבלים הרבה מאד מהתקציבים שלכם, ואז התקציבים האלה מוסטים ליישובים הגדולים.

דני דנון: היום תחברי את עקרון, ואת, לא יודע, מזכרת בתיה.

אנה ליטרובניק: גדרה.

דני דנון: לא, גדרה זה כבר יש לו את הגודל בפני עצמו.

דני דנון: תחברי את הקטנים, יש קהל שלא מקבל שירות.

דני דנון: השאלה אם אין אפשרות לתקצוב לפי.

אנה ליטרובניק: הם מקבלים שירות.

אנה ליטרובניק: הם מקבלים גם מענה פרטני אצלנו בסניף.

דני דנון: לא, זה כן.

דני דנון: אבל אני מדבר, עכשיו יש תקציב של המשרד, אני השר היום, אני אומר: תחלקו מיליון שקל למבצע שלמה.

אנה ליטרובניק: או.

אנה ליטרובניק: קיי.

דני דנון: אתם הולכים, לוקחים, או.

דני דנון: קיי.

דני דנון: איפה יש ריכוזי עולים.

אנה ליטרובניק: נכון.

דני דנון: מחלקים.

דני דנון: יש לי אבל עוד קהל גדול מאד שהוא לא נופל בריכוזים.

דני דנון: ופה, לפי דעתי, קריית עקרון זה אחד היישובים האלה, שהם לא נופלים בקטגוריה.

אנה ליטרובניק: קריית עקרון כן נופלת בקטגוריה הזאת.

אנה ליטרובניק: אבל למשל, העיר השכנה, מזכרת בתיה, היא יישוב לא נפל בקטגוריה הזאת.

אנה ליטרובניק: אבל קריית עקרון דווקא כן.

אנה ליטרובניק: אבל בפרופורציה לגודל התושבים.

אנה ליטרובניק: הפרופורציה לעולים זה פה מגיע למשהו כמו, סדר גודל של 6 אחוז מכלל התושבים בקריית עקרון.

אנה ליטרובניק: לכם הסכומים הם - - -

יוסי רידי: ...

יוסי רידי: כי אתם מתייחסים, סליחה רגע שאני מתפרץ, אני מתנצל.

יוסי רידי: פשוט זה משהו שכואב לי כבר די הרבה זמן.

דני דנון: מה שמך?

יוסי רידי: יוסי, יוסי רידי, אני חבר מועצה.

יוסי רידי: המשרד הגדיר קריטריונים מאד, מאד ברורים משנת 89'.

יוסי רידי: יחד עם זאת, היום, אם אנחנו נלך ונבדוק את האוכלוסייה הזאת שמדוברת, גם העולים מאתיופיה, גם העולים מרוסיה, מבחינתי הם עדיין מוגדרים כעולים חדשים, עם קשיי שפה, עם קשיי תרבות, עם קשיי קליטה.

יוסי רידי: בני נוער אצלנו, משום מה, כל בני הנוער האתיופי יושבים ברמה של נוער מנותק.

יוסי רידי: ברמה שהוא לא נמצא בכלל בתוך המסגרות המסודרות, ולמשרד הקליטה אין שום מענה לדבר הזה.

יוסי רידי: אנחנו כיישוב סובלים כתוצאה מכך.

אנה ליטרובניק: קודם כל עלי לציין שהעולים החדשים הם תושבי מקום לכל דבר.

אנה ליטרובניק: הם ממש נחשבים גם לתושבים של המקום, וכמו שמתייחסים לבחור ישראלי כמה דורות, אותו דבר גם יתייחסו אליהם.

אנה ליטרובניק: משרד הקליטה תומך ומקדם, וגם מזמין משרדים אחרים לשוחח על זה.

אנה ליטרובניק: אנחנו יכולים לשבת עם משרד החינוך ולראות מה משרד החינוך נותן לנושאים האלה.

אנה ליטרובניק: אני יודעת שהתלמידים של קריית עקרון משולבים בפרוייקט "אופק" לבגרות.

יוסי רידי: נכון.

אנה ליטרובניק: בנוסף להכל, שהם תושבי קריית עקרון, אבל לומדים בבתי ספר.

קריאה: אבל אנחנו צריכים לשלם את זה.

אנה ליטרובניק: ברחובות הם מקבלים ...

אנה ליטרובניק: כמו כל התושבים האחרים, דווקא מהחשיבה הזאת שהיישוב הוא יותר קטן, אז אין שום סיבה, אלא כן לצרף אותו ליישוב יותר גדול, שהוא גם מקבל תקציבים יותר גדולים מקריית עקרון.

דני דנון: תודה.

ניסן גז: כבוד חבר הכנסת, שמי ניסן, אני מנהל המתנ"ס.

דני דנון: אנחנו אצלך באכסניה כרגע.

ניסן גז: נכון.

ניסן גז: ברוכים הבאים.

ניסן גז: אני רוצה באמת לגעת בנקודה שציינת, וקצת להגיב על מה שאנה, קודם כל שיתוף הפעולה הוא מדהים עם משרד הקליטה, באמת הם נכונים לעזור, אבל הידיים שלהם מאד, מאד כבולות.

ניסן גז: אני רוצה להגיד לך שלדעתי יש איזה שהוא נתק של המשרד מול השטח.

ניסן גז: היום תראה לי קייטנה בארץ שעולה 200 שקל, או עולה 180 שקל.

ניסן גז: המשרד אומר:

ניסן גז: אנחנו ניתן לכם 200 שקל לילד בתנאי שתגבו 180 שקלים.

דני דנון: מה קורה לילדים האלה של יוצאי אתיופיה בקייטנה, מה קרה איתם עכשיו בשבועיים האחרונים?

ניסן גז: הם או שהם משולבים בקייטנות הרבה יותר זולות של חב"ד, או כאלה דברים, או שהם נמצאים משולבים בקייטנות הגנים שלנו שהשנה, בשונה משנים קודמות, המשרד החליט לא להכיל את ילדי הגנים במסגרת הסבסוד.

ניסן גז: אז מה עושים ילדים קטנים להורים שאין להם כסף?

ניסן גז: אנחנו היינו צריכים לסבסד אותם.

ניסן גז: יש פה משהו שהוא, לדעתי, בעייתי מהשורש.

ניסן גז: אני גם, אני 10 שנים בתחום החינוך הבלתי פורמלי, ראיתי דברים.

ניסן גז: זה משהו שעולה כל שנה מחדש, ואף אחד לא נותן על זה את הדעת עד הסוף.

ניסן גז: בנוסף לזה, כמו שראש המועצה ציין, אנחנו מתוקצבים 34 אלף שקלים ב – 4 פרוייקטים.

ניסן גז: אנחנו, אחד הדברים היותר חזקים של המועצה הזאת זה שאנחנו יודעים לעשות אחד ועוד אחד אצלנו זה לא 2, זה 4.

ניסן גז: ואם תסתכל בטבלה, אנחנו ידענו מ – 34 אלף שקלים האלה לעשות 113 אלף שקלים.

ניסן גז: וכל שקל שאנחנו מצליחים לגייס בנוסף למשרד הקליטה, אנחנו יודעים לבוא ולגייס עוד כספים.

ניסן גז: אם זה מהרשות המקומית שבאמת תומכת.

ניסן גז: אם זה מהחברה למתנ"סים, אם זה ממקורות אחרים.

ניסן גז: וכאן, שוב, המועצה הזאת היא מועצה קטנה.

ניסן גז: המשאבים שלנו הם מאד מאד מוגבלים, לעומת ערים אחרות, שיש להם יכולת לתעל תקציבים בצורה כזו או אחרת, ולנו בצורה אובייקטיבית קשה לנו לעשות את זה, כי אין לנו.

ניסן גז: וכן אולי צריך, מעבר לקריטריונים הקשיחים של משרד הקליטה, אולי כן לשנות פעם אחת ולתמיד את ההתייחסות למקומות קטנים שהרשות עצמה לא מסוגלת להכיל את, אנחנו לא, אי אפשר לשים אותנו באותה שורה עם ערים גדולות כמו חולון, כמו לא יודע מי.

דני דנון: ברור.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני רוצה נציגי המשרד לביטחון פנים, תציגו את עצמכם.

דני דנון: יש לכם נתונים לגבי הנוער העולה, מעורבות כזו או אחרת בעבירות?

דני דנון: אם יש לכם איזה מדדים.

איציק מועלם: תראה, המקום כמועצה אין לנו בעיות ספציפיות עם האתיופים.

איציק מועלם: אני לא יכול להצביע על תופעה שאתיופים מייצרים קטטות, או מייצרים פה עבירות או משהו אחר.

איציק מועלם: היינו רוצים לראות אותם יותר משולבים במשמר האזרחי, כדי להירתם יותר לקהילה וככה גם להיות - - -

דני דנון: או.

דני דנון: קיי.

דני דנון: מבחינת אלכוהול ובני נוער, אתם סוגרים פיצוציות?

דני דנון: כל הדברים שהחוק מקנה לכם היום?

איציק מועלם: כן, כן, עושים את זה, אבל אין תופעה כזאת בקריית עקרון.

דני דנון: פה?

קריאות: מה?

קריאות: מה?

דני דנון: בוא נעשה סדר.

דני דנון: תופעת אלכוהול של בני נוער קיימת בכל ארץ ישראל, בכל המגזרים, ולצערנו בגילאים הנמוכים אנחנו במקום הראשון בעולם.

חני דיקמן: ב – 11 בלילה תראה את התופעה.

חני דיקמן: מה הבעיה?

דני דנון: נכון.

דני דנון: אני שאלתי אותו.

אריק חדד: חני, ב – 11 בלילה את לא נמצאת כאן.

אריק חדד: אנחנו נמצאים כאן.

אריק חדד: ב – 11 בלילה יש מעט מאד נערים שמסתובבים בחוץ.

אריק חדד: אנחנו מסיירים.

אריק חדד: אפילו משטרה אומרת שאין בעיה של אלכוהול, אז את רוצה לאלץ אותם להגיד שיש בעיית אלכוהול?

חני דיקמן: אני אביא לך את שני המדריכי רחוב, שלא אני המצאתי.

אריק חדד: הם, בין היתר, צריכים להצדיק את העבודה שלהם, אבל אני אומר לך משהו, אין בעיה מיוחדת אצל עולי אתיופיה בקריית עקרון.

אריק חדד: אין.

אריק חדד: יש בכל הארץ יש תופעה של אלכוהול, אבל אין בעיה מיוחדת ליוצאי אתיופיה.

חני דיקמן: אז לא צריך לפתור את זה?

אריק חדד: אבל אנחנו מדברים עכשיו על עולים, לא על כל הארץ.

חני דיקמן: לא, אני מדברת על החבר'ה שלנו.

חני דיקמן: אתה אומר שאין בעיה של אלכוהול.

איציק מועלם: אין בקריית עקרון בעיה שאני יכול להגדיר אותה כתופעה שאתיופים שותים אלכוהול בקריית עקרון.

יוסי רידי: מה זה תופעה?

יוסי רידי: סליחה שאני מפריע לך.

איציק מועלם: אם אני אלך, אם תיכנס עכשיו לקריית משה ברחובות,

יוסי רידי: כן.

איציק מועלם: ב – 6 בערב, ב – 2 בצהרים, ב – 8 בבוקר אתה תראה אתיופים יושבים עם בקבוקי בירה ושותים אלכוהול במשך כל היום.

יוסי רידי: ומה קורה מהשעה 11, 12 בלילה?

איציק מועלם: אני לא אומר שאין פה אנשים ששותים.

יוסי רידי: שותים, שותים.

יוסי רידי: חבר'ה, אני בשבוע שעבר הייתי בסיור ב – 12 בלילה עם אחראי על נושא הביטחון והבטיחות בקריית עקרון, עם הסייר שלנו, ורבותיי, אני אומר לכם חד משמעית, אריק, אסור להתעלם מהתופעה הזאת.

יוסי רידי: יש בני נוער בקריית עקרון שיושבים ושותים כאן מ – 12 בלילה ואילך בכל מיני מקומות ציבוריים.

יוסי רידי: הם יושבים ושותים.

יוסי רידי: אני לא טוען שיש התפרעויות, או מכות כתוצאה מכך, אבל יש שתייה של אלכוהול החל מ – 12 בלילה.

יוסי רידי: בני נוער - - -

אריק חדד: יוסי, יוסי, השאלה היתה למשטרת ישראל, אם יש תופעה של אלכוהול בקרה העדה האתיופית בבני הנוער.

אריק חדד: אין תופעה כזאת של שתיית אלכוהול בקרב בני הנוער מהעדה האתיופית.

אריק חדד: אין.

אריק חדד: מה אני?

אריק חדד: אני אשנה את הנתונים?

אריק חדד: אני אאלץ את המשטרה?

טובית קהלני: הדגש הוא שהתופעה היא לכלל בני הנוער, ולא לעולים ספציפיים.

אריק חדד: נכון.

אריק חדד: זה בסדר.

אריק חדד: זה ברור.

טובית קהלני: וזה, ההתייחסות היא לכל בני הנוער, זה לא משהו ייחודי לעולים.

דני דנון: תודה.

דני דנון: עוד משהו המשרד לביטחון פנים, התייחסות שלכם?

דני דנון: תודה.

דני דנון: נציגי העדה.

דני דנון: מישהו פה תושב המקום?

אריק חדד: כולם תושבי המקום.

דני דנון: כולם תושבי המקום.

דני קסהון: אני רוצה לשמוע מאחרים, אחרי זה אני אתייחס.

דני דנון: לא, לא, לא, עכשיו הזכות דיבור.

דני דנון: אתם רוצים להתייחס?

דני דנון: זה עכשיו.

דני קסהון: אז אני אתייחס.

דני דנון: רק תגיד את שמך לפרוטוקול שיהיה לנו.

דני קסהון: דני קסהון.

דני קסהון: אני תושב כאן, ובמקרה הגעתי לועדה בתוקף תפקידי במקום אחר.

דני קסהון: אני מנכ"ל ... של קהילת יוצאי אתיופיה.

דני קסהון: אני חושב שאם אנחנו לוקחים את קריית עקרון, אני כתושב מדבר, ולא בתוקף תפקידי שבאתי אליו.

דני קסהון: אם אני לוקח את קריית עקרון מיישובים אחרים, יש הבדל עצום.

דני קסהון: יש הבדל עצום בכמה מישורים.

דני קסהון: אם אני לוקח את המישור החברתי והקהילתי בהשקעה שיש בו, הוא מעט מאד.

דני קסהון: הוא מעט מאד שאין שום משאבים שנותנים מענה בכל התחומים.

דני קסהון: אם אני לוקח את היישובים האחרים, כמו גדרה, שהוא יישוב יחסית קטן, יש שמה המון, המון משאבים שמושקע גם כלפי הנוער, גם כלפי הילדים, וגם בסיוע לימודים, וגם במרכזי ... שנותנים מענה במישור פרטני, קבוצתי, וכו', וכו'.

דני קסהון: הנושא של הנוער פה יחסית למה שהוא מתואר, הוא בעיה מאד קשה שאין בו תקציבים.

דני קסהון: אני מבין שהרשות יש לה בעיה תקציבית, אבל אין כמו תכניות של, תכנית חומש שהוחלט עליו, התכנית לא פועלת פה.

דני קסהון: כמו שתכניות של פרוייקט ...

דני קסהון: ביישובים גדולים יש להם מענה מאד גדול.

דני קסהון: כמו תכניות של מוקדי קליטה, שנותנים שירותים אדירים במקומות שונים.

דני קסהון: כאן לא קיים.

דני קסהון: מכיוון שכל החסרונות התקציביים שקיימים, אז הקהילה בעצם מוצאת את עצמה, בגלל היישוב הקטן, אני לא יודע, צריך לחשוב איך להתחבר עם יישובים שונים שנמצאים פה בסביבה.

דני קסהון: אילו היו מגייסים עוד, נוסף תקציב מהפרויקטים שמסתובבים ברחבי הארץ, אז כאן הקהילה יכלה לקבל מענה לכל הבעיות הקשות שלה.

דני קסהון: הבעיות הקשות אני מתכוון, אם עכשיו נצא לרחוב, כל הילדים נמצאים ברחוב.

דני דנון: אתה יכול להביא נתונים על עכשיו, הקיץ בקייטנות כמה ילדים היו בקייטנה?

דני דנון: כמה היו בקייטנות?

דני קסהון: אם, אם אנחנו רואים שרק 7 ילדים נרשמו לקייטנה זה אומר הכל.

דני קסהון: אם קיימים, אם קיימים ביישוב 1,300 נפשות, אז ראשי אב זה מסתכם בסביבות 400.

דני קסהון: אז כל היתר זה ילדים קטנים ונוער.

דני קסהון: אני לא בא בטענה לרשות.

דני קסהון: אבל אין משאבים חלופיים שמגיעים ומתגברים.

דני קסהון: כי הרשות לא צריכה.

אריק חדד: תן לי, אני רק רוצה לעדכן אותך, סך הכל הקייטנה היא ל – 80 ילדים.

אריק חדד: סך הכל היישוב זה 10 אלפים איש.

אריק חדד: הקייטנה היא קטנה.

אריק חדד: 80 ילדים.

דני קסהון: אבל אני אומר לך שישנם ילדים שלא נמצאים בקייטנה.

דני קסהון: מהתחלה אתה ציינת בגלל, בגלל סוציואקונומי נמוך, אם הורה יש לו 5 ילדים, או 6 ילדים, וכאשר הוא נדרש לשלם 1,000 שקל, וכאשר הוא מסובסד ב – 200 שקל ו – 800 הוא צריך להשלים, אז מאיפה את הפער הזה הוא ישלים?

דני קסהון: אז לכן, אם משרד הקליטה היה מתקצב את זה בצורה, אני יכול לקחת אותך לרשויות גדולות שכל התקציב, כל הפעילויות הם מסובסדות שהם לא משלמים.

דני קסהון: ככה זה ברחובות.

דני קסהון: ברחובות למשל יש קייטנה שההורים לא משלמים.

דני קסהון: כי הגודל של הילדים.

עוקבי: מי המסבסד שאתה אומר?

דני קסהון: שמה פועלים, לא, לא רק הרשות.

דני קסהון: שמה פועלים כמה פרוייקטים.

דני קסהון: יש את הפרוייקט של הג'וינט, שהוא סבסוד חלקי הוא נותן.

דני קסהון: יש את הפרוייקט של תכנית חומש, שהוא נותן ...

דני קסהון: אז לכן כל מיני תכניות שנכנסו לתוך היישוב עצמו הם בעצם נותנים מענה שההורים לא יכולים להתמודד איתו.

דני קסהון: לא שהם לא רוצים.

דני קסהון: כי אין להם מאיפה להביא.

דני קסהון: היום דמי הקיום שלהם הוא בקושי, אז מאיפה הם יביאו בין 800 שקל ל – 5 ילדים, הון תועפות של כסף, מאיפה יביאו?

דני קסהון: אז לכן אני בא וטוען פה צריך לעשות חשיבה אחרת.

דני קסהון: חשיבה אחרת שהיא כל המשרדים צריכים לקחת חלק, לדעתי, זה לא רק קריית עקרון.

דני קסהון: זה גם מזכרת בתיה סובלת מזה.

דני קסהון: צריך לחשוב אחרת איך אפשר לתקצב את אותם יישובים ...

דני קסהון: לפחות, בתקציבים הרבה יותר גבוהים, ולא ב – 200 שקל, או 400, 500 שקל.

דני דנון: דני, איזה עוד בעיות אתה מזהה היום בקרב העדה במקום?

דני קסהון: זה דבר, זה הנושא.

דני דנון: אני הבנתי קייטנות כרגע.

דני קסהון: לנושא של הקייטנות.

דני דנון: מה עוד?

דני דנון: מה עוד אתה רואה?

דני קסהון: מבחינת הביטחון אין אלכוהול.

דני קסהון: לא רק אלכוהול, יש סמים ואלכוהול.

דני קסהון: לא רוצים לציין את זה.

דני קסהון: אני לא רואה שמישהו מפקח, משגיח, מטפל בנוער שקיים פה.

דני קסהון: יש בעיות אדירות.

דני קסהון: צריך להסתובב ולבדוק.

דני קסהון: אני לא יודע כמה, אבל אני תושב פה, אני ער לבעיות האלה, ואני רואה אותם יום יום.

דני קסהון: צריך לפתוח את העניינים, צריך להסתכל, ולאתר את המקומות האלה, כדי לצמצם את הפער.

דני קסהון: אי אפשר לצמצם את הפער כל עוד שיש לך בעיות נוספות, ובעיות נוספות.

דני קסהון: דבר נוסף, קח את השכונות.

דני קסהון: אני אומר לך, משרד השיכון משקיע הון תועפות של כסף בשיקום שכונות.

דני קסהון: פה לא קיים שיקום שכונות.

אריק חדד: אני עוד פעם מעדכן אותך, שיקום שכונות היה כאן בין שנת 79' ל – 83'.

דני קסהון: אני יודע.

אריק חדד: היה כמעט 13 שנה.

אריק חדד: מה לעשות?

אריק חדד: שיקום שכונות זה לא יוצא וחוזר.

דני קסהון: אני יודע.

דני קסהון: אני יודע.

דני קסהון: שיקום שכונות יצא מפה.

דני קסהון: אבל צריך להחזיר אותו, לצערי.

דני קסהון: יש פה דירות, בניינים שהולכים להתפורר.

דני קסהון: אנחנו במאוחר או מוקדם מידי.

דני קסהון: אבל אני לפחות הייתי מעורב לפני 3, 4 שנים שהזמנו מהנדס שיבדוק את חוזקם של הבניין.

דני קסהון: הפער בין התוספות אפילו הוא גדול.

דני קסהון: הוא נמצא, אפשר לסייר את זה ולראות.

דני קסהון: וזה עצוב.

דני קסהון: אם משרד השיכון לא ייקח ויטפל בבניינים האלה, התוצאות הם יהיו תוצאות חמורות שנצטער עליהם.

דני קסהון: נכון שאני מדבר בלשון בוטה, אני מתנצל, לא רוצה לתקוף את אף אחד.

דני קסהון: אבל בואו, אני אומר, בואו נחשוב אחרת, כדי שאסון לא יקרה.

דני דנון: תודה.

דני קסהון: כדי שאסון אפשר למנוע אותו, עם התקציבים שקיימים ליישובים אחרים, ואם נחשוב לשיטה אחרת, נמצא את התקציבים הקיימים, נממן אותם, אז אותם ילדים שנמצאים פה, הם גם חכמים שיכולים להגיע לרמות הכי גבוהות, אבל כרגע, בגלל חוסר משאבים שקיימים הם לא יכולים להגיע לשום מקום, אלא למקומות הכי נמוכים, ואנחנו רואים את התוצאות כיום.

דני דנון: תודה.

דני דנון: כן בבקשה.

קריאה: אני רוצה להעיר.

דני דנון: את נציגת מחלקת?

קריאה: משרד השיכון מחלקת האכלוס.

קריאה: שיקום שכונות אנחנו תקצבנו בזמנו, זה באמת היהב – 83', תקצבנו למשפחות.

קריאה: כמובן שלקחנו את הבניין כבניין, וכל משפחה קיבלה לפי הצורך, לפי הבקשה.

קריאה: הרבה משפחות העדיפו להשאיר את השלד, את המעטפת, ולא לשפץ את הפנים.

קריאה: טיפלנו פר משפחות, לא טיפלנו פר בניין.

קריאה: זאת אומרת, המעטפת, חידוש המעטפת ייראה חיצוני, שכל הבניין ייראה מושלם.

קריאה: מה קרה בתוך הבתים, לא היה לנו על זה שום אחריות, ושום ביקורת.

קריאה: כל משפחה לעצמה.

דני דנון: לעצמה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אשר עוקבי, ממלא מקום ראש העיר.

דני דנון: בבקשה.

עוקבי: דני, אני רוצה באמת לברך אותך כיושב ראש הועדה שהשכלת לעשות סיורים בכל היישובים.

עוקבי: הלוואי שכל יושבי ראש הועדות יעשו כמוך.

עוקבי: באמת יישר כוח.

עוקבי: אני רוצה להגיד כמה דברים בנושא של קליטה.

עוקבי: אני חושב, מה שטעו בקליטה בשנות ה – 50' עשו את הטעות לאחר מכן בשנות ה – 70', בשנות ה – 80'.

עוקבי: חזרנו על אותן בעיות, ולכל אחד מאיתנו יש לו את התירוצים שלו.

עוקבי: העובדה שבקריית עקרון קלטנו, כאשר יישובים אחרים לא רצו לקלוט, בשנות ה – 70', 80' לא רצו לקלוט, אנחנו כן קלטנו.

עוקבי: מה שרחובות לא רצתה, נס ציונה לא רצתה, ובכל זאת קריית עקרון קלטה.

עוקבי: איפה הבעיה?

עוקבי: אחת הבעיות הקשות שלא היתה אינטגרציה.

עוקבי: זאת אומרת, ששוקנו כל אותם העולים, קנו באותם מקומות ריכוז.

עוקבי: זאת אומרת, הבאת עולים מאותם ארצות, במקום שלכל, נניח, בלוק של איזה שהוא בית יהיו 4 משפחות מתוך ה – 8, הם רכשו 8 מתוך ה – 8.

עוקבי: ומה יצא?

עוקבי: ששכונה חדשה הבאת אותה עם כל אותן הבעיות.

עוקבי: ונכון, אחר כך יש בעיות של משרד השיכון, ולשלם וועד, ולא משלמים, ופיתוח סביבתי, לא נוצרה אותה אינטגרציה, ואחר מכן היו גם כן בעיות אחרות לגמרי.

עוקבי: קריית עקרון לא יכלה לשלוח את כל הילדים לבית ספר בקריית עקרון, כי הכמות שלהם היתה מאד גדולה, ואז חלקם הילדים שלחנו אותם למקומות אחרים.

עוקבי: מה זה יצר?

עוקבי: יצר אנטגוניזם מסוים.

עוקבי: ואז אנחנו כיום מתמודדים עם אותם בעיות של קליטה בסיסית.

עוקבי: והיום אני שומע איזה שהוא תקציב דל שבאים ואומרים: טוב, אז איפה הבעיה?

עוקבי: 15 אלף שקל?

עוקבי: הבעיה היא בעיה מאד עמוקה.

עוקבי: קריית עקרון קלטה, באופן יחסי, שהיישוב שלנו גם ככה היה בעייתי, גם ככה היתה לנו בעיה של לשקם אותו.

עוקבי: קלטנו עוד איזה 10 אחוז, 20 אחוז עולים חדשים, שזה הכביד עלינו במחלקות הרווחה, ופה היתה איזה שהיא קריסה.

עוקבי: עם כל זאת, אנחנו מקצים מכסימום משאבים ביכולת שלנו.

עוקבי: נשאלת שאלה על משרדי הממשלה, כאשר הם מכירים בבעיה שביישובים אחרים אין התקבצות כזאת גדולה כמו שאצלנו במקומות מסויימים, שקשה לך לפרוץ את העניין.

עוקבי: כן בעיה של בני נוער, כן בעיה של קייטנות.

עוקבי: כן יש כל מיני בעיות למיניהם.

עוקבי: נשאלת השאלה ביחס ליישובים אחרים, אינני יודע.

עוקבי: אני לא עשיתי את ההשוואה, אבל ישנן בעיות.

עוקבי: ולכן אני חושב שצריך גם כמשרד הקליטה, משרד הבינוי והשיכון, לבוא, תתכבדו, תבואו ותיראו את המבננים איפה שהם גרים.

עוקבי: תיראו איך שהם גרים, באיזה מצב הם גרים.

עוקבי: לנו יש בעיה להיכנס לחצרות פנימיות.

עוקבי: יש לנו בעיה.

עוקבי: גם לכם יש את אותה בעיה.

עוקבי: אבל יכול להיות יחד, בשילוב, נמצא את הדרך לתת להם את הפתרון.

עוקבי: זה בלתי נסבל.

עוקבי: לכן התוצאה היא תהיה גרועה עם אותם בני נוער שהוא מגיע הביתה, רואה בכניסה שלו את הביוב זורם, אין לו את הפיתוח הסביבתי.

עוקבי: אנחנו עושים את המכסימום.

עוקבי: אבל מה קורה בפיתוח הפנימי?

עוקבי: נכון שמשרד השיכון נתן סל, ולכן אנחנו צריכים לעשות חשיבה, ואני מברך אותך שהגעת לכאן\

עוקבי: , כאשר כל אחד מציף את הבעיה.

עוקבי: כל אחד איך שהוא רואה את כל התמונה.

עוקבי: ואני מקווה שמהמפגש הזה יצא הרבה ברכה.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני רוצה לשאול את נציגת מחלקת הרווחה של העירייה: כמה תיקים יש?

דני דנון: וכמה מתוכם הם של יוצאי אתיופיה?

ורד לוי: תיקים של 2010, יש לי בסביבות 800 בתי אב, מתוכם 100 בתי אב קשישים עולים.

ורד לוי: עולים – אני מדברת על יוצאי אתיופיה וחבר העמים.

ורד לוי: ומשפחות – כולל חד הוריות, מסה מאד גדולה למחלקה, מאד גדולה.

ורד לוי: יש לנו בסביבות, גם 100 תיקים.

ורד לוי: כשרציתי לציין בהמשך שהנושא של חד הוריות, נשים מוכות מגיעות אלינו כל שבוע מיישובים אחרים.

ורד לוי: כל שבוע יש לי תיק חדש של חד הורית שהגיעה, אשה מוכה ממקלט ליישוב.

ורד לוי: שזה מעמיס עומס מאד רציני מהתקציב.

ורד לוי: הן מגיעות משם, מגיעות בלי כלום.

ורד לוי: בלי שום דבר.

ורד לוי: אני צריכה לדאוג להן.

דני דנון: למה הם מגיעות דווקא לפה?

דני דנון: האחוזים פה הם מדהימים.

ורד לוי: זאת השאלה באמת למה הן הגיעו אלינו.

אריק חדד: סליחה רק שניה.

אריק חדד: דני תבין משהו.

אריק חדד: זה מעגל כזה שהוא מתסכל.

אריק חדד: הרי פה יישוב סוציואקונומי נמוך.

אריק חדד: אדמות מינהל.

אריק חדד: הקרקע יותר זולה מקרקע מסביב, שזה קרקע פרטית.

אריק חדד: הדיור יותר זול.

אריק חדד: דיור יותר זול, זה משפחות יותר חלשות.

אריק חדד: ויותר חמור מזה, היום יש תופעה, בגלל הדיור, של שכירות.

אריק חדד: מישהו שרוצה להתפרנס לוקח את הבית שלו, מחלק אותו ל – 5, 6 יחידות דיור, ומשכיר יחידות של חדר, חדר וחצי.

אריק חדד: ומי לוקח דירה של חדר וחצי?

אריק חדד: בדרך כלל חד הורית עם הילד שלה.

אריק חדד: או זוג צעיר סוציו מאד נמוך ואז אתה מחליש את היישוב עוד יותר.

אריק חדד: זה כל כך מתאים למה שעסקנו בעבר.

אריק חדד: היתה פעם מדינה, ישראל הראשונה, וישראל השנייה.

אריק חדד: ויש את ישראל השלישית.

אריק חדד: ישראל השלישית זה ישראל שנותן ליישובים קטנים כאלה שלוקחים על עצמם את כל המטלות של המדינה, אבל המדינה לא מסייעת.

אריק חדד: ההיפך.

אריק חדד: אני כראש מועצת קריית עקרון גאה באוכלוסייה שלי, ומטפל בה ככל האפשר.

אריק חדד: אבל זה מתסכל.

אריק חדד: המדינה יוצרת מוקדים, מוקדים של בעיות, שאין, אתה לא יוצא מזה, לא סתם אמרנו, היינו בשיקום שכונות, והוא ביקש לחזור לשיקום שכונות.

אריק חדד: היינו בשיקום שכונות ב – 79'.

אריק חדד: יצאנו ב – 83'.

אריק חדד: חשבנו שאנחנו יוצאים מזה.

אריק חדד: נעשה קנה דירה, נעשה בנה ביתך, נצא מזה.

אריק חדד: בשנות ה – 80' הגיעה לכאן אוכלוסיית עולים.

אריק חדד: שוב פעם.

אריק חדד: ואז לאחרונה, המדינה לא ערה לזה, אבל לאחרונה יש בעיה סוציואקונומית קשה מאד, יש היווצרות של דור מסכן.

אריק חדד: ואפשר לראות כמה מהסממנים שלו.

אריק חדד: זה אנשים שבדרך כלל חד הורים, וזוגות צעירים שאין להם כסף לקנות בית.

אריק חדד: הם לא באים לרעננה, הם לא באים לחולון, הם באים ליישובים כמו קריית עקרון, ומנסים להציג אותנו כזה, והם באים לפה ממורמרים.

אריק חדד: כי מה זה אומר בשבילם?

אריק חדד: זה אומר בשבילם לגור בקריית עקרון זה כישלון של עצמם.

אריק חדד: הם כישלון, ולכן קנו פה בלית ברירה.

אריק חדד: כי לא יכלו אחרת.

אריק חדד: אבל המוטיבציה היא שלילית.

אריק חדד: זאת אומרת, זה לא 10 אלפים שקל יותר מהרווחה, או ממשרד הקליטה.

אריק חדד: כל המדיניות צריכה להשתנות.

אריק חדד: אם היו מביאים את העולים ומפזרים אותם בכל הארץ, בכל רחוב היו מכניסים משפחת עולים אחת, לא היתה בכלל בעיה של עולים.

אריק חדד: אבל מה עשו?

אריק חדד: אמרו לעולים: נותנים לכם קצת כסף, 120, 130 אלף שקל, תיקנו בית.

אריק חדד: אתה יודע מה?

אריק חדד: זה מדהים.

אריק חדד: אני אספר לך קוריוז, אתה חייב לדעת את זה.

אריק חדד: אני אנצל את ההזדמנות שאתה כאן, כי מזמן לא פגשתי אותך, ואני שומע עליך רבות, ואתה חייב לדעת.

אריק חדד: זה מדהים.

אריק חדד: נפגשים איתם נציגי משרד הקליטה, אמרו להם: תיראו, תיקנו ב – 130 אלף שקל.

אריק חדד: בדרך כלל הדירות היו עולים 110 אלף שקל.

אריק חדד: אז 20 אלף קנו את הריהוט של הדירות, ואמרו להם: אל תיקנו בקומה רביעית.

אריק חדד: אם תסתובבו בשכונות עולים מאתיופיה, אף אחד לא גר בקומה האחרונה.

אריק חדד: למה?

אריק חדד: יש שמה את הדודי שמש, ואז זה יכול לעשות לכם בעיות.

אריק חדד: ואז תיראו שכונות שלמות, בקומה רביעית לא גר עולה חדש.

אריק חדד: כל השכונה עולים חדשים, כל השכונה אתיופים, בקומה רביעית תושב ותיק.

אריק חדד: והוא ממורמר על השכונה, והוא מקלל אותם, והוא רב איתם, והוא בדרך כלל גם נבחר ליושב ראש הועד.

אריק חדד: אבל זה תהליך סוציולוגי בעייתי.

אריק חדד: אז יש לנו פה בקריית עקרון שתי שכונות שכולם עולים מאתיופיה.

אריק חדד: הם קנו שמה.

אריק חדד: אז זה בעצם הדיור הוא בעייתי.

אריק חדד: עצם האכלוס זה בעייתי.

אריק חדד: עכשיו, הם הגיעו אחרי שיקום שכונות, ואחרי כל ...

אריק חדד: ותרבות הדיור, זיכרונה לברכה, וכל אלה, נעלמו, אין לנו יותר.

אריק חדד: אין לנו יותר.

אריק חדד: משרד השיכון אין יותר.

אריק חדד: יש לנו הוסטל עמידר פה, עמידר לוקחת שכירות, כל ההוסטל כמעט עולים, אבל עמידר, זה כבר 10 שנים שמבטיחה לשפץ את ההוסטל הזה.

אריק חדד: אבל לא עושה כלום.

אריק חדד: והעולים גרים בתנאים לא תנאים.

אריק חדד: תראה, אני נמצא פה, תאמין לי, שאני דאגתי, אני הוצאתי להם רישיון, ואני דאגתי לזרז אותם, אבל תשמע משהו, אני אומר לכם משהו, הטעות היא בתהליך האכלוס.

אריק חדד: תהליך האכלוס היה מוטעה.

אריק חדד: היום אם יש לי חלום זה שעולי אתיופיה בקריית עקרון יבנו "בנה ביתך".

אריק חדד: יבנו דירות, וילות שלהם.

אריק חדד: אז פעם עשו תכנית שנקראת "בנה דירתך", משרד השיכון.

אריק חדד: זו היתה התכנית היחידה שהיתה טובה משרד השיכון מבחינת דיור ציבורי.

אריק חדד: תכנית נהדרת, שהמדינה הורידה את המחירים על מסים, המינהל נתן את הקרקע, והתושבים היו פטורים ממסי בניה, והדירות יצאו זולות.

אריק חדד: אבל היות והיתה כל כך מוצלחת, הפסיקו אותה.

אריק חדד: כי לא אוהבים דברים מצליחים אצלנו.

אריק חדד: אבל הפסיקו אותה.

אריק חדד: אבל חייבים, יש בעיה שתהיה, תתפוצץ לנו בפנים בעוד 10 שנים זה הדיור של הזוגות הצעירים שלהם.

אריק חדד: איפה הם יגורו?

אריק חדד: אין להם.

אריק חדד: של הותיקים אין להם.

אריק חדד: אז מה יהיה עם העולים?

אריק חדד: איפה יגורו?

אריק חדד: אין להם דירות איפה לגור.

אריק חדד: אין להם, לא יהיה להם איפה לגור.

אריק חדד: וגם לא יהיה להם את המשכנתא של ההורים שלהם.

אריק חדד: לא יהיה להם פתרונות דיור.

אריק חדד: צריך להתחיל לחשוב על פתרון של דיור ציבורי לעולים מאתיופיה.

אריק חדד: אחרת תהיה בעיה.

דני דנון: תודה אריק.

דני דנון: אני רוצה לסכם את הדיון בשתי החלטות אופרטיביות: 1 – הועדה פונה למשרד הקליטה לבחון שינוי קריטריונים של המשרד שיאפשרו ליישובים קטנים לקבל תקציבים כאשכול.

דני דנון: החלטה שנייה – הועדה פונה לחברת עמידר לשפץ באופן מיידי את ההוסטל ביישוב.

דני דנון: הועדה מודה לראש הרשות, ממלא מקומו, חברי המועצה, וכל העושים במלאכה למען קליטתם של העולים בקריית עקרון.

דני דנון: אני מודה לך אריק.

דני דנון: תמשיך בכל הכוח.

דני דנון: תודה.

אריק חדד: תודה לכולכם שבאתם.