ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 472, 2011-08-15 11:00

אלכס מילר: בוקר טוב לכולם, אנחנו נפתח את ישיבת ועדת החינוך התרבות והספורט, בתאריך 15.8.2011, ט"ו באב תשע"א, הנושא פעילות של צעירים וסטודנטים בהסברת ישראל בחו"ל.

אלכס מילר: רבותיי, אני זימנתי את הישיבה, אני כאן מברך כמובן את שר החוץ על כך שהסכים להשתתף בישיבה זו.

אלכס מילר: הנושא שעולה על סדר היום של הוועדה מדי פעם על הפעילות של גופים שונים, של העמותות, כמובן של התאחדות הסטודנטים, בכל העניין של ההסברה, אנחנו דנו כאן בסוגיות שונות, כמו החרם האקדמי, גם חרם כזה או אחר שמגיעים ממדינות שונות וכמובן עד כמה הפעילות של הגופים שלנו, אם זה גופים ממשלתיים ואם זה עמותות בקרב המאבק הלא פשוט בעניין של ההסברה של מדינת ישראל בחו"ל.

אלכס מילר: חשוב לציין שאנחנו נמצאים חודש לפני הצבעה חשובה באו"ם וכמובן שכל הפעילות המשותפת שיכולה לבוא ולסייע למדינת ישראל, מבחינתנו חשוב להעלות את הסוגיות האלה על סדר היום, לראות איך אנחנו יכולים לעזור, לסייע לכל אלו שלוקחים חלק במאבק הלא פשוט הזה.

אלכס מילר: יש לנו כאן נציגים של גופים שונים, כמובן התאחדות הסטודנטים וכל מי שלוקח חלק בפעילות, תציגו כאן את הדברים, שר החוץ, מתי שיירצה יתייחס לנושא.

אביגדור ליברמן: אני ברשותך אפתח בכמה מילים.

אביגדור ליברמן: משרד החוץ מייחס חשיבות אדירה לעבודה בתוך הקמפוסים ובקרב הסטודנטים ואין ספק שמבחינתנו, העבודה בתוך הקמפוסים הפכה לאחד האתגרים החשובים.

אביגדור ליברמן: גם לא מעט פעולות וסיסמאות אנטי ישראליות ויוזמות נולדו בתוך הקמפוסים.

אביגדור ליברמן: זה לא המקום לנתח למה זה קורה, וכמובן קשה לקבל את העובדה, גם כשנשיא מדינת ישראל, שמעון פרס, חתן פרס נובל, מופיע באוניברסיטה המכובדת ביותר באנגליה, אז קוראים לו רוצח וקוראים לו בכל מיני סיסמאות גנאי, אבל זאת המציאות וזאת העובדה, כמו שגם הקריאות ל- Boycott האקדמי ובעקבות כזה ו/או אחר לצערי כל החרמות במידה רבה נולדו והתחילו באוניברסיטאות.

אביגדור ליברמן: במשרד החוץ לפני שנה אנחנו התחלנו פעילות ממוקדת ומרוכזת בתוך הקמפוסים.

אביגדור ליברמן: מי שמרכז את הפעילות מטעם משרד החוץ, אורי רזניק, נמצא פה איתנו.

אביגדור ליברמן: עוד פעם, אנחנו מרכזים את זה בתוך הקמפוסים קודם כל בארצות-הברית ואחר-כך באירופה וזה למעשה אנחנו היום השלמנו את השנה של הפעילות ויש היערכות מיוחדת של כל אותם חבר'ה שהם בוגרי הקורסים שלנו וההשתלמויות פה בארץ שלקראת ספטמבר ודיברנו עם כולם ונראה מה התרומה, מה הערך המוסף של הפעילות שלהם, בטח לקראת ספטמבר.

אביגדור ליברמן: בכל אופן, הזירה הזאת של האוניברסיטאות, היא מן הזירות החשובות כי בסופו של דבר הכל, כל מה שקורה בעולם, הכל מתחיל מרעיון, מאיזה שהוא רעיון שהולך ומתגבש בקרב קבוצות אינטלקטואלים כאלו ואחרים, זה לא משנה מהפיכות, שינויים, יוזמות, הכל זה מתחיל בקרב הסטודנטים או בין כותלי האוניברסיטאות או קבוצות המקצועות החופשיים, כאלו ואחרים.

אביגדור ליברמן: אנחנו נשמח פה לשמוע את כל החבר'ה, כל הסטודנטים, כל ההיערכות, כל היוזמות ואני בטוח שמכל מלמדיי השכלתי, אז בטוח שיהיה לנו פה מה ללמוד ואני אומר מראש, למי שיירצה אחר-כך לעשות את ה- Follow up ולהיות איתנו בקשר ולהביא רעיונות ולהעלות, לדון, אז אחרי הישיבה נמצא שם צוות של משרד החוץ ואורי רזניק, אז תהיו אתו בקשר.

אביגדור ליברמן: אני מראש מתנצל, אני בעשרה ל- 12 עוזב לפגישה עם שר האוצר, אז אני עד אז אשמח לשמוע.

אלכס מילר: תודה, אדוני.

אלכס מילר: אנחנו נתחיל, מבחינת הדוברים, עם התאחדות הסטודנטים, אחר-כך יש לנו פרויקט ריאליטי שליטל תציג לנו וכך אנחנו נתקדם.

אלכס מילר: בבקשה.

נעם ויצנר: אני מנכ"ל התאחדות הסטודנטים.

נעם ויצנר: כב' שר החוץ, אדוני יושב ראש הוועדה, אני מודה לכם על הדיון הזה, אני חושב שזה דיון חשוב מאוד שנוגע גם באחת מהזירות שהתאחדות הסטודנטים מתעסקת אתה.

נעם ויצנר: נמצאת כאן לצידי לילך מאיר, שהיא ראש מחלקת קשרי חוץ בהתאחדות הסטודנטים כבר מעל שנתיים והנושא הזה הוא בהחלט אחד מהתחומים שאנחנו רואים את המטרה שלנו הסברת ישראל בתפוצות, בעולם הרחב וקשר עם סטודנטים יהודים ולא יהודים, בחו"ל.

נעם ויצנר: אני אפרט בכמה מילים את הפעילויות שהתאחדות הסטודנטים עושה באופן שוטף וגם אבקש לגעת בכמה דברים שאני חושב שאולי מתאים לשלב מתקדם בדיון, אבל אני רוצה לגעת בהם לגבי דברים שעוד ניתן לעשות.

נעם ויצנר: אז התאחדות הסטודנטים, ביחד עם נציגים נוספים שיש לנו כאן, ויש לנו נציגים מאגודת הסטודנטים בחיפה, באורנים, באוניברסיטה העברית, בעצם מארחים באופן קבוע משלחות של סטודנטים ולא סטודנטים שמגיעים מחו"ל ובעצם מבצעים הסברה ישראלית.

נעם ויצנר: גם כאן בארץ, גם בחו"ל, אנחנו חברים באופן קבוע באיחוד הסטודנטים האירופי, שזה גוף בעצם שיושב בבריסל תחת האיחוד האירופי ואנחנו חברים שם בוועד המנהל משנת 2007, כאשר בנובמבר 2010, אירחנו כאן בישראל את הוועד המנהל, כאן בירושלים ובתל-אביב.

נעם ויצנר: אני חושב שזה היה ביקור מאוד חשוב שבאמת הציג את הפנים היפות של מדינת ישראל.

נעם ויצנר: כמו-כן, אנחנו חברים במדנט, שזה איחוד הסטודנטים הים-תיכוני וגם שם אנחנו חברים בוועד המנהל.

נעם ויצנר: אנחנו מגיבים כמעט לכל פעילות או פעולה שיש, שמנסה לעשות דה-לגיטימציה לישראל באוניברסיטאות בחו"ל וכדומה, כמו שבוע האפרטהייד ועוד.

אביגדור ליברמן: איך אתם מתואמים עם ווג'ס?

נעם ויצנר: אנחנו נמצאים, אנחנו גם חברים בווג'ס, זה לא הזכרתי.

לילך מאיר: אנחנו חברים בוועד המנהל של ווג'ס.

נעם ויצנר: זה מובן שאנחנו חברים בווג'ס, מכירים את הנפשות הפועלות בארגון שם.

נעם ויצנר: מעבר לזה, אני חושב שאנחנו, אני רוצה לדבר על כמה דברים שאני חושב שאני פה, ביחד עם שאר הארגונים, אולי חשוב שנדבר עליהם בדיון הזה כדי שנוכל באמת לקדם את זה, מעבר לפעילויות היפות שכבר נעשות.

נעם ויצנר: יש שם המון פעילות של סטודנטים וצעירים בנושא הסברת ישראל.

נעם ויצנר: הרבה פעולות הן פעולות פילנטרופיות של אנשים בודדים שעושים את זה ביוזמת עצמם כי הם מרגישים שיש איזה שהוא פער ובאמת, הדה לגיטימציה יוצאת הרבה פעמים משורות האקדמיה, מהאוניברסיטאות בחו"ל, ולכן הגיוני שמי שיתמודד עם זה, זה הסדטודנטים.

נעם ויצנר: גם הסטודנטים הם סטודנטים, גם אנשים משכילים ברובם, דוברי אנגלית ושפות אחרות, יכולים גם לייצר הסברה שהיא הסברה לא רשמית, שיכולה להציג בעצם את הפנים, ידברו בגובה העיניים ולהציג את הפנים היפות של ישראל ולכן אני חושב שצריך לעשות מאמץ מיוחד של הרשויות, הגורמים הממשלתיים בעצם, להשתמש במשאב הזה של הסטודנטים, להסברת ישראל.

נעם ויצנר: לכן אני חושב שיש פה באמת עוד גופים שידברו אחריי.

נעם ויצנר: נכון אולי שאם זה משרד החוץ או אם זה גורמים אחרים יוכלו לייצר מעין שולחן עגול, שיבוא ויסקור את הפעילויות של הסטודנטים ויתכנס באופן קבוע ויוכל לתכלל את הפעילות הזאת.

נעם ויצנר: כי באמת יש היום פעילות יפה מאוד, פעילות שגם הרבה פעמים נעשית בתרומות, אבל אני חושב שנכון אולי שמשרד ממשלתי ייקח על זה אחריות.

נעם ויצנר: לא ברמת התקציבים, אפילו, אלא ברמת ההסברה לצעירים ואחר-כך הוצאת המשלחות החוצה באופן מסודר ויעיל יותר.

נעם ויצנר: כנ"ל גם בהוצאת משלחות לחו"ל ואירוח משלחות בארץ.

נעם ויצנר: אני חושב שכאשר יש משלחות רשמיות שאפילו מתארחות כאן בכנסת, שמדינת ישראל הרשמית מארחת אותם, נכון לשלב בתוך המשלחות האלה, שוב, שיוצאות לחו"ל ומגיעות לישראל, סטודנטים ואני חושב שזה ייתן ערך מוסף, קודם כל לסטודנטים עצמם, אבל גם לכל הסברת ישראל ואני חושב שאנחנו, אני מציע את עצמי כאן, את התאחדות הסטודנטים, פתוחים לכל רעיון ובאמת רוצים להיות חלק מהנושא הזה של הסברת ישראל ואנחנו רק מחכים ודוחפים ורוצים, למקום הזה של שיתוף פעולה עם משרדי הממשלה, עם משרד החוץ באופן ספציפי, אני כן יכול להגיד שיש לנו כבר איזה שהוא, עובדים עכשיו על איזה שהוא פעילות.

אביגדור ליברמן: עבדתם עד היום עם משרד החוץ?

אביגדור ליברמן: יש להם ניסיון, איזה שהן יוזמות?

לילך מאיר: כן, אנחנו עובדים עם משרד החוץ, אנחנו בשנה שעברה עבדנו בשיתוף בנושא של משלחת הסברה לדרבן 2 בז'נבה, ולפני שנתיים, ב- 2009, מעבר לזה, בשוטף, אני בקשר עם המשרד.

לילך מאיר: אנחנו מנסים לקדם יוזמות.

אביגדור ליברמן: ואיך עד היום שיתוף הפעולה?

לילך מאיר: בחלק מהדברים זה כן מתקדם, בהרבה מאוד דברים, אני חושבת שיש איזה שהוא ניסיון שלנו לבוא ולקדם, אבל בשל קשיים בירוקראטיים טכניים או כל פעם בשל סיבה אחרת, אז איפה שהוא זה נעצר בדרך.

אביגדור ליברמן: אצלנו אין שום בירוקרטיה.

אביגדור ליברמן: זה תמיד סיבה אחרת.

נעם ויצנר: אני רק רוצה לציין שאנחנו באמת עכשיו נמצאים בתהליך מול המחלקה למאבק באנטישמיות במשרד החוץ, כדי להניע איזה שהוא מהלך של סטודנטים שיפעלו בזירת האינטרנט והרשתות החברתיות בעולם להסברת ישראל ולמאבק באנטישמיות.

נעם ויצנר: אני חושב שבהמשך למה שלילך אמרה כאן נכון, אנחנו כל פעם מניעים תהליכים מחדש ואני חושב שהדברים האלה צריכים להישאר ולעלות מדרגה בעיקר ברמת התכלול והשימוש או ההיעזרות של המדינה, של משרד החוץ, בסטודנטים והצעירים.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: אנחנו עוד נחזור אליכם.

אלכס מילר: בבקשה.

שי עשור: צהריים טובים, אני מנהל תוכניות חינוכיות בישראל של ארגון Stand with us.

שי עשור: Stand with us הוא ארגון שהוקם בשנת 2001 בארצות-הברית, אנחנו היום הארגון המוביל והגדול בארץ ואחד מהמובילים בעולם, בכל מה שקשור בהסברה ישראלית.

שי עשור: רק בישראל אנחנו עובדים עם כ- 500 סטודנטים ישראליים בכל שנה, יש לנו תוכנית מנהיגות שחברי יספר עליה מייד.

שי עשור: אנחנו בעצם מספקים תשתית ותמיכה לסטודנטים בכל העולם, בארצות-הברית, באנגליה, בצרפת, בישראל, עוזרים לסטודנטים להביא את ישראל, להביא את הקול של הישראלים לכל מקום ומקום.

שי עשור: אנחנו עובדים בקמפוסים הבעייתיים ביותר בארצות-הברית, ברקלי וקולומביה ו- UC Irvine.

שי עשור: מספקים את התשתית ואת התמיכה, החל מתוכניות חינוכיות ועד שלטים להפגנות.

שי עשור: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה בארץ, בשיתוף פעולה צמוד ומלא עם משרד החוץ ואנחנו בעצם סביב השולחן הזה אפילו אפשר לראות נציגים של ארגונים שונים אחרים, שעדיין מעורבים בפעילות שלנו, בוגרים של התוכניות השונות שלנו.

שי עשור: חשוב להגיד שאני רוצה להצטרף ולחזק את דבריו של נועם.

שי עשור: אנחנו חושבים שתיאום בין כל הגופים וברוך השם יש הרבה גופים שעוסקים בהסברה ישראלית, של ישראלים בחו"ל ובכלל, אנחנו נשמח לקחת חלק באיזה שהוא פורום של תיאום ואנחנו, אני מחזק את דבריך.

אופיר פלג: אני מנהל את ה- Stand with us fellowship, בעצם תוכנית שפועלת כבר חמש שנים בתוך קמפוסים ישראלים.

אופיר פלג: אנחנו בוחרים בכל שנה.

אביגדור ליברמן: קמפוסים ישראלים?

אופיר פלג: בתוך קמפוסים בארץ.

אופיר פלג: אנחנו בוחרים בכל שנה 150 סטודנטים מתוך אלפי מועמדים, בשיתוף פעולה עם משרד החוץ, התאחדות הסטודנטים, ומכשירים אותם לבצע פעילות של דיפלומטיה ציבורית.

אופיר פלג: במהלך השנה נפגשים עם מומחים אסטרטגיים, יוצאים לסיורים בגדר הביטחון, נפגשים עם מתנחלים, נפגשים עם פלסטינים, כדי להכיר את המציאות כמו שהיא, עוברים הכשרות של עמידה מול קהל, עמידה מול מצלמה, כשבמהלך השנה אנחנו גם מלמדים אותם לקחת רעיון, פרויקט סטודנטיאלי שלהם, לגייס אליו כספים ולעשות אותו ולהביא את ישראל החוצה.

אופיר פלג: להשתמש בכוח שלהם בתור סטודנטים ישראלים ולהתחבר לסטודנטים בחו"ל, על בסיס, אולי זה איזה שהוא מסקנה שלי כאן, על בסיס רעיון ועניין משותף.

אופיר פלג: לדוגמה, בשנה שעברה הבאנו לכאן 70 סטודנטים מ- 25 מדינות, רעיון של הקמפוס בתל-אביב, שעסק ברפואה הומניטארית והראינו להם, לקחנו אותם לבסיסי צה"ל, ראינו את שיתוף הפעולה של צה"ל ואת העזרה שלו, כמה סיוע נכנס לעזה, איך מנהלים סיוע במצב של אסונות טבע, של מלחמה ויצרנו את הקשר הזה לישראל.

אופיר פלג: לפני שבוע אירחנו 50 סטודנטים למשפט בינלאומי גם בשיתוף פעולה עם משרד החוץ וחשפנו אותם למערכת המשפטית הענפה בישראל ויצרנו את החיבור הזה והראינו להם שמשפט בינלאומי מיושם כאן בצורה מצוינת, היו ציטוטים של אנשים שפשוט הפכו את דעתם תוך ארבעה ימים וזוהי בעצם דיפלומטיה ציבורית – סטודנט לסטודנט, מהדיון המקצועי בבוקר ועד הבירה בערב, יכול לייצר את החיבור לפרצופים, את הקשר שקורה הלאה.

אופיר פלג: בפעם הבאה שקורה כאן איזה שהוא מבצע צבאי, הטלפון הראשון שיהיה זה של הסטודנטים בחו"ל זה לסטודנטים הישראלים שהם פגשו כאן.

אופיר פלג: יש לנו כל מיני רעיונות שונים, אנחנו נותנים כלים לסטודנטים שלנו לממש את הרעיונות האלה ולמנף אותם ויש לנו כאן את ליטל ונמרוד מהקפוס בתל-אביב, שייתנו איזה שהוא רעיון חדשני, שייתן לנו את הבמה.

שי עשור: זה אחד מאותם פרויקטים שאנחנו מריצים במסגרת הארגון.

אופיר פלג: ואני רוצה לציין את שיתוף הפעולה הענף והגדל בכל שנה עם משרד החוץ, עם מחלקת הסברה, שתומכים בנו ובפעולות של הדיפלומטיה הציבורית.

אביגדור ליברמן: חייב לציין שאחד המאבקים המרתקים שהיה בשנה שעברה, לא יודע אם מישהו שם, באוניברסיטת ברקלי, על החלטה שם של החרם.

אופיר פלג: הנציגים שלנו היו שותפים לדיון.

אביגדור ליברמן: היה צריך לראות מאבק שבסופו של דבר שאב את הקונגרסמן עם שנאה, טרם חתני פרס נובל, ואני שמח שבסופו של דבר ניצחנו.

אופיר פלג: אנחנו משתדלים גם לאתר, כשאנחנו מביאים לכאן אנשים, את יושבי ראש אגודות הסטודנטים.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: בבקשה.

ליטל שמש: אני בוגרת של התוכנית של Stand with us באוניברסיטת תל-אביב.

ליטל שמש: בעצם, כמו שאופיר אמר, כל שנה החבר'ה שנבחרו מפיקים תחת ידיהם איזה שהוא פרויקט שכולו, כמובן, התנדבותי, מכספים שגייסנו, פרויקט שאנחנו הגינו ובעצם עשינו הכל בו.

ליטל שמש: אז אנחנו 20 סטודנטים בתא של אוניברסיטת תל-אביב והחלטנו לתקוף את נושא ההסברה בעצם מכיוון של סדרת ריאליטי שעלתה ממש לפני שבועיים ליוטיוב.

ליטל שמש: בחרנו ארבעה חבר'ה ישראלים, שמייצגים גוונים שונים בחברה, יש עולה חדשה מאוסטרליה שהתאהבה, הכירה כאן, אולי לפני שאני אסביר לכם על הפרויקט, אני אראה לכם את הפרומו שלו.

נמרוד אסולין: אני אסביר בינתיים על הפרויקט.

נמרוד אסולין: אני גם כן לקחתי חלק בפרויקט.

נמרוד אסולין: הרעיון שלנו היה בעצם לפנות לקהלים יותר רחבים שבדרך-כלל אנחנו לא מצליחים להגיע אליהם ולעשות את זה בעזרת היוטיוב.

נמרוד אסולין: בעצם, אחת מהסיבות של הדה-לגיטימציה, לפחות כפי שאני רואה את זה, זה פשוט שהם לא באמת מבינים מי עומד מולם, מי זה הפרצופים האלה, מי זה הישראלים האלה.

נמרוד אסולין: יש להם איזה שהוא דימוי שתמיד קשור לכל מיני נושאים שקשורים לקונפליקט ואת החיים שקורים פה מעבר לקונפליקט, אף פעם לא מציגים.

נמרוד אסולין: הרעיון שלנו היה להתמודד עם זה על-ידי כך שנביא בעצם את המגוון שיש בחברה הישראלית.

נמרוד אסולין: הסרטון שאתם עומדים לראות, ננסה בעצם בחצי דקה פחות או יותר לתמצת את זה, בואו נראה אותו.

ליטל שמש: זה סרטון, איזה שהוא טריילר של אחת הדמויות, סיוונה.

אלכס מילר: אני מציע שתנסו ואני אתן בינתיים לחיים לומר כמה מילים ואחר-כך נחזור אליכם.

חיים צ'סלר: אני מייצג כאן יחד עם ויקה ורומן, את פרויקט לימוד שהתחיל לפני חמש שנים במוסקבה, הוא מיועד בעיקר לסטודנטים יהודים דוברי רוסית וגם למנהיגות צעירה.

חיים צ'סלר: ומשם, בגלל הצלחת הפרויקט במוסקבה, זה תעתיק של המודל באנגליה, שם פגשתי את חברת הכנסת מעצמאות, וד"ר ענת וילף, שהיא גם כן חלק, הרבה שנים מעורבת בפרויקט הזה, באנגליה בעיקר.

חיים צ'סלר: הפרויקט הזה היה כל כך מוצלח שהוא עבר לאוקראינה, משם לבלרוסיה, משם למולדובה והדבר המעניין שהוא הצליח מאוד בארץ וגם בארצות הברית.

חיים צ'סלר: הפרויקט המיידי שבו אני יכול להגיד שזה מעניין מאוד בשיחה כאן, אנחנו מתכננים בחודש מרץ הקרוב כנס גדול בפרינסטון.

חיים צ'סלר: יחד עם נשיא האוניברסיטה העברית ועם נשיא פרינסטון, ומיותר לציין שמי שלימד שם זה אלברט איינשטיין, וכל הנושאים שגם יושב ראש הוועדה וגם שר החוץ דיברו עליהם, יבוא לידי ביטוי בכנס הזה.

חיים צ'סלר: יתר על כן, אני יכול להגיד לכם שבאירוע שהתקיים לא מכבר, שיושב ראש ועדת החינוך אלכס מילר, חבר הכנסת אלכס מילר היה שם, היה דיון על 20 שנה ליחסים בין ישראל ואוקראינה, יחד אתו ויחד עם השגרירה והשר יוסי פלד, היה לנו קודם לכן, חודש קודם, אירוע דומה יחד עם השגרירה ועם אריה לוין שהיה השגריר הראשון ברוסיה, גם כן דיון על 20 שנה ליחסים עם רוסיה.

חיים צ'סלר: יש לנו בעוד חודש אירוע דומה בסן פטרבורג, שם גם כן אנחנו עם השגרירה ויחד עם שרת הקליטה ויחד עם אנשים מקומיים, כך שאנחנו כבר הבענו מספר פעמים את הרצון לקחת ולהשתלב במסע הסברה של ישראל בחוץ לארץ.

חיים צ'סלר: אנחנו בקשר עם משרד החוץ, אנחנו בקשר עם משרד התפוצות ואני פונה לשר החוץ כבר תקופה ארוכה, אני מקווה שבסוף נצליח גם להזמין אותך לאחד מהאירועים שלנו.

חיים צ'סלר: אני לפחות מתמיד בזה.

חיים צ'סלר: בסוף אני בטוח שנצליח.

חיים צ'סלר: יש לנו באוקטובר אירוע באודסה ואנחנו אפילו מתכננים אירוע יחד עם ממשלת סין.

אביגדור ליברמן: אני חושב שגם אלכס וגם שרת הקליטה מייצגים אותי הרבה יותר טוב מאשר אני יכול לייצג את עצמי.

חיים צ'סלר: הם באמת מייצגים אותך בכבוד וגם אנסטסיה מיכאלי היתה ברוב האירועים שיש לנו והביאה כבוד למגזר, מה שנקרא.

חיים צ'סלר: אני רוצה להגיד לסיכום, יש לנו אפילו, כב' השר, אנחנו מתכננים עכשיו אירוע מיוחד אפילו עם ממשלת סין, סביב פסטיבל הקרח שמתקיים בינואר.

חיים צ'סלר: היתה לנו פגישה עם ראשי הממשל הסיני.

חיים צ'סלר: אנחנו רוצים לציין את זה, כפי שידוע לכם, חלק גדול מיהדות רוסיה חיו בחרבין, ביניהם אנשים מפורסמים כמו משפחת אולמרט, כמו לנקין ומשפחות אחרות שיש להם הרבה השפעה בחברה הישראלית וגם במשק ואנחנו מקווים לעשות את זה גם בשיתוף עם משרד החוץ.

חיים צ'סלר: לסיום, אני חושב שהפריסה שאמרתי לכם, ולא דיברנו על ישראל, בזה אני אסיים.

חיים צ'סלר: תראו, אנחנו קיימנו השנה, בפעם הרביעית ברציפות, אירוע בארץ.

חיים צ'סלר: הפעם עשינו את זה סביב לימוד בנושא המדע והטכנולוגיה והחלל.

חיים צ'סלר: הזמנו לזה אסטרונאוט אמריקאי יהודי בשם גארד רייסמן והיה לנו מספיק חוצפה לפנות לרוסים.

חיים צ'סלר: אמרנו, אם בא אסטרונאוט אמריקאי, למה שלא יבואו אסטרונאוטים רוסים, שמציינים 50 שנה לטיסה של גגרין והם הזמינו על חשבונם, גם אסטרונאוט שהיה ביחד עם גארט רייסמן, מישל קריינקו, וגם את ליאונוב.

חיים צ'סלר: אבל זה לא הדבר החשוב.

חיים צ'סלר: הדבר החשוב מה ליאונוב אמר, בפומבי, באירוע הגדול בבאר-שבע.

חיים צ'סלר: הוא אומר – אני לא מאמין.

חיים צ'סלר: מה זה, אני צריך לבוא ולשרת את ההסברה הישראלית?

חיים צ'סלר: לא האמנתי בחיים, אני פעמיים גיבור ברית המועצות, בא הנה ואני אומר לכם שפרויקט לימוד זה הפיתרון לחינוך ברוסיה.

חיים צ'סלר: רק בצורה כזאת נוכל לפתור את הבעיות של רוסיה.

חיים צ'סלר: אז אני רוצה, חלק קטן, אמנם פרפרזה, אבל בכל-זאת זה מראה את האפקטיביות של העבודה שלנו.

אלכס מילר: תודה.

ליטל שמש: אפשר עכשיו להראות את הסרטון.

ליטל שמש: אני רק אראה לכם את הפרומו שלנו ואז אני אסביר קצת על הפרויקט.

ליטל שמש: [מוקרן סרטון]

אנסטסיה מיכאלי: למה כתוב Is real?

ליטל שמש: זה השם שמצאנו לתוכנית בעצם, Is real, בעצם, המשחק המילים על ישראל וגם להראות בעצם את החיים האמיתיים, בלי עריכה, בלי מסיכות.

ליטל שמש: פשוט בחרנו ארבע דמויות שלדעתנו מייצגות מגוון של הקשת החברתית, יש את סוואנה, שהיא אוסטרלית שעלתה לארץ והכירה כאן מישהו והתאהבה בו ונשארה לגור כאן, יש את היימן שהוא ערבי ישראלי.

אנסטסיה מיכאלי: זה לא מובן.

ליטל שמש: מבינים את זה כשמתחילים לעקוב אחרי הסדרה, בעצם.

ליטל שמש: כל אחד חושף את החיים שלו, נתנו להם מצלמות, הם צילמו את החיים שלהם, הכל, חיי המשפחה והבילויים והקשר לישראל ויש את היימן שהוא ערבי ישראלי בעצם, תל-אביבי, גיי.

ליטל שמש: זה פרומו.

ליטל שמש: זה פרומו לסדרה.

ליטל שמש: יש את יאיר, שהוא במקור היה, גר בהתנחלות ועכשיו הוא מורה דרך, מעביר הרבה קבוצות של תיירים ואנשים שמגיעים לכאן ויש את שי דורון, שבטח כולכם מכירים, שהיא הקפטנית של אליצור רמלה והיא עשתה לנו המון המון כבוד בעולם.

ליטל שמש: המטרה היא בעצם להראות את ישראל, להראות שאנחנו אנשים שיש לנו חיים כאן, לנסות לנפץ את התדמית הציבורית הלא טובה שיש לנו בעולם.

ליטל שמש: אנחנו לא נוגעים בסוגיות קשות, אנחנו לא מנסים לשכנע בכל מיני סוגיות פוליטיות כאלו ואחרות.

ליטל שמש: אנחנו פשוט רוצים להראות שיש כאן חיים וגם אותו יאיר, שגר בהתנחלות, יש לו את הקונפליקטים שלו, גם היימן שהוא ערבי ישראלי, גיי, גר בתל-אביב, יש לו את הקונפליקטים שלו, אבל כולנוב בסופו של דבר אנשים ואנחנו מאמינים שזאת הדרך הכי טובה להגיע לכמה שיותר אנשים בעולם, כי היום כולם באינטרנט, כולם ביוטיוב, כולם ברשתות חברתיות והכוח של פרויקט כזה הוא הרבה יותר חזק מהמון כנסים שאפשר לעשות או הסברות כאלו ואחרות ואנחנו בעצם צריכים כמה שיותר עזרה, כי זה פרויקט שהרמנו לגמרי לבד, עם תמיכה של Stand with us, הכל עם גיוסי כספים, תרומות ואנחנו רוצים להגיע וכאן בארץ היתה היענות ציבורית מאוד גדולה.

ליטל שמש: המון, אני אכנס לתיקייה המון אייטמים בעיתונות, ערוץ 1, ערוץ 2, גלי צה"ל, רדיו תל-אביב, עשינו פרויקט השקה מאוד גדול.

ליטל שמש: זאת אומרת, יש היענות מאוד מאוד יפה בעיתונות בארץ, אבל החלק הבאמת קשה, העבודה הבאמת קשה, מתחילה עכשיו.

ליטל שמש: אנחנו צריכים כמה שיותר עזרה להגיע לחו"ל, אם זה קונסוליות, קהילות יהודיות.

ליטל שמש: הנה, זה כמה מהדוגמאות לאייטמים שהיו לנו בעיתונות.

אביגדור ליברמן: חשוב כמה היענות היתה בחוץ לארץ, כי בארץ זה ניחא, אנחנו פה משוכנעים.

אביגדור ליברמן: השאלה היא אם קיבלתם פידבקים מחוץ לארץ.

ליטל שמש: בדיוק.

ליטל שמש: אנחנו מנסים להיכנס גם לקהילות בחו"ל.

ליטל שמש: קיבלנו כמה אייטמים גם באתרים בחו"ל, אבל זה באמת האתגר האמיתי ולכן אנחנו צריכים, חדשות ערוץ 2, לכן אנחנו, הצינור, זה עמוד היוטיוב שלנו.

ליטל שמש: יש לנו אתר, יש לנו דף פייסבוק.

שי עשור: ליטל, אם אני יכול להגיד משהו.

שי עשור: אני מניח שלפחות ל- 60% מהאנשים פה יש, מחוברים לאיזו שהיא רשת חברתית.

שי עשור: אנחנו נשמח אם כל אחד מכם ייכנס בזמנו החופשי וכמו שאנחנו מבקשים מהאקטיביסטים שלנו בכל העולם, לתת ב- Like, לעשות Share.

שי עשור: רק כך אנחנו נוכל להגיע לקהלים.

שי עשור: כל אחד מאיתנו יש לו את האופציה להפיץ את זה עוד ועוד.

אלכס מילר: כמה זמן אתם לקחתם בשביל שהפרויקט הזה צריך לעבוד?

אלכס מילר: זאת אומרת, הרי זה תוכנית ריאליטי שהיא צריכה מתישהו להסתיים.

שי עשור: הפרקים משודרים, יש ארבעה או חמישה פרקים לכל דמות.

שי עשור: אם את רוצה להמשיך?

ליטל שמש: כן.

ליטל שמש: לא, לא כל דמות.

ליטל שמש: בכל שבוע עולים פרקים באופן מסודר, משהו כמו פעמיים-שלוש בשבוע לכל דמות יש את הפרקים שלה, אפשר לעקוב אחרי הדמויות שאוהבים והסדרה כולה אמורה לרוץ ברשת משהו כמו חודשיים.

ליטל שמש: כמובן שזה נשאר שם וזה לא הולך לאף מקום ואת עיקר המסה של ההפצה אנחנו מתכוונים לקיים בחודשיים-שלושה הקרובים.

אלכס מילר: מצוין.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: ווג'ס, בבקשה.

חיה פומרנץ: שלום, אני סגנית יושב ראש ווג'ס.

חיה פומרנץ: אוליבר נמצא כרגע במשלחת סטודנטים של What is real, בדרום אפריקה, אז הוא ביקש ממני לייצג אותו.

חיה פומרנץ: אנחנו מאגדים 49 התאחדויות סטודנטים יהודים בעולם, ב- 49 מדינות והרעיון הוא שאנחנו ארגון על, אנחנו דואגים שכל האוניברסיטאות יהיו מסונכרנות.

חיה פומרנץ: אנחנו מקיימים פעם בשנה Conference בירושלים, שכל הסטודנטים ברחבי העולם מגיעים אלינו ואנחנו דנים בכל מיני סוגיות אקטואליות, לראות מהי התגובה בכל אחד מהקמפוסים ואיך אפשר ללמוד אחד מהשני.

חיה פומרנץ: בנוסף לזה, אנחנו, יש כמה דברים שאנחנו דואגים לכך שבכל הקמפוסים יהיה סנכרון ולראות מה הקושי של כל מדינה ויש לנו את הארגונים, את הפעילויות שאנחנו עושים בעצמנו.

חיה פומרנץ: בחודש אפריל האחרון, היתה משלחת של סטודנטים שהתקיימה בניו-יורק והם דאגו למצוא תגובה אחידה לסטודנטים ברחבי העולם בוועידת דרבין שתתקיים בקרוב.

חיה פומרנץ: אנחנו גם מביאים בספטמבר עשרה סטודנטים מרחבי העולם שיגיעו לארץ לתוכנית דיפלומטים צריכים, כדי להראות להם את ישראל מכל מיני בחינות.

חיה פומרנץ: בעיקרון, אנחנו מאמינים שהסטודנטים בכל מדינה בעולם, הם אלה שיש להם את הקשר הכי טוב לקהילות של עצמם, הם יודעים, הם מכירים את הסטודנטים באוניברסיטאות שלהם, הם יודעים הכי טוב איך לייצג את ההשקפות והם יודעים איך לפעול כלפי הסטודנטים במדינות שלהם.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: דוד.

דוד רויטמן: שלום.

דוד רויטמן: אני מנהל תנועת נוער עזרא בצפון אמריקה, מדינות חבר העמים.

דוד רויטמן: סקירה קצרה על הפרויקטים שאנחנו עושים שקשורים בעצם להסברה: אחד הפרויקטים האמונים שאנחנו הקמנו בעצם זה התגלית הרוסית, מה שנקרא היום.

דוד רויטמן: אנחנו המארגן הרוסי היחיד בצפון אמריקה והמארגן הרוסי הגדול של תגלית בעולם היום ועם אלפי חבר'ה צעירים לארץ, הם משתפים פעולה גם עם משרד החוץ, בחלק של הביקור של החניכים בארץ לקבל הסברה ותכנים ממשרד החוץ, עושים גם הרבה מאוד פרויקטים של מנהיגות, פרויקטים של מנהיגות, של מנהיגים צעירים מכל המדינות שבהן יש יהודים דוברי רוסית, מביאים אותם לארץ וכל זה עצום וחשוב ואפשר להמשיך ולספר על הפעילות הזאת שעות על גבי שעות ולפתוח אתרי אינטרנט ולהראות תמונות וזה חשוב וזה באמת מאוד מאוד יקר לליבנו.

דוד רויטמן: אבל אני היום פה לא בשביל זה, לא בשביל לספר ולהתהדר בפעילות העניפה שאנחנו עושים והיא גדלה ומכפילה את עצמה כל שנה.

דוד רויטמן: עם כל זה, אני היום אחרי הרבה שנים של פעילות, מוכרח לבוא ולהודות שכמה שאנחנו נהיה חשובים, הארגונים, ויש פה הרבה מאוד ארגונים מפוארים, עם היסטוריה מפוארת והרבה מאוד הישגים, זה מאוד חשוב וזה מאוד יפה ומרגש, אבל לצערי, זה לעולם לא יחליף עוצמה של מדינה ויכולות של מדינה ומשרדי ממשלה, שיכולים לבוא ולמנף את הפעילות הזאת לרמה אחרת לגמרי, כי לדעתי, הרמה שקיימת היום, היא לא מספקת, בלשון המעטה.

דוד רויטמן: עם כל הפעילות העניפה של כל הארגונים היהודיים בעולם ובאמת יש שם שיתוף פעולה ואין יותר מדי סתם מלחמות וחילוקי דעות על כלום, באמת יש רצון של כולם לעבוד ביחד לטובת השיפור של תדמית מדינת ישראל וכל זה, ברור לנו, לא מגיע לעשירית ממה שזה אמור להיות ויכול להגיע.

דוד רויטמן: והמצב שלנו – בהתאם.

דוד רויטמן: המצב של הקהילה היהודית בהתאם והרגשנו את זה במלחמת לבנון השנייה, כשהרגישו בקהילה ובעולם שאנחנו קצת ירדנו, מבחינת ההצלחה שלנו, במלחמת לבנון השנייה.

דוד רויטמן: היחס לקהילה היה בהתאם, הקהילות הרגישו בהתאם.

דוד רויטמן: והמדינה לא באמת קמה ונתנה לזה גיבוי.

דוד רויטמן: המדינה לא באמת עמדה מאחורי הקהילות והקהילות הרגישו פחות או יותר לבד בסיפור הזה.

דוד רויטמן: וכל עוד הדבר הזה לא ישתנה, כל עוד המדינה לא תיקח על עצמה להוביל ולשתף בתהליך הזה קהילות וארגונים, הדבר לא ישתנה באופן משמעותי והמדינה והקהילות בגולה ימשיכו לסבול מהיחס ומהסיטואציה שבה אנחנו נמצאים כיום ולא צריך להסביר לכולם עד כמה המצב קשה ולא נוח.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: חברת הכנסת וילף, בבקשה.

עינת וילף: תודה רבה לך ואני רוצה לברך על קיום הישיבה והדיון.

עינת וילף: אני רוצה להתנצל שאני צריכה לצאת לישיבה של ועדת הכספים.

עינת וילף: היה לי חשוב מאוד להיות פה אתכם היום.

עינת וילף: אני מאוד מברכת על כך שאנחנו נמצאים היום במצב שמבחינת ההנהגה של מדינת ישראל, יש הכרה היום בעומק האיום ובכך שהניסיון לחתור תחת הרעיון הציוני ותחת הלגיטימציה שיש לרעיון שלעם היהודי יש זכות הגדרה בארצו, ההכרה שמדובר כאן בנושא שהוא שווה ערך והוא חשוב לאיומים אחרים שבדרך-כלל אנחנו נוהגים לקחת אותם יותר ברצינות, ואני שמחה על כך ומברכת על כך שזה באמת עלה לסדר היום.

עינת וילף: אנחנו נמצאים היום בשלב שמרגע שהכרנו באיום, נשאלת השאלה בעצם איך אנחנו נערכים אליו, איך אנחנו, מה המוסדות ומה האמצעים ומה הדוקטרינה וגם מה התקציבים כמובן.

עינת וילף: לפעמים אני מדברת על כך שכמו שיש לנו את צה"ל, את ה- IDF, אז צריך שיהיה לנו את ה- IIDF, יהיה לנו את ה- Israeli intellectual defense forces.

עינת וילף: כלומר, שיהיה לנו בעצם את צבא ההגנה האינטלקטואלי לישראל, שיהיה כולו קודש להגנה על הרעיון הציוני בכל זירה שהיא ואין ספק שיש חשיבות גדולה לכך שזה יובל על-ידי משרד החוץ ועל-ידי מדינת ישראל אבל דווקא בגלל האופי הייחודי של האיום, שהוא לא צבא, הוא מתרחש בכל זירה, בין אם זה האו"ם ובין אם זה סופרמרקט בלונדון, והרשתות החברתיות והאקדמיה והתקשורת, גם המענה חייב להיות מבוזר.

עינת וילף: כלומר, מה שיכולים לעשות סטודנטים בעלי יוזמה, עם רעיון מקורי, הרבה פעמים יכול להיות הרבה יותר משמעותי ממה שנעשה בתהליכים היררכיים ומסודרים.

עינת וילף: ולכן, חשוב במידה מסוימת, יש מקום למדינה ויש מקום מאוד חשוב למדינה בתהליך הזה, אבל חשוב להשאיר את הבלגאן ברמה מסוימת כדי לאפשר לרעיונות טובים ולמענים לעלות מתוך השטח, כי זה סוג הזירה שאנחנו מתמודדים בה.

עינת וילף: לזירה מבוזרת צריך לתת מענה מבוזר, וכאן החשיבות הגדולה שלכם, של חיילים ב- IIDF.

עינת וילף: דבר קונקרטי מתוך השיחה שעלתה פה, אני חושבת שמאוד כדאי שאתם, בהתאחדות הסטודנטים, תהיו בקשר עם המחלקה לקשרי חוץ פה בכנסת.

עינת וילף: אנחנו מקבלים המון משלחות של סטודנטים, חברי הכנסת נפגשים אתם, זה רעיון מאוד יפה.

אביגדור ליברמן: צעירים, לאו דווקא סטודנטים.

עינת וילף: כן, גם צעירים, גם אפילו, גם תלמידי תיכון, גם סטודנטים וגם צעירים בכלל, הרבה פעמים אנחנו מקבלים צעירי מפלגות, הגופים הצעירים של מפלגות, מגיעים בכמויות משמעותיות לכנסת, בהחלט יכול להיות שיש מקום לתאם סוג של נוכחות של סטודנטים ישראליים שיהיו אתם כאן במהלך הביקור שלהם ואני חושבת שזו דרך לתאם את זה.

עינת וילף: אז באמת רק להגיד יישר כוח על העבודה, אני תמיד לרשותכם אם אני יכולה לסייע במשהו ולהזכיר שעם כל הרצון לרצות את מקומה של המדינה, דווקא יש חשיבות מאוד גדולה לעבודה שאתם עושים מתוך השטח, כי הרבה פעמים המענה שעולה מתוך השטח הוא יותר נכון ויותר חכם לאיום שאנחנו נתקלים בו.

אופיר פלג: אפשר לומר משהו 20 שניות?

עינת וילף: כן.

אופיר פלג: אני חושב שנגעת בנקודה טובה ואני רק רוצה להוסיף שזה לא רק אלמנטים אדמיניסטרטיביים או פרוצדוראליים.

אופיר פלג: אנחנו גם נתקלים הרבה מאוד פעמים, ה- Credibility, האמינות שיש לסטודנטים כשהם פונים ומזמינים סטודנטים זרים, הרבה מאוד פעמים עולה על האמינות של מדינה, בגלל שכשבן-אדם רואה לוגו של מדינת ישראל אז אני חושב על סטודנט זר, הוא אומר – OK, זה מודל של מדינה, והשיתוף פעולה הזה, הבלתי אמצעי בין מדינה לבין NGO's, בעצם יכול לפתור גם את בעיית הפרוצדורה וגם את בעיית האמינות, שהיא הרבה פעמים גם.

עינת וילף: תודה רבה.

אלכס מילר: אוניברסיטת חיפה, יש לנו את אגודת הסטודנטים, בבקשה.

אלכס מילר: מיכאל טפליצקי: כן.

אלכס מילר: אני בכובעי כסגן יושב ראש אגודת הסטודנטים, אבל אני גם מייצג פה את ישראל המאוחדת, שזה ארגון שתכף אני אסביר עליו, ספי פה אתי ביחד הקים.

אלכס מילר: איפה איציק?

ליטל שמש: איציק באוהל.

אלכס מילר: נזיפה חמורה תעבירו לו.

מיכאל טפליצקי: האמת היא שהדיון הזה מתקיים בתזמון מושלם.

מיכאל טפליצקי: בעוד שאנחנו מדברים פה במכללה למינהל בראשון, קורה אירוע שנקרא ישראמון.

מיכאל טפליצקי: 150 סטודנטים מהארץ ומהעולם, רובם מהעולם למעשה, מגיעים לכנס של מודל האו"ם, מודל האו"ם זו איזה שהיא תוכנית אקדמית שמנוהלת על-ידי סטודנטים, מתקיימת בכל העולם, כ- 400 כנסים, עשרות אלפי משתתפים.

מיכאל טפליצקי: הכנסים האלה מדמים בעצם פעולה של האו"ם, ועדות של האו"ם, מועצת הביטחון, ה- ICJ, למי שמכיר, בית המשפט הבינלאומי לצדק.

מיכאל טפליצקי: הסטודנטים מדמים מדינות, הסטודנטים משחקים דיפלומטים.

מיכאל טפליצקי: הם לעולם לא ידמו את המדינה שהם באים ממנה ובעצם הם משתתפים בכנסים האלה ברחבי העולם.

מיכאל טפליצקי: יש כנס אחד כזה בארץ אבל לא עליו נדבר.

מיכאל טפליצקי: אני רוצה לדבר על הארגון שהקמנו.

מיכאל טפליצקי: הקמנו ארגון שהוא ארגון גג לכל המועדוני מודל האו"ם בארץ.

מיכאל טפליצקי: יש כבר מספר מוסדות אקדמיים שיש בהם מועדונים כאלה.

מיכאל טפליצקי: המועדונים הם לא קשורים למוסד, הם לגמרי יוזמה עצמאית של הסטודנטים.

מיכאל טפליצקי: המועדונים האלה נוסעים לכל מיני כנסים בחו"ל.

מיכאל טפליצקי: אנחנו למשל השנה היינו ביורומון, שזה הכנס האירופאי.

מיכאל טפליצקי: היום שם למעלה מ- 600 סטודנטים מכל רחבי העולם.

מיכאל טפליצקי: אנחנו השתתפנו בכנס ואנחנו גם הבאנו פרסים.

מיכאל טפליצקי: רבע מהפרסים אנחנו גרפנו, כשהיינו אחוז מאוד מאוד קטן, 3% בעצם מהמשתתפים, הבאנו הרבה מאוד כבוד לישראל.

מיכאל טפליצקי: השנה אנחנו גם טסים להמבורג, לכנס נוסף שמתקיים.

מיכאל טפליצקי: אני חושב שיש חשיבות מאוד מאוד גדולה לעבודה.

אלכס מילר: מתי אתם לומדים?

מיכאל טפליצקי: תוך כדי.

מיכאל טפליצקי: יש חשיבות מאוד מאוד גדולה להסברה בלתי פורמאלית, כמו שהחבר'ה פה לפניי הציגו.

מיכאל טפליצקי: אנחנו מציגים פן קצת שונה.

מיכאל טפליצקי: אני חושב שאם יש כנס שבו משתתפים 600 סטודנטים שזה הסטודנטים הכי משפיעים שהולכים לעצב את דעת הקהל, סטודנטים שלומדים משפטים, משפט בינלאומי, דיפלומטיה וכו' וכו', זה סטודנטים שהולכים להיות הפוליטיקאים של מחר, אנשי התקשורת של מחר, חשוב מאוד שיהיו ישראלים שיהיו שם ויעסקו בהסברה לא פורמאלית ואני חושב שאפשר להרים את הכפפה ולתת איזו שהיא הכרה לארגון הזה.

מיכאל טפליצקי: אנחנו נשמח לעזרה, אנחנו מסוגלים להעמיד היום סטודנטים ברמה מאוד גבוהה, עם ידע טוב באנגלית ובשפות נוספות, שרוצים לנסוע לכנסים האלה ומוכנים להשתתף בהם, ואנחנו נשמח לכל עזרה שהיא.

מיכאל טפליצקי: אנחנו גם מתואמים עם התאחדות הסטודנטים.

מיכאל טפליצקי: זהו, בגדול.

אלכס מילר: תודה.

ספי שלם: אני מבקש להוסיף מילה אחת.

ספי שלם: אני מנהל את המועדון מודלים באוניברסיטת חיפה, חבר ועד של הארגון שלנו, שנקרא ישראל המאוחדת, United Israel.

ספי שלם: שני דברים חשובים בקשר לזה.

ספי שלם: קודם כל, כשאנחנו נסענו לכנס האחרון במסטריכט בהולנד, קיבלנו סיקור תקשורתי מאוד רחב שם.

ספי שלם: אנחנו היינו במשלחת מעורבת של יהודים וערבים מישראל, הם מאוד התלהבו מהרעיון לגלות שלערבים במדינת ישראל יש אפשרויות שוות ליהודים, הם לא ידעו את זה וקיבלנו סיקור תקשורתי בעצם מכל גוף תקשורת שהיה שם.

ספי שלם: מעבר לזה, האנשים כמו שמיכאל אמר, האנשים שמגיעים לשם, ברחבי העולם, כל מי שטיפה חושב על להיות פוליטיקאי או להיות עיתונאי או משהו, משתתף בכנסים של מודל או"ם ובעצם אנחנו מגיעים ישירות לאנשים האלה.

ספי שלם: הרבה מהם מגיעים אלינו.

ספי שלם: אנחנו כבר אירחנו אצלנו שלוש משלחות של אנשים שפגשנו בחו"ל והם הגיעו אלינו בחזרה והם מאוד מתלהבים מהנושא הזה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: משרד החינוך, בבקשה.

שיר מנוחין: אני יכולה להוסיף רק מילה בשם אגודת הסטודנטים בבן גוריון?

אלכס מילר: רגע, משרד החינוך נרשם כאן.

הדרה רוזנבלום: תודה.

הדרה רוזנבלום: אנחנו במשרד החינוך בהחלט עוסקים לא מספיק לטעמי, בחילופי נוער ומשלחות.

אלכס מילר: גם לטעמי.

הדרה רוזנבלום: אחד הפרויקטים המאוד יפים שאנחנו עשינו, אני דרך אגב, חושבת שההסברה צריכה להתחיל לא רק באוניברסיטה, אלא הרבה לפני כן.

הדרה רוזנבלום: אחד הדברים שאנחנו עשינו וזה עשינו לאורך שנים, היה יחד עם משרד החוץ שותפות מדהימה בנושא של שגרירים צעירים.

הדרה רוזנבלום: לצערי, לפני חמש שנים זה הפסיק, עד היום יש שגרירויות שפונות אלי ומבקשות מדוע אנחנו לא ממשיכים עם זה.

הדרה רוזנבלום: זה נעצר בזמנו בגלל חוסר תקציב ואחר-כך העברת המשוגעים לעניין להיות קונסולים ושגרירים במדינות שונות.

הדרה רוזנבלום: לצערי, זה מאוד חבל.

הדרה רוזנבלום: דרך אגב, אם הוצאנו בשנה 45 ילדים, לפחות בין עשרה ל- 15 אחר-כך הפכו להיות צוערים צעירים בקורס, כי זה דבק בהם ואני חושבת שהסברה כלפי חוץ זה לא רק כל דבר עם משלחת, אלא אנחנו בהחלט מאוד רוצים, יחד עם משרד החוץ, אנחנו צריכים עזרה.

אלכס מילר: מה התקציב שלכם, יש לכם מחלקה לחילופי נוער, נכון?

הדרה רוזנבלום: יש מחלקה לחילופי נוער שהיא בתקציב מאוד מאוד נמוך, הם עכשיו הופכים להיות רשות.

אלכס מילר: אבל אתם מנצלים אותו עד הסוף?

אלכס מילר: כל שנה הוא מנוצל?

אלכס מילר: כל התקציב?

הדרה רוזנבלום: לדעתי, כן.

לילך מאיר: אתם עובדים דרך המועצה?

הדרה רוזנבלום: לא רק, ממש לא רק.

אלכס מילר: לא לא, סליחה.

הדרה רוזנבלום: יש לנו גם מחלקה לקשרי חוץ במרד, שהיא בדרך-כלל, כשיש פרויקט או דברים, היא מקבלת תקציבים, זה לא דבר שיש, יש לנו בעיה בעניין הזה.

הדרה רוזנבלום: אנחנו פשוט לא מספיק עובדים בקשר עם משרד החוץ, לטעמי, והרבה מאוד פעמים בגלל שגם שם יש בעיה של חוסר אדם ותקציבים, אבל אנחנו בהחלט רוצים, אני אחראית על כל הנושא, אני מפקחת ארצית על כל הנושא של מנהיגות צעירה, נבחרת וייעודית, מועצות וכו', והרבה מאוד פעמים אנחנו עושים להם פעילויות של הסברה, כי לדעתנו, בכל נסיעה ובכל מסע ובכל התנהגות של נוער בחו"ל, יש מן ההסברה.

הדרה רוזנבלום: כי הם הראשונים שמכירים.

הדרה רוזנבלום: אני כן רציתי להדגיש את הנושא של שגרירים צעירים, כי בגיל צעיר, כשהחבר'ה האלה היו יוצאים לשבועיים או לשלושה, ביקרו בבתי-ספר, נמצאו ממש ישירות בערים השונות, במפגשים עם סטודנטים צעירים, עם קולג'ים, זה עשה אפקט מדהים ועד היום יש לנו לזה המשכים.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: חיים, בבקשה.

חיים בן עמי: אני נציג מערכת הביטחון ומייצג פה גם את משרד הביטחון וגם את צה"ל, אבל אני אתייחס בייחוד לחלק של משרד הביטחון ולחלקים נוספים.

חיים בן עמי: קודם כל, אני מזמין את כולם לראות פעילות של הסברה שנעשית בשיתוף פעולה בין תנועת נוער צבר, שהיא תנועת בת של תנועת הצופים, משרד הקליטה ומערכת הביטחון, מחר בשעה שש בבוקר נוחת מטוס 320 ילדים יהודיים מתייצבים פה במדינת ישראל, באים לשרת בצה"ל, 70% מהם נשארים במדינת ישראל וחצי מהאוכלוסייה הזאת, ההורים שלהם מגיעים גם.

חיים בן עמי: וזה בחלק של ההתפארות ואני ממש מרגיש ציוני גאה להיות חלק מהעניין הזה, כי זה מתנהל בין היתר עם האגף שלי.

חיים בן עמי: אבל לצורך העניין, אני רוצה לפתוח את הסוגיה ואני רוצה לומר – אני בהחלט חושב שאחת הסוגיות הגדולות זה היתרון שהדיון מתנהל פה על פעילות של נוער צעירים, יש לה יתרון בניגוד למה שנאמר פה קודם שצריך יותר נוכחות מדינה, כי אני חושב שהחלק הבלתי פורמאלי פחות סובל מהסטיגמה שזה המסר של המדינה, יש בו יתרון.

חיים בן עמי: אבל הוא צריך לקבל הנחיה מסוימת, צריך להיות איזה מערכת מתכללת שמקנה כלים של ידע, הבנה, מסרים, ואני רוצה לומר, באגף שלי מתנהל בין היתר תהליך שאנחנו מתכללים הרבה פעילות של תנועות נוער.

חיים בן עמי: מירב תנועות הנוער הציוניות, יש להן גם תנועות עולמיות.

חיים בן עמי: צופים, בית"ר, מכבי הצעיר, השומר הצעיר, הנוער העובד, כולן יש להן גם.

אלכס מילר: עזרא יושבים לידך.

חיים בן עמי: לא, גם בני עקיבא, אני אומר כל מיני, יש להם.

חיים בן עמי: אני חושב שזה מכשיר ענק.

חיים בן עמי: הם נוגעים בקהילות בשטח.

חיים בן עמי: ממילא הם נמצאים שם, ואנחנו צריכים להיות חכמים, לנווט, לעשות שיתוף פעולה ולנווט וליצור מהלכים.

חיים בן עמי: הם עושים, חלקו ממילא, כי זה המשמעות של הפעילות שלהם, זה פן אחד שבזה אני מוכן לקחת על עצמי, בהנחה שיוחלט, שאני אצור את התכלול של הישיבות עם הדברים האלה, בתיאום עם משרד החוץ, אין בכלל בעיה.

חיים בן עמי: סוגיה שנייה ואני לוקח כובע אחר, שעשיתי אותו לפני שנים, פה אני מתחבר לגברת ממשרד החינוך, אני הייתי מנכ"ל אורט ישראל ואני חושב שמפתח שהתחלנו בעבר וצריכים לעבות אותו בגדול זה ליזום בפירוש מהלכים, אני לא מדבר על חילופי נוער בשלב הזה, אני מדבר על תקשורת אינטרנטית.

חיים בן עמי: אנחנו הזדקנו.

חיים בן עמי: הדור הצעיר יודע לדבר לא רק במגעים פנים אל פנים.

חיים בן עמי: ואפשר לעשות איחוד של בתי-ספר, לקחת את רשת אורט ולהגיד לה – הנה רשימת בתי-הספר, תלכו להתחבר.

חיים בן עמי: אני מציע את זה גם לסטודנטים.

חיים בן עמי: לפלח, אלה ישבו מול הרווארד ואלה מול פרינסטון ואלה מול ייל ולהתחיל ליצור איזה שהוא חיבור שהוא יביא גם למגע אישי.

חיים בן עמי: הוא יביא.

חיים בן עמי: כמו שנעשה פה מין תוכנית ריאליטי, איזה שהוא קשר שיוצר, וכלים אינטרנטיים או כלים של הווב, בתי-ספר הוא מכשיר ענק ואני בהחלט חושב שצריכים להתחיל עם תנועות הנוער ועם בתי-ספר, מרמת הילדים, מרמת הנוער.

חיים בן עמי: אחר-כך לטפס לרמת הסטודנטים ואחר-כך מגיעים ממילא גם להורים ומגיעים, אני אומר, ממילא, גם להמשך הדרך.

חיים בן עמי: נדמה לי שבתהליך הזה, באיזה שהיא ישיבה מסודרת, אם זה ייווצר עם משרד החוץ, אפשר יהיה לחבר את הגורמים שהמדינה תצטרך לתת אולי חלק סיוע, אבל הסיוע המרכזי שאני רואה הוא הנחיה נכונה איך לעשות את זה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: גברתי, בבקשה.

נורית טזזו: אני מייצגת פה את מנהלת שירות אזרחי לאומי.

נורית טזזו: במסגרת השירות לאומי למעשה יש תוכנית של אפשרות לעשות שירות לאומי בתפוצות.

נורית טזזו: כ- 200 בנות יוצאות לחוץ לארץ, רובן הן לארצות-הברית.

נורית טזזו: המטרה של התוכנית היא למעשה חיזוק הזהות היהודית והזיקה לישראל והזיקה לציונות.

נורית טזזו: אמנם הפוקוס פה בוועדה היה הסברה לאותם אלה שהם לא יהודים, אבל אני חושבת שיש לא מעט, שהחלק של העבודה הפנים קהילתית, של יהודי התפוצות, היא חשובה, היא חשובה לא פחות.

נורית טזזו: אותם צעירים שמסיימים את בתי-הספר ומגיעים לתיכון, גם בסופו של דבר גם מגיעים לקמפוסים והם אותם אנשים שנמצאים בהלל או הם אותם אנשים שלמעשה אנחנו בסופו של דבר, גם מתחברים אליהם.

נורית טזזו: אני חושבת שיש חשיבות מאוד רבה למקום של בנות השירות הלאומי בתפוצות.

נורית טזזו: הן עושות עבודת קודש ומדובר על 200 בנות והן נמצאות שם בארצות הברית, הן נמצאות באירופה – בצרפת, באוסטרליה, באורוגוואי.

נורית טזזו: שיתוף הפעולה מתבקש ואני גם מאוד מתחברת למה שהחברים פה אמרו, שזה פורום שאני בכל אופן שומעת פעם ראשונה על כמה מהתוכניות פה, ויש מקום פה לתכלל ולנסות איזה שהוא מפגש, לעשות משהו ביחד, בהמשך הדרך ויישר כוח.

נורית טזזו: ואני עצמי, למעשה, גם בוגרת שירות הלאומי בתפוצות וזה ממש עוד בתחילת הדרך, לפני 14 שנים ובאתי רק ככה להציג את הדברים האלה ואנחנו קוראים בשמחה לשיתוף פעולה.

אלכס מילר: תודה.

רעות פורטוגל: שלום.

רעות פורטוגל: אני מייצגת פה את קבוצת What Israel, יחד עם נדב.

רעות פורטוגל: אנחנו קבוצה שהוקמה בינואר על-ידי סטודנט מתואר שני, יוזמה אישית, בראש ובראשונה, הקבוצה היתה במטרה לתת מענה לשבוע Israel apartheid, שהיה באירופה במרץ והוא בעצם הצליח לארגן סטודנטים מתואר שני ומעלה, עם ידע על הסכסוך.

רעות פורטוגל: המטרה שלנו היתה בעצם לתת מענה אותנטי להציג את ישראל בפנים היפות שלה.

רעות פורטוגל: הייחודיות שלנו בעצם שאנחנו לא ייצגנו ממשלה, לא ייצגנו אף מוסד אחר וזה מה שהביא להצלחה שם וראינו שזה עובד.

רעות פורטוגל: אנחנו עכשיו, נדב יסביר קצת על ההישגים שלנו שם.

נדב עטר: אנחנו יצאנו לבריטניה בינואר ועכשיו יש קבוצה שממש בימים אלו מצאים כרגע בדרום אפריקה, עם ווג'ס.

נדב עטר: יש לנו עוד ארבע משלחות על הקנה, כלומר שמתוכננות בשלושת החודשים הקרובים.

נדב עטר: יש כמה נקודות מרכזיות, אחת הנקודות המרכזיות שאני גיליתי זה השיתוף פעולה שאני חושב שהוא חסר, כמה שנים היה פה וזה לא רק בין הארגונים בתוך הארץ, אלא זה בין הארגונים הבינלאומיים וגם יצא לי להיות בכמה כנסים, אחד מהם בוושינגטון, ואתה רואה פשוט שקהילות יהודיות בכל העולם יושבות, נפגשות, מדברות, על מדינת ישראל, וישראלים אין שם.

נדב עטר: לא צעירים ישראלים, לפחות יש נציגי מדינה קצת, אבל זה הכל.

נדב עטר: ואנחנו לא חלק מהתהליך.

נדב עטר: אני, מה שהבנתי שם, תראו, יש משהו מאוד מבלבל שם בחוץ לארץ.

נדב עטר: יש מושג בעצם שלושה מושגים מבלבלים – ישראלי, ציוני, יהודי.

נדב עטר: וזה מאוד מבלבל.

נדב עטר: אלה שמנסים ליצור דה-לגיטימציה לישראל מנסים לקעקע את הקשר בין המשתנים האלה ובעצם מנסים להגיד לחבר'ה שם, לקהילות היהודיות – אתם יהודים, נכון, אבל ציונות וישראליות, זה דבר רע והם משתכנעים מזה כי זה הקול המרכזי שנשמע שם ואני אומר לכם ששני דברים, מבחינתי, מזה שאנחנו פשוט הולכים לקמפוסים.

נדב עטר: פשוט, איך אמר לנו השגריר בבריטניה?

נדב עטר: הנה החיילים שאין לי.

נדב עטר: כי אנחנו פה כמה אנשים, אתם החיילים.

נדב עטר: ובסופו של דבר אנחנו מגיעים לקמפוסים ובמגוון פעילויות שונות ובמפגשי פנים אל פנים.

נדב עטר: דרך אגב, הקהילה שלנו, האוכלוסייה שאנחנו פונים אליה זה לא אלו שמנסים ליצור את הדה-לגיטימציה, למרות שגם אתם נפגשנו, אלא זה בעצם הערב רב שבאמת או רוב האנשים שם, רוב הציבור, שהוא פשוט ניזון מדברים, כלומר ממי שיוזם ומי שיוזם זה לא אנחנו.

נדב עטר: ואנחנו רצינו פשוט, אנחנו אומרים שאנחנו צריכים ליזום וההבאה שלנו את הקבוצות הישראליות לשם, לתוך השטח, אני חושב שגם הוא נתן יוזמה למאבק, ויוזמה טובה, כי גם במפגשי הפנים אל פנים וגם הפאנלים, שדרך אגב, היו פאנלים עם אוכלוסיות, אני יכול להגיד אולי עוינות בחלקן, פשוט המפגש עם הרבה אנשים, גם ממדינות ערב, אנחנו זוכים שם למחיאות כפיים גדולות וגם מבחינת הקהילות היהודיות.

נדב עטר: המפגש הזה איתם, כך אני הרגשתי כמו סיירת מטכ"ל שהגיעה לאנטבה.

נדב עטר: כלומר הם תמיד הולכים על ראש שפוף, הם מיעוט שם, הם מותקפים, הם לא באמת מבינים את המציאות, את המורכבות שלה ופתאום אנחנו מגיעים לשם ובסופו של דבר הם אלה שנשארים שם כל השנה, הם אלה שמתמודדים עם הדברים ואני קראתי לזה מעין, רק בשביל הדימוי, מעין תגלית הפוכה.

נדב עטר: כלומר, ההכרה או להבין שבעצם ישראל, ציונות ויהודים, זה דבר, מקשה אחת ובסופו של דבר, שכל המאבק שלנו הוא מאבק אחד של, איך אומרים היום?

נדב עטר: נהוג להגיד סולידאריות חברתית, ערבות הדדית, זה לא רק בתור חברה ישראלית זה בכל הקהילות היהודיות בכל העולם.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: בבקשה.

יעקב חגואל: שלום.

יעקב חגואל: אני מהסוכנות היהודית, ראש המחלקה לפעילות בישראל במאבק באנטישמיות ובהסתדרות הציונית.

יעקב חגואל: יושב פה איתנו גם אלון פרידמן ממסע וגם אילן ואגנר מהסוכנות היהודים והם ירחיבו קצת אחריי.

יעקב חגואל: אני רוצה לגעת בשני הכובעים שאני אחראי עליהם ובהקשרים של נושא הדיון.

יעקב חגואל: אחד, ראשית, הסוכנות היהודית שהוא גוף חינוכי בזרוע החינוכית שלו, הן בצפון אמריקה והן בשאר העולם, יש לנו פרישה גדולה מאוד של שליחים, הן בקמפוסים, שאני מדבר על כ- 50 שליחים שפרושים בעיקר בצפון אמריקה, והן שליחי תנועות נוער, שהם זרוע חינוכית כמו שדיבר פה חיים ממשרד הביטחון, הם שליחים שעובדים עם תנועות הנוער והם שליחים שיוצרים את התשתית בקרב הקהילות היהודיות בהקשר גדול של כלי חינוכי, אבל אין ספק שהוא גם נותן איזה שהוא אפקט הסברתי בעניין הזה.

יעקב חגואל: זה בכובע של הסוכנות היהודית.

יעקב חגואל: בכובע של ההסתדרות הציונית, אני רוצה לספר שבשנה האחרונה אנחנו הקמנו חדר שנקרא מרכז תקשורת עם התפוצות ומאבק באנטישמיות.

יעקב חגואל: המרכז הזה הוא מרכז מאוד מאוד משוכלל, ברמה אינטרנטית גבוהה, שהאחוז הגבוה של העבודה איתו היא עבודה עם מה שנקרא אנטישמיות ודה-לגיטימציה נגד ישראל, בכל הנושא של ניו-מדיה.

יעקב חגואל: המרכז בנוי מאנשי מקצוע, אבל בעיקר ממתנדבים שרובם הגדול הוא ממסע, שזה חבר'ה שמגיעים הנה לתוכניות ארוכות שאתם בטח מכירים ומתנדבים אצלנו בתוך המרכז הזה.

יעקב חגואל: היתרון שלהם על כל ישראלי היושב בחדר הזה, הוא, אחד זה השפה, ושניים, היכרות טובה מאוד עם קהל היעד.

יעקב חגואל: אתם יכולים לתת תגובות וליזום דברים מדהימים.

יעקב חגואל: אני מזמין גם את החבר'ה מאגודת הסטודנטים וגם מארגונים אחרים שדיברו פה היום ואלה שעוד לא, גם להיות אתנו בקשר בעניין הזה, כי אנחנו מחפשים אנשים שיש להם שפות ויש להם את הרוח הציונית הזאת, לתת עבודה ברגליים פה בארץ.

יעקב חגואל: לא צריך, עוד לא צריך עוד לטוס, אפשר לתת גם פה את התגובה וגם את היזימה ואני קורא לכם לבוא ולהצטרף אלינו למאבק הזה.

יעקב חגואל: דבר נוסף שאנחנו יוצרים דרך המרכז הזה, אנחנו מצליחים ליצור וכבר עברנו את ה- 10,000, רק בשנה האחרונה, של פעילים שמחוברים אלינו דרך פלטפורמה אינטרנטית, אל המרכז הזה ופעילים בעולם כולו.

יעקב חגואל: זאת אומרת, לא צריך לבוא אל החדר שלנו פיסית, אלא היום, בכפר הגלובאלי, אנחנו מפעילים פעילים בכל העולם, דרך אגב, הדגש שלנו זה לאו דווקא יהודים.

יעקב חגואל: אנחנו חושבים שלא מעט, אנחנו חושבים שיש יתרון גדול לאנשים שהם לא יהודים, לתת הסברה בעד ישראל ונגד הדה-לגיטימציה ובטח נגד גילוי אנטישמיות שיש בעולם ובעניין הזה אנחנו בהחלט יוצרים רשת פעילות כזאת שרובה ככולה זה באמת צעירים סטודנטים, אבל לא רק.

יעקב חגואל: יש לנו אחרים בעולם.

יעקב חגואל: דבר אחרון שאני אומר – אנחנו משתדלים גם ליצור כנסים אזוריים לאותם פעילים בעולם.

יעקב חגואל: עשינו כנס אזורי באירופה, בדצמבר, שמרכזו היה בפריז.

יעקב חגואל: אנחנו עושים בספטמבר לא סתם, בניו יורק, כנס כזה, ואנחנו בנובמבר עושים כנס באמל"ט, בארגנטינה.

יעקב חגואל: אלה הדברים שיש לי לומר.

יעקב חגואל: יש פה את אילן ואת אלון, שירחיבו בתחומים שהם אחראיים עליהם.

אלכס מילר: בבקשה בקצרה.

אילן וגנר: מילה קצרה, רק לגבי השליחים בקמפוסים ואני מאוד שמח על הארגונים שנמצאים פה.

אילן וגנר: החזון של הפרויקט הזה הוא להגיע בעצם שיהיה שליח ישראלי בכל קמפוס עם 1,000 סטודנטים יהודים בעולם.

אילן וגנר: בצפון אמריקה יש 90 קמפוסים כאלו.

אילן וגנר: אנחנו התחלנו עם שליח אחד לפני שש שנים והיום אנחנו עומדים על 50 ואנחנו גילינו שהדבר הזה הוא כלי מאוד אפקטיבי לחיבור צעירים לארץ, להביא אותם בנסיעות לארץ, לחזק אותם בתור ארגונים שעוסקים בהסברה שם והאתגר הגדול שלנו בהרחבת התוכנית הזאת, אחד מהאתגרים, זה מציאת הישראלים המתאימים שמוכנים לצאת לשליחות כזאת ואני חושב שאחת התועלות שיכולות לצאת מישיבה כזו זה הידוק החיבור בין הארגונים הסטודנטיאליים שאנשים בעצם עוסקים בתחום הזה במשלחות, בפעילות אינטרנטית, בדברים שהם נמצאים כאן, ולהכשיר אותם להיות בעצם שליחים לעתיד.

אילן וגנר: ואני אשמח מאוד להמשיך את השיחה הזאת ונראה לי שאם אנחנו נוכל להבטיח 100 ישראלים מצוינים שיוצאים כל שנה לשליחות, יש לנו 100 מקומות לשים אותם ויש כאן כלי מאוד מאוד אפקטיבי לכל היעדים שמדברים עליהם פה.

אלון פרידמן: אני מנהל הפעילות בישראל של חברת מסע.

אלון פרידמן: חברת מסע הוקמה בשנת 2004 בשותפות של משרד ראש הממשלה והסוכנות היהודית ומטרתה להביא לארץ צעירים יהודיים מהתפוצות לתוכניות ארוכות בישראל וזו בעצם הזווית הייחודית שאנחנו מכניסים לדיון הזה.

אלון פרידמן: אין ספק שיש חשיבות רבה בלהוציא משלחות של ישראלים כדי שייראו את הפנים הישראליות בקמפוסים ובקהילות היהודיות ובכל המקומות החשובים האחרים.

אלון פרידמן: היתרון שלנו שיש לנו את החבר'ה מחו"ל, שנמצאים פה בתקופות של חצי שנה עד שנה וחוזרים אחר-כך לבלות ארבע שנים והרבה מהם את יתרת חייהם בקמפוסים ובעוד כל מיני צמתים מרכזיים כאלה.

אלון פרידמן: מה שאנחנו עשינו בשנה האחרונה, זה פתחנו מסלול ייחודי של הכשרת מנהיגות, קראנו לו Building future leadership, ומתוך 10,000 משתתפי תוכניות שנמצאים תחת המטרייה שלנו בארץ בכל שנה, לקחנו 450 מצטיינים והתחלנו להכשיר אותם בכל מיני מסלולי מנהיגות.

אלון פרידמן: 80 מתוכם בחרו להיות, לקבל הכשרה בנושאים של הסברה ישראלית ועסקו שבוע שלם בקבלת כלים לעניין הזה.

אלון פרידמן: בנוסף, כל 450 המשתתפים קיבלו סדנת כלים בהסברת ישראל באמצעות גופים מקצועיים, בין היתר חברינו ב- Stand with us וגופים אחרים.

אלון פרידמן: אנחנו עומדים להמשיך עם הסיפור גם בשנת הפעילות הנוכחית, ב- 2011 – 2012, תשע"ב לצורך העניין, עם מסלול הסברה נוסף במסגרת אותו סמינר מנהיגות.

אלון פרידמן: אבל גולת הכותרת של העניין היא דווקא באמת הרחבת שיתוף הפעולה עם משרד החוץ.

אלון פרידמן: אני שמח על נוכחותו של אורי רזניק והשר כמובן מודע ליוזמה והוא היה זה שפתח אותה והעביר אותה הלאה, דרך מנכ"ל המשרד לאנשי המקצוע.

אלון פרידמן: אנחנו הולכים בשיתוף עם משרד החוץ להעביר סמינר של ארבעה ימים מרוכזים ל- 400 עד 500 משתתפים, מקרב החו"לניקים שנמצאים בתוכניות מסע בארץ.

אלון פרידמן: בעיקר לבוגרי תיכון שהולכים לבלות ארבע שנים בקמפוסים, בעיקר בצפון אמריקה.

אלון פרידמן: אנחנו נתפעל את זה במשותף עם משרד החוץ ונממן את זה במשותף עם משרד החוץ.

אלון פרידמן: אני לא רוצה להיכנס לפרטים ולהסתייגויות של Foreign agents ובעיות אחרות שנצטרך לפתור, אבל השותפות הזאת כבר מונחת על השולחן ועומדת לצאת לפועל ובמסגרתה אנחנו גם הולכים לקיים שני שבתונים מרוכזים בחוף המערבי ובחוף המזרחי של ארצות הברית, לאותם בוגרי מסע שיוכשרו כאן, כדי להמשיך ולתת להם את הכלים תוך כדי תנועה במהלך השהות שלהם בקמפוס.

אלון פרידמן: אני רק אגיד, בגלל שאנחנו עובדים עם הקהל הזה ויש לנו 10,000 משתתפים כאלה כל שנה, אנחנו גם יודעים למפות אותם וללמוד אותם.

אלון פרידמן: אולי בנימה קצת פסימית, לא כולם יכולים לעסוק בהסברה ולא כולם מעוניינים לעסוק בהסברה וכשאנחנו מדברים היום על שדות הפעולה המעניינים את אותם יהודים צעירים שכבר מחויבים באיזה שהוא אופן לעשות עבודה פרו ישראלית בחזרה בארצות המוצא שלהם, אנחנו רואים שהנושא של תיקון עולם ושל זהות יהודית כזאת או אחרת, באים הרבה פעמים לפני הנושא של הסברה.

אלון פרידמן: אנחנו חושבים עדיין שהידע כן צריך להיות אצל כולם.

אלון פרידמן: מי שיכול להשתמש בו, אנחנו נמצא אותו, נאתר אותו ונספק לו את הכלים.

אלון פרידמן: אני חושב שאין כאן ארגון אחד סביב השולחן שהציג את עצמו עד כה, שלא נמצא באיזה שהוא שיתוף פעולה איתנו, ולכן אני שמח על ההזדמנות להציד את הדברים.

אלכס מילר: תודה.

שיר מנוחין: אני רוצה רק להתייחס ממש בקצרה.

שיר מנוחין: אני רכזת קשרי חוץ באגודת הסטודנטים של בן גוריון.

שיר מנוחין: אני שמחה מאוד על ההזדמנות הזאת, גם לראות את כל הארגונים שבאמת משתפים פעולה, אני רואה שאנחנו גם תומכים מאוד נלהבים של What Israel שנמצאים עכשיו בדרום אפריקה ועושים עבודת קודש וגם של Stand with us, אני רוצה פשוט לגעת בנקודה שטרם זכתה להתייחסות.

שיר מנוחין: באוניברסיטת בן גוריון יש כל שנה משהו כמו בין 400 ל- 600 סטודנטים בינלאומיים.

שיר מנוחין: מדובר בסטודנטים שהם חלקם יהודים וחלקם לא יהודים ואנחנו באגודה רואים בהם נכס אדיר, במיוחד כשחושבים מה קורה כשאותם סטודנטים חוזרים לארץ המוצא שלהם.

שיר מנוחין: אוניברסיטת בן גוריון באופן ספציפי החליטה להגדיל את המכסות של הסטודנטים הבינלאומיים שמגיעים בכל שנה אלינו והולך להיות מדובר במספר של משהו כמו 2,000 סטודנטים בכל שנה ובאגודת הסטודנטים אנחנו באמת משקיעים מאמצים אדירים לבנות תוכנית שנתית מלאה, לכל הסטודנטים האלה, שתחשוף אותם לסוגיות בחברה הישראלית ובאמת תכשיר אותם במועד החזרה שלהם לארץ המוצא שלהם, לעשות לנו שירות טוב כשגרירים טובים עבורנו בארץ המוצא שלהם.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: בבקשה.

דניאל אילון: אני מנכ"ל עזרא, התנועה העולמית.

דניאל אילון: באמת, אומרים פה דברים יפהפיים על עבודה מאוד יפה שעושים בכל הארגונים השונים.

דניאל אילון: השאלה היא איך אנחנו נוגעים במסות, במסות של האנשים, במסות של היהודים הצעירים ברחבי העולם.

דניאל אילון: אני חייב לומר שכמובן גם אנחנו בעזרא נתקלים במה שהמשתתפים שלנו והחניכים שלנו אומרים, שתי הבעיות העיקריות של הסברה זה גם בקמפוסים וגם ברשתות החברתיות ואיך אנחנו נוגעים במסות.

דניאל אילון: איך אנחנו מגיעים לכל, לכמה שיותר יהודים צעירים וכמה שיותר ברחבי העולם ומה שאני קורא, אני קורא פה, כמו שכבר נאמר פה לשולחן שישבו שם נציגים ממשרדי הממשלה השונים, ממשרד התיירות, משרד התקשורת, משרד ראש הממשלה, משרד התפוצות, ההסברה והתפוצות, משרד החוץ.

דניאל אילון: אתן לכם סתם לדוגמה, בישיבה כזאת מה אפשר לעשות.

דניאל אילון: תראו, למשל מגיעים לארץ כל שנה כחמישה מיליון תיירים, למדינת ישראל.

דניאל אילון: מישהו חשב פעם אולי להכשיר את כל מורי הדרך בנושא ההסברה?

דניאל אילון: כל מורי הדרך חייבים כל שנה לעבור הכשרות על-מנת שיקבלו את הרישיון שלהם מדי שנה, אז במקום שהם יעשו הכשרה בנושא של נחל תל דן או בנושא של מצודה, שכמובן אני מאוד מעריך, שיעשו הכשרה בנושא הסברה.

דניאל אילון: אמנם הם לא ייגעו בחמישה מיליון אנשים, כי מורי הדרך, הם לא נוגעים בכל חמשת מיליון התיירים שמגיעים למדינת ישראל, אבל הם ייגעו בהרבה מאוד אנשים ואם אנחנו פה יושבים במשרד החינוך, תראו, תנועות הנוער הציוניות העולמיות, נוגעות בהרבה מאוד קהילות ברחבי העולם, כמעט בכל מקום שיש קוקה-קולה יש תנועת נוער יהודית ציונית, חוץ ממדינות מוסלמיות ששם כמובן אין יהודים, אבל יש שם קוקה-קולה, אבל חוץ מזה אנחנו נמצאים בכל מקום.

דניאל אילון: ואנחנו דיברנו קודם, גברתי ממשרד החינוך, שיש להם יחידה לקשרי חוץ וביחידה לקשרי חוץ, אני אגיד לכם, יש שם את התקצוב של תנועות הנוער העולמיות, שבמקרה התקציב שעומד לרשות התנועות האלה שמגיעות באמת לעשרות אלפים, עומד על 60,000 שקל בשנה.

דניאל אילון: כלומר 3,000 שקל לתנועה.

אלכס מילר: אתה מדבר על אותה תקנה שאז הקצבנו?

דניאל אילון: בדיוק.

דניאל אילון: נכון, בדיוק.

דניאל אילון: ואדוני שם שיושב, אמר לפני כן שמי החיילים, מי החיילים שנמצאים?

דניאל אילון: תראו, יש הרבה מאוד ארגונים יהודיים שנמצאים בתפוצות, אבל ארגונים ציוניים, ישראליים, שנמצאים בתפוצות, אין הרבה.

דניאל אילון: ותנועות הנוער, אני חושב, זה כלי אדיר עבור מדינת ישראל.

דניאל אילון: אנחנו באמצעים שלנו מגיעים ל- 15,000 איש והיום כל תנועת נוער פתחה רזולוציות.

דניאל אילון: עזרא ידועה פה בארץ בתור תנועה דתית ציונית, אבל אנחנו פתחנו רזולוציה בכלל לאוכלוסייה היהודית דוברת השפה הרוסית בכל רחבי העולם, שעל-פי מחקר שהיה לאחרונה על-ידי פרופ' מיטרייב בארצות הברית, התנועה הציונית היא בין המשפיעות ביותר בארצות-הברית, בקרב האוכלוסייה היהודית דוברת השפה הרוסית ואני חושב שהיום, במצב של היום, שהסוכנות היהודית כבר יורדת לאט לאט בתקציבים שלה ויש להם פחות משאבים בשביל לתמוך בתנועות הנוער הציוניות העולמיות, אני קורא פה לממשלת ישראל ולמשרד החינוך לחשוב איך אפשר לעשות דברים ביחד, איך אפשר לתקצב את תנועות הנוער הציוניות העולמיות, על-מנת שבאמת יהיו לנו יותר משאבים כדי לגעת בהסברה כי אנחנו נמצאים בשטח.

דניאל אילון: אנחנו נמצאים שם, במקום.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: רבותיי, עוד מישהו, לפני שאני מסכם?

אלכס מילר: בבקשה, חבר הכנסת מיכאלי, בבקשה.

אברהם מיכאלי: ראשית כל, יישר כוח על היוזמה של הקיום של הדיון הזה ולדעתי דיון כזה צריך להתקיים מדי כמה חודשים.

אברהם מיכאלי: אנחנו גם בוועדות אחרות קיימנו כבר את הדיונים מן הסוג הזה, אפילו ועדת המדע, אפילו שני דיונים.

אלכס מילר: אפילו.

אברהם מיכאלי: לא לא, אפילו בוועדת מדע, רואים בזה דרג מדע, אפילו.

אברהם מיכאלי: אל"ף, חסר לי פה גוף כמו חב"ד, שלדעתי, הם נמצאים בהרבה יותר מקומות מאשר כל אחד שנמצא פה וצריך לראות בהם גם כן נציגות מאוד מאוד נכבדה של קשר עם יהדות ומדינת ישראל והשליחים שלהם נמצאים בהרבה מאוד מקומות ואני חושב שזה לא שייך כבר כרגע לדעות העצמיות שלהם, הם עושים כרגע שירות חשוב מאוד למדינת ישראל וגם אותם צריך לקשור ולשבח.

אברהם מיכאלי: בביקור האחרון שלי במוסקבה, גיליתי שיש שם תא סטודנטים יהודים באוניברסיטאות הבולטות ואפילו יושב ראש תא הסטודנטים הזה הוא בחור יהודי.

אלכס מילר: מכירים אותו, כן.

אברהם מיכאלי: ושוב, לנצל גם את הכלים שעומדים לרשות כמה יהודים טובים שלנו.

אברהם מיכאלי: יש רשת פייסבוק מאוד מאוד ידועה ומפורסמת, שזה בכל רוסיה ומעבר לרוסיה וזה שייך לבחור יהודי שלנו, שצריך פשוט מאוד גם לנצל את הכלים האלה כי לפעמים אנחנו יודעים שההפצה הכי טובה, לפעמים נתקלת בבעיות ברשתות החברתיות והרבה פעמים קרה שדברים חיוביים שהופצו על-ידי ישראלים, יהודים שלנו, הורדו משם.

אברהם מיכאלי: לצערנו זה לא פעם ראשונה.

אברהם מיכאלי: אני כן מסכים עם דבר חד פה, אלכס, שצריך לחשוב על זה.

אברהם מיכאלי: לא כל אחד שחושב שהוא מייצג את מדינת ישראל, הוא אכן מייצג את מדינת ישראל ואת קו ההסברה של המדינה.

אברהם מיכאלי: נכון שאסור להכתיב קו אחד ואנחנו לא רוצים שמישהו פה יגיד לכולם לדבר באותה שפה, אבל הכינוסים מן הסוג של הדרכה, הכוונה, לתת כלים, וכמובן גם לתת תקציבים, זה צריך להיות דבר מינימאלי בשביל לבקש גם מהחברים שיושבים פה שהם ימשיכו לעבוד כי בסוף עם כל הרצון הטוב, בסוף כשמגיעים לביצוע, גם בתוכן וגם באמצעים, אם הדברים האלה לא מתקיימים ואני מבין את הקושי שיש לתנועות הציוניות העולמיות שהם בקושי מתוקצבים.

אברהם מיכאלי: אנחנו לצערנו בקטע הזה חלשים.

אברהם מיכאלי: צריכים לחשוב על זה, איך נוכל להגביר את הקטע הזה.

אברהם מיכאלי: ובשורה התחתונה אני אומר – צריך עדיין למצוא בסוף לא תקציבי מדינה, אלא כלים, אתם יודעים שעוד מעט, אני מקווה שזה יהיה בקרוב, הולכת לקום תחנת טלוויזיה יהודית עולמית, משהו מתחרה לאל ג'זירה וכאלה והלוואי ונגיע למצב הזה, אז האפשרות שלנו אולי דרכם ודרככם אז תהיה להגיע להרבה יותר מקומות.

אברהם מיכאלי: תודה.

אלכס מילר: תודה, אדוני.

אלכס מילר: רבותיי, אם יש, אם אין אף אחד, אני רוצה לסכם.

אלכס מילר: נתחיל מכך שאני מברך כמובן את כל היוזמים, את כל הארגונים שבאמת עושים עבודת קודש בהסבר של מה שקורה כאן אצלנו במדינת ישראל, יישר כוח על העבודה ועל המאמץ, תאמינו לי שאנחנו יודעים ואנחנו מעריכים את זה מאוד, אנחנו גם יודעים שאתם עושים את זה על חשבון הזמן הפנוי שלכם.

אלכס מילר: חלקכם, רובכם, עושים את זה גם על חשבונכם הפרטי בהיבט הכלכלי.

אלכס מילר: אני כן בטוח שניתן דברים מסוימים גם לשנות.

אלכס מילר: עניין של ארגון של כל הפעילויות האלו, מבחינת הסיוע, מבחינת הדרך של הסיוע גם בין הארגונים, יש לכם פה את היוזמה של Stand with us, פלוס התאחדות הסטודנטים, פלוס גופים שונים, שכל אחד יש לו נגישות לקבוצות שונות וקבוצות גדולות.

אלכס מילר: אם אתם תתחילו להיות מאורגנים ביחד, אז ההפצה של כל מה שאתם עושים, תהיה הרבה יותר טובה, כי בסך-הכל, אתם כל אחד בנפרד עובד מול הגופים, מול הקבוצות ושם בעצם הדרך לחשוף ואם תתחילו לעבוד ביחד, לדעתי זה יהיה הרבה יותר יעיל.

אלכס מילר: בנוסף לכך, אני גם חושב שמשרד החוץ בחלק מהדברים גם יכול לרכז את כל הפעילויות שבוא נגיד, חלק לפחות מכל אותן הפעילויות הוא מכוון במה שמשרד החוץ רוצה לקדם.

אלכס מילר: אני לא אומר שמשרד החוץ צריך להיכנס לכל דבר ודבר, אבל לפחות בדברים שהם מקובלים על המשרד, אפשר לארגן קבוצה כמו שנמצאת כאן, לעשות איזה שהוא סיעור מוחות מבחינת הדברים שניתנים לעשות ביחד, מבחינת הריכוז, איך נגיד באים ומסייעים לפרויקט הריאליטי של ה- Stand with us, כדי להעיף אותו בחו"ל, כך שכולם ייראו את זה, במשאבים שיש לכם, במשאבים שיש לכולנו, וגם כמובן שכל גוף וגוף, אנחנו מבחינתנו, לפני שנתיים, אנחנו בעצם דרשנו ותקצבנו תקנה של תנועות הנוער העולמיות, נתנו קצת אוויר לנשימה, עדיין זה לא מספיק, אני חושב שלהכנת התקציב הבאה, אנחנו צריכים כאן לתת עוד כסף נוסף.

אלכס מילר: יש כאן נציגים של של המוסדות להשכלה גבוהה, שעושים גם כן פעילות מאוד גדולה, כאשר מביאים סטודנטים, נמצא כאן נשיא המרכז האקדמי באריאל, האוניברסיטאי, שכל השנה מארחים שם קרוב ל- 100 פלוס סטודנטים ממדינות שונות שעושים קורסים שונים, זה גם, כל זה זה חלק מפעילות ועל כך אני חושב שבעצם, כמובן צריך להיות מישהו שמלמעלה לפחות מסייע ודוחף ואני חושב שמשרד החוץ כן יכול לקחת על עצמו את העניין הזה, פעם בחודשיים-שלושה לעשות ישיבה כמו שאנחנו עשינו כאן, רק אצלכם, ולראות את הרעיונות, לראות איך אתם יכולים לעזור, כי בסך-הכל זה הכלי שלכם.

אלכס מילר: במיוחד, כאשר זה אפילו לא חלק מהתקציב של המשרד.

אלכס מילר: שוב, אני מברך את כולם, אנחנו נמשיך גם להתעסק בנושא הזה.

אלכס מילר: רעיונות, רבותיי, במה שאנחנו נוכל לסייע, נשמח, ושיהיה בהצלחה לכולם.

אלכס מילר: וחג שמח.