הוועדה לקידום מעמד האישה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 104, 2011-08-02 11:00

ציפי חוטובלי: שלום לכולם.

ציפי חוטובלי: אני רוצה להתחיל.

ציפי חוטובלי: חברים, אנחנו כאן בכינוס חירום של הוועדה לקידום מעמד האישה, בעקבות מחאת האימהות.

ציפי חוטובלי: חשוב לי לומר דבר בפתיחה, שהוא כדי להבהיר לכולם לאן אנחנו צועדים.

ציפי חוטובלי: יש מטרה אחת גדולה, זאת שבתוך שלל המטרות, יש מטרה אחת גדולה והמטרה הזאת היא חינוך חינם לגיל הרך, זה נורא פשוט.

ציפי חוטובלי: ארבע המילים האלה, זאת לא סיסמה, זה משהו שאנחנו דוגלים בו, טליה וליאורה, בעצם כל מי שכאן נציגות ארגוני הנשים, אמירה, כולכן יודעות שמהרגע שנכנסתי לתפקיד הזה, זה הדבר הראשון שדיברנו עליו, בגלל זה הרחבנו את בסיס התקציב לסבסוד מעונות יום בעוד תוספת של 320 מיליון שקלים.

ציפי חוטובלי: אבל מי שעוקב אחרי ההתנהלות של הסיפור הזה יודע דבר אחד – אסור להשאיר את הנושא הזה במשרד התמ"ת.

ציפי חוטובלי: זה חייב לעבור למשרד החינוך.

ציפי חוטובלי: אם אנחנו רוצים חינוך חינם לגיל הרך, זה חייב לעבור את המהפכה הזאת.

ציפי חוטובלי: אני הזמנתי את שר החינוך, אני רואה כאן את העוזר שלו.

ציפי חוטובלי: צחי, תמסור.

קריאה: אנחנו נציגות שלו כאן והוא תומך בזה במאה אחוז.

ציפי חוטובלי: יש נציגים של המשרד, אני יודעת.

ציפי חוטובלי: אבל יש כאן מסר חשוב שאנחנו רוצות להעביר.

ציפי חוטובלי: יש כאן שתי מהפכות שצריכות להתרחש, מהפכה אחת זה שמדינת ישראל צריכה לכבד את נושא הגיל הרך ולהעביר אותו למקום שראוי לו – משרד החינוך.

ציפי חוטובלי: הדבר השני הוא באמת הנושא הזה של תקצוב.

ציפי חוטובלי: בואו נקרא לילד בשמו.

ציפי חוטובלי: אין במדינת ישראל מספיק מעונות יום שיכולים לקלוט את כל הילדים במדינת ישראל שרוצים להגיע.

ציפי חוטובלי: אין לי שום בעיה, אם אישה רוצה לשלם הרבה כסף לגן פרטי, אני לא אמנע ממנה.

ציפי חוטובלי: אני רוצה אבל לאפשר לכל אישה עובדת במדינת ישראל את הזכות לשלוח את הילד שלה לחינוך ציבורי ראוי, כי יש כאן חינוך ציבורי ראוי.

ציפי חוטובלי: החינוך שמעניקים הארגונים במעונות היום הוא חינוך ראוי, הבעיה היא שהוא לא מספיק.

ציפי חוטובלי: היום אין מקום, אין מקום במעונות היום.

ציפי חוטובלי: מדינת ישראל לא משקיעה מספיק כדי לבנות מעונות יום חדשים.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לומר לכם שפניתי אתמול לראש הממשלה ואמרתי לו שזה הדבר המרכזי שצריך להיות על סדר היום של אותה ועדה שהוא מקים.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לומר לכם משהו.

ציפי חוטובלי: הוועדה הזאת תהיה חסרה אם לא תהיה בה שרה, לא מספיק שיהיו בה גברים שרים, אנחנו צריכים לדאוג לכך שבוועדה הזאת תשב שרה.

ציפי חוטובלי: אני אמרתי, אמרתי היום, בעצם העברתי מסר מאוד ברור לראש הממשלה.

טליה לבני: למה צריך ועדה, ציפי, למה לא להחליט?

טליה לבני: ממש לעשות, חינוך חינם, להתחיל בזה.

ציפי חוטובלי: לא, אני מדברת, הוועדה הרי לא מדברת רק על חינוך חינם, הוועדה מדברת על שלל הסוגיות החברתיות.

טליה לבני: אבל חינוך חינם יתחילו ואחר-כך ימשיכו עם ועדה.

טליה לבני: אני עם ועדות יש לי ניסיון.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שהרצון לבדוק לעומק את הבעיות החברתיות שעלו כאן, כולל בעיית הדיור, זה דבר אמיתי, זה לא בעיות שאפשר לפתור בהינף החלטה כזאת או אחרת.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שזה ראוי.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שבכל מקרה, בכל ההחלטות האלה שיש נגיעה אישית לחיי המשפחות, אני חושבת שראוי שתשב שם אישה.

ציפי חוטובלי: אז לכן, אישה מהממשלה, שתהיה שם שרה שתשב שם ולכן אמרתי את זה כבר.

ציפי חוטובלי: נמצאות כאן נשים יקרות משני צידי השולחן.

ציפי חוטובלי: נמצאות כאן יושבות ראש הארגונים, שמאוד חשוב לי לשמוע ביחד, הישיבה הזאת היא לא ישיבת קיטורים.

ציפי חוטובלי: היא ישיבה מעשית, שהתוצאות שלה אמורות להיות מזכר שראש הממשלה יקבל מאיתנו, כהמלצות הוועדה ואנחנו נעשה את זה ביחד.

ציפי חוטובלי: בסוף הדיון הזה, יהיו המלצות מעשיות שאנחנו נשגר לראש הממשלה.

ציפי חוטובלי: מכתב חגיגי, חתום על-ידי כל ארגוני הנשים ועל-ידי הוועדה לקידום מעמד האישה.

ציפי חוטובלי: נציגות מחאת האימהות היקרות, אתן בעצם הובלתן מאבק ציבורי שאנחנו מגבים אותו כאן.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שזה מאבק חשוב, מאבק נכון ואתן מקבלות את הרוח הגבית של הוועדה הזאת היום, בנושא הזה של חינוך חינם לגיל הרך, אני מאמינה בזה אידיאולוגית, אני חושבת שזאת הדרך הנכונה.

ציפי חוטובלי: לא יכול להיות שסטודנט, בעצם פעוט עולה פי שניים מאשר סטודנט במדינת ישראל, אלה הסכומים.

ציפי חוטובלי: ואני חושבת שצריך לאפשר כרגע גם לארגונים וגם לנציגות המחאה לדבר.

ציפי חוטובלי: אז אני אתן לכן לעשות את זה באופן של צד וצד.

ציפי חוטובלי: נתחיל עם נציגות מחאת האימהות, בבקשה, נשמע את יעל, בבקשה.

יעל ברדה: אנחנו ממש שמחות שהוועדה מקיימת ישיבה בנושא מאבק ההורים.

יעל ברדה: המצוקה היא כל-כך גדולה, יש זעקה בכל הארץ.

יעל ברדה: אנשים סוף סוף מצאו את קולם והם יוצאים לרחובות והם אומרים את דברם.

יעל ברדה: אנחנו חושבים שלצערנו, הבעיה היא לא בחקיקה וחברות הכנסת שיושבות כאן וכל הארגונים שיושבים כאן, יודעים שבמשך 15 השנה האחרונות, היתה חקיקה חברתית ענפה בנושא הזה.

יעל ברדה: חוק אחרי חוק, חוק אחרי חוק, שנה אחרי שנה, ממשלת ישראל הקפיאה את החוקים החברתיים בחוק ההסדרים ויחד אתם היא הקפיאה גם את הזכות שלנו לגדל ילדים בכבוד בישראל.

יעל ברדה: ולכן אנחנו לא יכולים שתהיה עוד ועדה.

יעל ברדה: אנחנו לא יכולים.

יעל ברדה: אנחנו חייבים החלטות ממשלה ואנחנו רוצים שהדרישות שלנו ייענו במסגרת של החלטות ממשלה ואנחנו מבקשים מהוועדה הזאת את העזרה להגיע לראש הממשלה שזה תפקידו לפתור את הבעיה שלנו, כחלק מהמאבק הכולל, מאבק על צדק חברתי בישראל.

יעל ברדה: מאבק ההורים הוא חלק מהמאבק על צדק חברתי בישראל, הוא לא נפרד לרגע.

יעל ברדה: ולכן, אנחנו שמחות מאוד להיות פה ואנחנו מודות לכן ולכם על כל הסיוע ועל כל האנשים שעושים במלאכה שנים, ועכשיו קצה הנפש.

יעל ברדה: כולם יוצאים לרחובות ודורשים את הדרישה שלהם ואנחנו מאוד מאוד זקוקים לכם.

ציפי חוטובלי: תודה רבה.

ציפי חוטובלי: נגה, בבקשה.

נגה קלינגר: אין לי הרבה מה להוסיף, מלבד זאת – יושב-ראש ההסתדרות, עופר עיני, אמר אתמול שחינוך חינם זו דרישה לא פרקטית.

נגה קלינגר: הוא אמר שזה שטויות, במילים אלה, הם חושבים שזה אפשרי, האם יש מישהו במדינת ישראל שחושב שבאמת מתישהו יהיה כאן חינוך חינם לכולם מגיל אפס?

נגה קלינגר: זה שטויות.

נגה קלינגר: ציטוט מדויק.

נגה קלינגר: אני חושבת שלקרוא לכך שטויות זה חוסר הבנה על מה זה אומר חינוך חינם בגיל הרך וגם הלאה מהגיל הרך.

נגה קלינגר: הילדים האלה הם באמת העתיד והעתיד זה אומר עתיד מדינת ישראל בכלל.

ציפי חוטובלי: מי שאומר דבר כזה, לא מבין כלום באיך מוציאים נשים לעבוד.

ציפי חוטובלי: הדבר הזה פשוט מעיד על ניתוק מוחלט.

טליה לבני: יש פה משהו, אני לא מאמינה שהוא ממש כך אמר.

נגה קלינגר: במילים אלה.

מאירה בסוק: זה כל-כך לא מתקבל על דעתי.

מאירה בסוק: כי אותו יו"ר הסתדרות, בהסכם הקיבוצי של המגזר הציבורי, הביא הישג של 300 שקל לאימא, על ילד ראשון, ועוד 200 שקל על ילד שני.

מאירה בסוק: זאת אומרת, וזה, הוא יודע, שזה רק המעט שבמעט, לעניין של השתתפות המדינה בחינוך, בעלות חינוך הילדים.

מאירה בסוק: הוא שומע מאיתנו, מנעמ"ת, ואני לא מאמינה שהוא לא זוכר.

מאירה בסוק: הוא שומע מאיתנו במשך שנים את הדרישה לחינוך חינם לגיל הרך.

מאירה בסוק: לכן, אני מקווה שיש פה רק עניין של הוצאה מהקשר.

ציפי חוטובלי: אנחנו לא מנסים פה להגן עליו כרגע.

מאירה בסוק: לא, זה כל-כך לא נשמע לי הגיוני.

יעל ברדה: זה מה שהוא אמר.

יעל ברדה: אמר את זה הבוקר.

נגה קלינגר: מה שאנחנו אומרים זה שבאמת זאת מצוקה אמיתית, זאת מצוקה רחבה, זו מצוקה מקיר לקיר.

נגה קלינגר: לא מדובר פה בצד פוליטי מסוים, לא מדובר פה במקום מסוים בארץ.

נגה קלינגר: אין מספיק מעונות, גם המעונות עצמם לא מספיק מסובסדים.

נגה קלינגר: אנחנו לא מסכנים, אנחנו אנשים עובדים.

נגה קלינגר: אנחנו אנשים שגם אנחנו וגם בני הזוג שלנו עובדים ועובדים קשה.

נגה קלינגר: אנחנו לא מבקשים צדקה.

נגה קלינגר: אנחנו מבקשים לגדל את הילדים שלנו בכבוד, אנחנו מבקשים להצליח להמשיך לחיות פה כי יש פה הרבה אנשים שחושבים פעם, פעמיים, לפני שהם, האם הם יכולים בכלל להביא לעולם ילד שני ויש הרבה אנשים בדור שלנו שחושבים פעם פעמיים האם להמשיך לחיות כאן.

נגה קלינגר: כי כרגע, אי-אפשר.

נגה קלינגר: זה הדבר העיקרי.

ציפי חוטובלי: אני באמת חושבת שלא צריך לסגור את הציונות.

נגה קלינגר: להפך, אנחנו כאן כי אנחנו רוצים ומאמינים.

נגה קלינגר: אני, לפחות, מאמינה בזה.

נגה קלינגר: אני בן-אדם ציוני, אני רוצה לחיות כאן.

ציפי חוטובלי: אני לא חושבת שאנחנו מתנים את הקשר שלנו לארץ הזאת בעלות מחיר גידול הילדים, אני כן חושבת שזה שיש לנו כאן אחריות ציבורית לקדם את הנושא הזה, אז בואו נדבר באופן מעשי.

ליאת ורדי בר: אני כאן בשם הילדה שלי שהיא עוד לא מדברת, היא בת שנה וחצי.

ליאת ורדי בר: לפני הכל, ממש תודה שהזמנתם אותנו, אותי לפחות זה תפש ממש בהפתעה גמורה, זה לא קשור לחיים שלי בשום צורה, אבל אז הבנתי שזה החיים שלי בעצם, בשביל שאני אוכל להביא אחים ואחיות לבת שלי, אני חייבת לצאת ולעשות מעשה כי היום אנחנו פשוט קורסים.

ליאת ורדי בר: שנינו עצמאיים, עובדים מאוד מאוד מאוד קשה, ולא מצליחים לחיות מעבר.

ציפי חוטובלי: הילדים שלכם כולם בגנים פרטיים?

ליאת ורדי בר: כן.

ליאת ורדי בר: שלי בגן פרטי, ניסיתי להתקבל למעונות המסובסדים, לא התקבלתי.

ציפי חוטובלי: למה?

מאירה בסוק: על בסיס מקום פנוי.

טליה לבני: כי השנה, על-פי הקריטריונים של משרד התמ"ת, רק אימהות חד-הוריות התקבלו למעונות.

טליה לבני: אין מספיק מקום, מדיניות משרד התמ"ת זה לעודד אימהות חד הוריות ורק אימהות חד הוריות התקבלו בכל המעונות הציבוריים.

קריאה: זה הקרב שלנו על בניית מעונות.

ציפי חוטובלי: רק כדי לעשות סדר, אני רוצה לפנות אל נציגות הארגונים שהגיעו לכאן.

ציפי חוטובלי: אני רוצה שתדברו בקצרה באופן ממוקד על איך לבנות תוכנית שהיא אפשרית ותכף נשמע את נציגי האוצר, שהם בעצם הגורם המשמעותי ביותר כדי שהמהפכה הזאת תצא לדרך.

ציפי חוטובלי: טליה לבני, בבקשה.

ציפי חוטובלי: קודם כל, תני לנו נתון בסיסי לגבי כמה ילדים כל שנה יש במעונות, לעומת כמה ילדים מתדפקים על דלתות המעונות ואי-אפשר לספק להם.

אורלי לוי אבקסיס: את מדברת על המעונות המסובסדים.

ציפי חוטובלי: כן.

טליה לבני: דבר ראשון, אנחנו המעונות המסובסדים, הם 1,600 מעונות, מתוכם 700 זה הארגונים הגדולים שהם מעונות שנמצאים בהם, בכל אחד מהם, פעם היו 90 ילדים, משרד התמ"ת הוריד בשנים האחרונות את מספר הילדים, והיום מותר לנו לאכלס מעון ב- 80, 77 ילדים.

טליה לבני: משרד התמ"ת עשה צעד, על-מנת לשפר את השירות, שיהיו פחות ילדים במעון, אבל לא עשה במקביל את הצעד ההכרחי והנוסף, של בניית מעונות.

טליה לבני: דרשנו כבר כמה שנים שייבנו עוד מעונות, או שייתנו לארגונים תקציב, על-מנת לבנות.

טליה לבני: לא ייתכן שהמכונות היחידים שנבנים במדינת ישראל, זה מעונות שהארגונים אוספים מתרומות בחו"ל.

טליה לבני: ואם אין תרומות, אין מעונות.

טליה לבני: התמ"ת קיבל כספים ולא הצליח להעביר את הכספים לביצוע.

טליה לבני: עד היום, 30 מיליון של תקציב 2009, עדיין לא בוצעו.

טליה לבני: עוד 50, 60 מיליון מתקציב 2010, לא יצאו.

טליה לבני: זה לוקח, לבנות מעון, לוקח תשעה חודשים.

טליה לבני: אם היו נותנים לארגונים את הכספים, בערך תשעה, עשרה חודשים.

טליה לבני: אצל התמ"ת זה לוקח ארבע-חמש שנים.

טליה לבני: אני חושבת שמשהו בקטע הזה, חייב להיעשות.

ציפי חוטובלי: רעיון טוב.

ציפי חוטובלי: אנחנו נעשה חוק וד"לים למעונות.

טליה לבני: לא לא לא, דבר ראשון, מה שנקרא, חירום, בניית חירום של מעונות.

טליה לבני: הרשויות מבקשות, הרשויות מבקשות, הרשויות מקצות שטחים, משהו בקטע הזה צריך להיות זריז, מהיר והכרחי.

ציפי חוטובלי: ואני רוצה לומר לך שמבקר המדינה התריע על זה ואנחנו כאן בוועדה כבר שנתיים עוקבים אחרי המחדל הזה.

ציפי חוטובלי: חצי מוועדות המשכן מתעסקות בזה.

טליה לבני: התרענו, אבל בפועל, בפועל, יש אלפי אימהות שצריכות לצערי להחליט לא לצאת לעבודה, או שהן צריכות לשלם סכומים של 4,000 או למעלה מזה, שקלים, לחודש.

טליה לבני: לא ייתכן לגדל ילדים כאשר צריך לשלם עבורם 4,000 שקלים לחודש.

טליה לבני: אם אתה מגדל שני ילדים, אתה לא יוצא לעבודה.

טליה לבני: כל המחקרים מראים שהנושא של עלות הטיפול בילדים והיציאה לעבודה הם שני הדברים הקריטיים והייתי אומרת, בחייהם של מעמד הביניים.

טליה לבני: זו השדרה המרכזית.

טליה לבני: אנחנו מדברים על השדרה המרכזית של מדינת ישראל.

טליה לבני: מדינת ישראל חייבת לתת לה דבר ראשון, חינוך חינם לגיל הרך.

טליה לבני: חינוך חינם לגיל הרך זה אומר חינוך שוויוני, חינוך איכותי ואפשרות לצאת לעבודה.

טליה לבני: שלושת הדברים האלה, זה הדבר הראשון, כאשר זוג מתחתן, הוא צריך לקבל מהמדינה את ההבטחה הזאת.

טליה לבני: ומדינת ישראל לא עושה את זה.

טליה לבני: הנושא השני, כמובן, הוא הדיור.

טליה לבני: אבל אנחנו נמצאים פה בנושא של חינוך חינם.

טליה לבני: לדעתי, החלטת ממשלה צודקת, החלטת ממשלה מיידית, מדובר על תקציבים.

טליה לבני: לא צריך עבור זה חוק.

טליה לבני: כל הנושא של סבסוד המעונות כיום, לא מצוי בחוק.

טליה לבני: הוא מצוי בהחלטת ממשלה.

טליה לבני: ניתן בהחלטת ממשלה להגדיל את הסבסוד עד 80% ואם במקביל בונים מספיק מעונות, עד אשר חוק יבוא ויגיע וכו', אפשר לפתור את זה בהחלטות.

ציפי חוטובלי: אבל המדינה לא מחויבת היום, על-פי החוק, לבנות מעונות.

טליה לבני: המדינה לא מחויבת היום בכלום.

טליה לבני: המדינה לא מחויבת לבנות מעונות, המדינה לא מחויבת.

אורלי לוי אבקסיס: אבל יש 80 מיליון פשוט, שהם יושבים, שוכבים באיזה שהיא ועדה של תמיכות וכאלו.

ציפי חוטובלי: יש הרבה יותר.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אנחנו מדברים על השנתיים האחרונות.

ליאורה מינקה: אבל הכסף קיים.

טליה לבני: אותם 320 מיליון שהועברו לתקציב התמ"ת, רק, בקושי 100 שקלים, הגיעו למשפחה ממעמד הביניים.

טליה לבני: תביני.

טליה לבני: מעמד הביניים הוא מקופח בקריטריונים של הסבסוד.

טליה לבני: תודו, רק 100 שקלים.

טליה לבני: למעמד הביניים.

טליה לבני: אני לא מדברת על השכבות החלשות.

טליה לבני: אבל זה מעמד שהוא גם לא מסובסד.

טליה לבני: היום משפחה, שמרוויחה 12,000 שקל, עם שני ילדים, גם לא מסובסדת על-ידי התמ"ת.

טליה לבני: אולי היא מקבלת, ואלה שמרוויחים מה שנקרא קטגוריה אחת פחות, מקבלת 50 שקלים.

טליה לבני: שזה חסר משמעות, למול ה- 4,000 שקלים.

טליה לבני: הנושא לא פתור.

טליה לבני: רק חינוך חינם לגיל הרך.

טליה לבני: מהר, עם מספיק מעונות, ומיידי, אפשר יהיה לתת להם מענה ולומר להם – תביטו, מדינת ישראל רוצה אתכם, מדינת ישראל רואה אתכם.

טליה לבני: העניין הוא שהמדינה לא רואה אותם.

טליה לבני: לא רואה אותם.

טליה לבני: היא רואה אותם עובדים, היא רואה אותם במילואים, היא לא רואה אותם באמת את הצרכים.

טליה לבני: אז הגיע הזמן לראות אותם, להתחשב בהם ואני מודיעה לכם, אנחנו תומכים בכם בכל ליבנו, בכל ליבנו.

טליה לבני: תמשיכו, תהיו חזקות, תהיו חזקים, זה העתיד שלכם ושלנו.

טליה לבני: גם לי יש נכדים.

ציפי חוטובלי: אתם כל הזמן דוחקים את נציגי האוצר.

אורלי לוי אבקסיס: זה גם נוח להם, האמת.

ציפי חוטובלי: אני רוצה להחזיר אותם פה למרכז העניינים, כדי שהם יוכלו לדבר.

ציפי חוטובלי: אז תפשו כאן מקומות, בבקשה.

ציפי חוטובלי: ליאורה, בבקשה.

ציפי חוטובלי: רק אם אפשר משהו גם מעשי לגבי המדרג שבו אפשר לבנות את היישום של זה.

ליאורה מינקה: בסדר גמור, אני אנסה.

ליאורה מינקה: אני יושבת-ראש תנועת אמונה, 9,000 ילדים במעונות שלנו, 2,000 ברשימת המתנה.

ליאורה מינקה: כדי שתבינו על מה אנחנו מדברים וזה אחרי שאלפים לא באים, כי הם יודעים שאין להם סיכוי, אז הם לא מגיעים מראש.

ליאורה מינקה: אני רוצה קודם כל, באמת לברך אותך, ציפי, על הקיום של הדיון הזה.

ליאורה מינקה: אני יודעת שזה לא הדיון היחיד, כי גם לי יוצא להשתתף ואני רוצה לברך פה גם חברות כנסת אחרות שמאוד מאוד פעילות בעניין הזה.

ליאורה מינקה: אני, יוצא לי הרבה לעבוד עם אורלי לוי, שאני חושבת שמבינה את המשמעות של החוק שהיא עוסקת בו, של חוק הפיקוח.

ליאורה מינקה: כלומר, את המשמעות החברתית בדיוק על הנושאים שלכם.

ליאורה מינקה: אני רוצה להגיד לכם משהו אישי.

ליאורה מינקה: בשבילי זו התרגשות עצומה לראות התעוררות של נשים שכל-כך עסוקות בחיי היום-יום שלהן, זה מרגש וזה מעורר השראה לנו כארגון חברתי, זה באמת מעורר השראה ואני רוצה לדבר קצת על דברים אופרטיביים.

ליאורה מינקה: קודם כל, אני כן רוצה לברך את הקמת הוועדה על-ידי ראש הממשלה.

קריאה: שאין בה אף אישה.

ליאורה מינקה: דקה.

ליאורה מינקה: אני ציינתי שאפילו אני אישית.

ציפי חוטובלי: אתם פספסתם את הפתיחה שלי, אני אמרתי, אני רוצה לומר לכם שמאחר והרכב הוועדה טרם נקבע, אני מאמינה שבסופו של דבר תהיה אישה.

ליאורה מינקה: אני רוצה להדגיש שאני אישית פניתי ללשכת ראש הממשלה וציינתי והעליתי את הנקודה הזאת של היעדר אישה ואני, אגב, לא אומרת אישה, אני אומרת נשים, למה אישה?

ליאורה מינקה: אנחנו מדברים על נשים.

ליאורה מינקה: אז אני בטוחה שהנושא הזה יטופל, אם גם חברות הכנסת, חברות הקואליציה יעלו את זה וגם אנחנו כארגונים חברתיים נעלה את זה, זה בוודאי יטופל.

ליאורה מינקה: אני חושבת שבסך-הכל אנחנו הרי לא מדברים פה על סיסמאות ולא על לתת פתרונות שהם לא רלוונטיים אלא פתרונות רחבי עיסוק ועמוקים ולכן כן צריך לראות את ההשלכות של כל נושא ונושא.

ליאורה מינקה: אבל אני כן חושבת שכיעד אסטרטגי צריך להגדיר, כיעד אסטרטגי להגדיר את נושא החינוך חינם לגיל הרך.

ליאורה מינקה: זה נושא שאנחנו מדברים עליו כבר שנים רבות.

ליאורה מינקה: אני חושבת שהוועדה צריכה לייצר את הצורה ואת הטכניקה ואת המתודולוגיה איך מגיעים ואיך מממשים את זה בטווח זמן.

ליאורה מינקה: אני רוצה, ציפי, לדבר על כמה עקרונות מעשיים.

ליאורה מינקה: דבר ראשון, חייבים להכניס בצורה כזאת או אחרת, בתוך החוק המוצע ובדרכים אחרות גם של החלטות ממשלה, את סוגיית המחיר בפיקוח.

ליאורה מינקה: עד היום, לא שמענו התחייבות מסודרת של התמ"ת שכאשר, כפי שאנחנו מקווים שייקרה, יצטרפו עוד ועוד ועוד ילדים למעגל המסובסדים, עדיין המחיר המסובסד יישאר מחיר משמעותי.

ציפי חוטובלי: הממשלה אבל הקצתה עכשיו מיליארד שקלים לנושא.

ליאורה מינקה: המיליארד הוא לנושא של בטיחות, שיפור ושדרוג בטיחות.

קריאה: כל החוק הזה היום, זה הטעיה.

אורלי לוי אבקסיס: לא לא, הוא לא מסובסד מספיק וזה אומר שה- 1.4 מיליארד הנותרים יתגלגלו על כתפי ההורים.

אורלי לוי אבקסיס: את זה הצלחנו לעצור בינתיים.

אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה מאוד שהמחאה הזו תעזור לנו לא רק לבלום לחלוטין את נושא ההשתתפות העצמית ובטח לא להעלות אותה, אלא אפילו להביא לידי כך, אם לא נצליח בפעימה אחת לעשות את הנושא של החינוך חינם לגיל הרך, אז לפחות להוריד באופן משמעותי ואמיתי את ההשתתפות ההורית.

אורלי לוי אבקסיס: ולא משנה מאיזה קטגוריה אתה, כי לחלשים ולאימהות חד הוריות יש להם את הקושי שלהם, את החולשה שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: בואו לא נילחם אלה באלה ונפספס את המאבק.

אורלי לוי אבקסיס: גם להם יש את הקושי שלהם, הממשי.

ליאורה מינקה: תשאלי כל אימא פה, מה יותר חשוב לה, העמקת הסבסוד או תוספת מחסן לכיתת התינוקות במעון של הילד שלה.

ליאורה מינקה: תשאלי כל אימא פה, מה יותר חשוב לה, העמקת הסבסוד או תוספת של אסלה במעון.

ליאורה מינקה: ולכן אני אומרת, הנושא הזה, להפך, הסיבה שאנחנו ביקנו To hold it, את החוק, היא בדיוק בגלל זה.

ליאורה מינקה: כי מוקצה כסף ולטעמנו, הוא לא מוקצה לנושא הנכון.

ליאורה מינקה: לכן, אני מאוד שמחה שהממשלה התעשתה והכנסת התעשתה ועשו רגע Hold it, כדי להחליט באמת לאן ילכו התקציבים.

ליאורה מינקה: אז אמרתי, מחיר בפיקוח, העמקת הסבסוד, כי צריך להבין שברגע שיש תקציב והוא אמור להיות מחולק על יותר אימהות, הסבסוד ילך ויקטן.

ליאורה מינקה: אלא אם כן התמ"ת יבוא ויגיד לנו – יש לנו מקורות או הבטחה מהאוצר.

ליאורה מינקה: מה שאנחנו לפחות עד היום לא שמענו.

ליאורה מינקה: והנושא הקריטי שאת הזכרת אותו וכמו קאטו הזקן אני אמשיך להעלות את זה, הנושא של בניית מעונות.

ליאורה מינקה: צריך להבין, אנחנו באנו בהצעות אופרטיביות.

ליאורה מינקה: כשאני אומרת באנו זה הארגונים, באנו ואמרנו תעשו אתנו Matching.

ליאורה מינקה: אני, מאז שהם עוד לא הוציאו את הקריטריונים, כבר הצלחתי להכניס מאות ילדים, או להרחבות או למעונות חדשים.

ליאורה מינקה: הייתם עושים אתי Matching, הייתי עושה מאות כפול שניים.

ליאורה מינקה: זאת אומרת, תעזרו לנו בדברים האלה, באנו עם הצעות אופרטיביות.

ליאורה מינקה: לצערי, הדברים תקועים במשך שלוש שנים שאני חוזרת ואומרת, בזמן הזה, נעמ"ת, אמונה, ויצ"ו, בנו מעונות על חשבון הכספים של העם היהודי.

ליאורה מינקה: אז לו היו מקבלים חלק מההצעות שלנו.

ליאורה מינקה: אבל כאשר יש אנשים שהם יודעי הכל ולא מקשיבים, לא להורים, לא לנו כמפעילי ארגונים, אז לצערי לא ממקסמים את האפשרויות.

ליאורה מינקה: אני קוראת לעניין הזה, שאתם באמת תובילו את הנושא של בניית מעונות יום.

ליאורה מינקה: אנחנו ניתן את הידע המקצועי שלנו ואת הכספים שאנחנו מגייסים מהעולם היהודי.

ציפי חוטובלי: אני מודה לך מאוד, ליאורה, על הדברים האלה.

ציפי חוטובלי: עכשיו אנחנו צריכים להגיע לנושא של הכסף.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לשמוע.

ציפי חוטובלי: נציגי האוצר עוזבים ב- 12.

טליה לבני: מפעל הפיס הפסיק בכלל בשנים האחרונות לתמוך בבניית מעונות.

טליה לבני: אם הממשלה תפנה למפעל הפיס ותאמר לו – משריינים את כל ההכנסות שלך, למשך השנתיים הקרובות, רק לבניית מעונות יום לגיל הרך, ניתן, יכול להיות שעם Matching של המדינה, אפשר יהיה לתת מענה.

טליה לבני: הם עשו כך לגבי כיתות בבתי-ספר.

טליה לבני: לכן, אילו החוק היה, אילו הנושא של חינוך חינם היה במשרד החינוך, היו מתנהגים באותן אמות מידה של חינוך גם לגיל הרך ואם יש צורך בכיתות לימוד, אם יש צורך במעונות, אז מפעילים את מפעל הפיס, מפעילים תקציבים ממשלתיים.

טליה לבני: לכן, האחדה של הנושא, היא תיתן אפשרות לדון את הדברים באותן אמות מידה.

טליה לבני: זה דבר אחד, אופרטיבי.

טליה לבני: דבר שני, אני רוצה לומר.

טליה לבני: אסור לבלבל עם החוק הזה.

טליה לבני: החוק שהיום מדברים עליו, חוק הפיקוח, הוא לא חוק פיקוח, הוא חוק לרישיון למעון.

טליה לבני: אני מבקשת לקרוא לו בשם הנכון.

טליה לבני: כי אחרת יש בו הטעיה.

טליה לבני: אומרים חוק הפיקוח על מעונות, חושבים שיש שם פיקוח על המחירים.

טליה לבני: אין שם פיקוח על המחירים.

טליה לבני: בחוץ, הציבור, מבין את זה כך.

טליה לבני: זה חוק לרישיון למעון.

טליה לבני: רישיון שהחשמל בסדר והאסלות בסדר והביוב בסדר.

אורלי לוי אבקסיס: זה חשוב מאוד, אבל מישהו צריך לממן את זה ולא ההורים.

אורלי לוי אבקסיס: גם ככה המחירים בשמיים.

טליה לבני: אני חושבת שזה מאוד חשוב, מאוד חשוב, רק אני חושבת שאין לזה ולחינוך חינם או לפיקוח על המחירים, שום דבר, להפך.

טליה לבני: ביקשנו, ואני באמת מברכת את חברת הכנסת אורלי לוי ששומרת על העניין, שגם כאשר החוק יעבור, יהיה ברור שעוד יישמר המחיר בפיקוח.

טליה לבני: כי אחרת, העלויות של החוק הזה, בעיה.

ציפי חוטובלי: אבל אנחנו מערבבים.

ציפי חוטובלי: החוק הזה, החוק של הפיקוח הוא בנפרד.

ציפי חוטובלי: אנחנו מדברים עכשיו על חקיקה של חינוך חינם ואני רוצה שאנחנו נתקדם בעניין הזה.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לשמוע את נציג האוצר.

ציפי חוטובלי: בואו נדבר בעצם על הערכות תקציביות.

ציפי חוטובלי: הנושא הזה של חינוך חינם, זו לא פעם ראשונה שזה עולה.

ציפי חוטובלי: אני רוצה שנשמע מכם מה ההערכה התקציבית של הנושא הזה, כאשר יש כאן כמה דרגות.

ציפי חוטובלי: יש דרגה אחת של הורים עובדים.

ציפי חוטובלי: בואו נתחיל מזה.

ציפי חוטובלי: כמה יעלה לקופת המדינה הסיפור הזה שנקרא חינוך חינם להורים עובדים?

טליה לבני: שיגידו כמה ילדים יש לאימהות עובדות ויכפילו את זה ב- 2,000 או ב- 1,600.

רותם רולף: אם לוקחים בחשבון שיש בערך 150,000 ילדים בכל מחזור גיל, זאת אומרת שנולדים בערך 150,000 ילדים בשנה ומכפילים את זה בעלות חודשית של מעון יום, אז מגיעים פה ללמעלה מעשרה מיליארד שקל בשנה.

רותם רולף: אבל יש כן פעולות שאם תרצו, אני יכולה לפרט, שהמדינה עושה.

עינת וילף: כמה מתוכם ילדים ממשפחות ששני ההורים עובדים?

רותם רולף: ששני ההורים עובדים?

עינת וילף: כן.

רותם רולף: אני לא יודעת להגיד לך את המספר כרגע בשלוף, מבחינת הנתונים שהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מפרסמת כמה ילדים נולדים בשנה, כמה ילדים להורים עובדים, אני מוכנה לנסות לבדוק אם הנתון הזה קיים.

רותם רולף: בכל מקרה, אבל אם אנחנו מדברים פה על ילדים להורים בודדים, אז יש את הנקודות זיכוי שמקבלות אימהות באופן כללי עד גיל חמש נקודת זיכוי לכל ילד אז יש כמה אוכלוסיות שאנחנו מדברים עליהן.

רותם רולף: יש את האימהות שכן מגיעות לסף המס שיש את נקודת הזיכוי לכל ילד.

ציפי חוטובלי: רותם, אני רוצה שתתמקדי בשאלה ששאלתי.

ציפי חוטובלי: מה הערכת האוצר לגבי העלות.

רותם רולף: למעלה מעשרה מיליון שקלים.

ציפי חוטובלי: זאת עלות שהיא לחלוטין לא מבחינה בין הורים עובדים לבין הורים שלא עובדים.

ציפי חוטובלי: יש לנו הערכה של ה- מ.מ.מ.

ציפי חוטובלי: בעניין הזה?

אליעזר שוורץ: הערכה ראשונית.

אליעזר שוורץ: אם עושים את ההכפלה הפשוטה של 1,600 בחודש, כפול 400,000 ילדים במקסימום, עם חופשת לידה וכו', כפול 12 חודשים בשנה, זה יוצא באזור השמונה מיליארד.

אורלי לוי אבקסיס: אבל צריך להפחית את מה שגם ככה נמצא היום בתמ"ת וברווחה שמכסה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל זה עולה בברוטו.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מסתכלים כמה המדינה היום נותנת, כדי לסבסד או כדי לתת מול משרד הרווחה, תוריד מהשמונה מיליארד לפחות עוד שני מיליארד.

אליעזר שוורץ: לא לא לא.

אורלי לוי אבקסיס: למה?

אורלי לוי אבקסיס: תקשיב – 1.40 מיליארד של משרד התמ"ת, שהיום נותן סבסוד לגיל הרך ותן מה שמשרד הרווחה נותן, יכול להיות שזה עולה שישה מיליארד.

אורלי לוי אבקסיס: וזה גם בהערכה גסה שכולם יהיו שם.

ציפי חוטובלי: הכי טוב שאנחנו נשמע את התקציבן של התמ"ת.

טליה לבני: וזה לכולם, בלי עובדים.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא כצעקתה.

דוד שטיינמץ: אני הממונה על התקציבים במשרד התמ"ת.

דוד שטיינמץ: כמו שאמר האיש שדיבר לפניי, אני מעריך שסך-הכל העלות היא בערך שמונה מיליארד.

דוד שטיינמץ: מתוך זה, בערך, בגדול, מיליארד, מיליארד וחצי כבר נמצא בבסיס התקציב.

דוד שטיינמץ: כלומר, זה בעצם בסביבות שישה, שישה וחצי מיליארד נוספים.

דוד שטיינמץ: אבל זה בהנחה שכל 400,000 הילדים האלו זה לאימהות עובדות.

דוד שטיינמץ: אז אם ניקח כמה?

דוד שטיינמץ: 50%, אז זה מחצית מזה.

טליה לבני: מתוך זה שניים בפנים, מדובר על שני מיליארד.

טליה לבני: בשני מיליארד אתה פותר את הבעיה של האימהות.

ציפי חוטובלי: אני רוצה שהדיון הזה יתנהל בצורה מסודרת.

ציפי חוטובלי: טליה, אני לא אאפשר לדיון הזה להתפרע.

ציפי חוטובלי: סליחה.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לנהל את הדיון הזה בצורה מסודרת.

עינת וילף: שאלה לי, האם נבחנה אצלכם שאלת המקורות, אחד – קצבאות ילדים, האפשרות להמרת קצבאות הילדים לטובת חינוך חינם לגיל הרך, ו/או האפשרות להמרת נקודת זיכוי במס, לטובת הנושא הזה.

עינת וילף: מה המקורות בתחום הזה, והאפשרות שבעצם הורה בישראל יוכל לקבל את האופציה – קצבאות ילדים, נקודת זיכוי, או חינוך חינם לגיל הרך.

דוד שטיינמץ: בקטע הזה, למיטב ידיעתי, אני לא זוכר שזה דובר המקורות כי הנושא הזה עוד לא עלה.

אורלי לוי אבקסיס: זה מדהים שעד עכשיו הנושא הזה לא עלה.

ציפי חוטובלי: מה התקציב של קצבאות ילדים?

ציפי חוטובלי: רותם-?

רותם רולף: זה לא, פשוט אני יכולה לבדוק, אני לא אחראית על התחום של ביטוח לאומי.

רותם רולף: אתם רוצים שאני אנסה לבדוק ואחזור אליכם עם תשובה?

ציפי חוטובלי: אנחנו מדברים, נציגות הארגונים.

ציפי חוטובלי: יש כאן רעיון של המרה של נושא קצבאות הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: לא לא, אני לא חושבת שזה נכון לעשות המרה של קצבאות הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: זו אחת הטעויות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נעשה טעות, כדי לתקן טעות אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: העניין של נקודות זכות זה בהחלט יכול להיות המקום הנכון.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הנקודות זיכוי זה בהחלט משהו שכדאי לבדוק אותו.

טליה לבני: אני רוצה לענות לחברת הכנסת עינת וילף.

טליה לבני: תקציב המדינה לא מחולק בהתאם למספר הנשים והגברים.

טליה לבני: הוא לא מחולק מגדרית.

טליה לבני: הוא גם לא מחולק, הנושאים המגדריים אין להם ביטוי.

טליה לבני: לכן, אני לא חושבת שזה צודק לבוא אל ציבור הנשים ולומר – אתן רוצות חינוך חינם אז תנו משהו אחר שיש לכן.

טליה לבני: לא.

טליה לבני: מה שיש לנו, זה את כל תקציב המדינה ואת מתמצאת טוב בתקציב, תמצאי סעיפים אחרים.

טליה לבני: לא לגעת, אנחנו לא מקבלים מספיק, לא מקבלים מספיק, מתקציב המדינה, ביחס לתרומה שלנו, אנחנו 50% משוק העבודה, אנחנו 52% מהאוכלוסייה, ואנחנו לא מקבלים את החלק בתקציב.

טליה לבני: ביחס למדינות ה- OECD.

עינת וילף: יש שאיפה להציג תוכנית כוללת.

טליה לבני: לא מקצבאות הילדים.

עינת וילף: שיש בה מקורות תקציביים.

עינת וילף: כי לבוא ולהגיד – אני רוצה, אנחנו עוסקים בזה הרבה זמן.

עינת וילף: חינוך חינם לגיל הרך צריך להיות.

עינת וילף: האמירה של יושב ראש ההסתדרות היא לא נכונה, לא אחראית ואני מקווה שהוא אכן לא אמר אותה.

עינת וילף: אמרו את זה גם פעם על החינוך העל יסודי.

עינת וילף: אבל כדי לבוא ולעשות את הדברים האלה, צריך גם לבוא וזה גם התפקיד שלנו, לבוא בצורה אחראית ולהגיד – בוא נחשוב על מקורות.

עינת וילף: נקודת המיסוי יכולה, הזיכוי במס, יכולה להיות מקור ואני כן חושבת, צריך לפחות לבדוק את הרעיון שהורים יכולים לקבל אופציה, למשל, להמיר את קצבאות הילדים בנושא הזה.

עינת וילף: אני חושבת שצריך לבדוק את זה.

קריאה: אני לא חושבת שזה הוגן.

קריאה: נקודת הזיכוי היא על גידול ילדים, ילדים עולים מעבר למעון ויש עוד נקודה שכולם עוצמים עיניים אליה, שהמשמעות הכלכלית שכל הנשים האלה תוכלנה באמת למצות את פוטנציאל ההשתכרות שלהן ולצאת לעבודה בצורה מסודרת.

קריאה: תקציב המדינה ירוויח ולא יפסיד.

קריאה: זה לא בזבוז, זה השקעה וכך צריך להסתכל על זה.

אורלי לוי אבקסיס: זה מפנה כסף.

טליה לבני: יש לי שאלה.

טליה לבני: מדרגת המס העליונה, אם היתה גדלה באחוז, אני בטוחה שכולם היו מסכימים שזה ילך לחינוך חינם.

ציפי חוטובלי: יש כאן חברי כנסת ואני רוצה לחזור רגע לעוד כמה סעיפים שעלו במחאה הזאת וחשוב לי שניתן עליהם את הדעת כי מדובר בסך הכל בכמה סוגיות שיש כאן גם נציגי ארגוני ממשלה שיכולים לתת עליהם מענה.

ציפי חוטובלי: אתם דיברתם על סוגיה של מוצרי יסוד לתינוקות ודיברתם על הנושא של תחבורה ציבורית, על הנושא של עגלות בתחבורה ציבורית.

קריאה: ועל חופשת לידה.

ציפי חוטובלי: וחופשת לידה, נכון.

ציפי חוטובלי: אז אני רוצה שנדבר גם על הסוגיות האלה.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שהנושא של חינוך חינם, זה הנושא הכבד המשמעותי הגדול ביותר ובעצם זה שייתן את ההקלה הטובה ביותר עבור ציבור ההורים במדינת ישראל.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לאפשר רגע לנציגת משרד החינוך לדבר.

ציפי חוטובלי: אנחנו מדברים על הנושא של העברת כל התחום ממשרד התמ"ת למשרד החינוך.

ציפי חוטובלי: מה התפקיד שלכן?

דלית שטאובר: אני מנהלת מחוז תל-אביב במשרד החינוך.

ציפי חוטובלי: אנחנו מדברים על הנושא הזה.

ציפי חוטובלי: גם כאן, אנחנו צריכים הערכות תקציב של הנושא של פיקוח.

ציפי חוטובלי: שר החינוך מדבר כל הזמן על הנושא של פיקוח על הגיל הרך.

ציפי חוטובלי: מה ההערכות התקציביות לנושא הזה?

ציונה חדד: חשוב לנו קודם כל לומר שגם אנחנו תומכים בהעברת המעונות למשרד החינוך לגיל הרך למשרד החינוך.

אורלי לוי אבקסיס: כן, הם אמרו את זה גם בוועדת השרים האחרונה, השר אמר את זה בצורה הכי ברורה שיש.

אורלי לוי אבקסיס: כמובן, שהתקציב ילך אתו.

אורלי לוי אבקסיס: כן, גם שלום שמחון אמר שהוא לא יתנגד.

ציפי חוטובלי: כולם מסכימים.

אורלי לוי אבקסיס: רק האוצר לא.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לומר לכם שאני דיברתי אתמול עם שר החינוך.

קריאה: הוא רוצה את זה עם תקציבים וסמכות.

דלית שטאובר: בואו נעשה הבהרה של העניין הזה.

דלית שטאובר: מי שמייצג את שר החינוך פה זה אנחנו, אנחנו יודעות את העמדה שלו מפה ראשון.

דלית שטאובר: שר החינוך תומך בזה באופן חד משמעי, כולל שהוא נפגש עם שר התמ"ת בעניין הזה.

דלית שטאובר: שר התמ"ת לא הביע התנגדות כמו השר הקודם, הוא אמר שהוא יבדוק את זה.

דלית שטאובר: והשר שלנו גם יעלה את זה בוועדת השרים.

דלית שטאובר: יש תמיכה גורפת שלו בעניין הזה.

אורלי לוי אבקסיס: בוועדת השרים הקרובה?

אורלי לוי אבקסיס: ועדת השרים המיוחדת, שלנו.

ציונה חדד: כפי שאמרתי קודם, אנחנו נשמח לקבל את המערכת הזו, אבל בתקצוב המתקנים.

ציונה חדד: אנחנו אמונים על החלק החינוכי, הפדגוגי, אתם מדברים הרבה מאוד על המסגרות, רק על מסגרות.

ציונה חדד: אנחנו רוצים לדבר על המהות ועל מה שקורה בתוך המערכת.

ציונה חדד: כדי שהמערכת תהיה איכותית, היא מחויבת בפיקוח, בהדרכה, בתנאים.

ציונה חדד: גם תנאים פיסיים הם חלק מתוך המערך הזה.

ציונה חדד: אנחנו הגשנו הצעה תקציבית שכוללת גם פיקוח וגם הדרכה.

ציונה חדד: אנחנו מתנגדים למבדקות פדגוגיות.

אורלי לוי אבקסיס: הצלחנו לעצור את זה סוף-סוף.

ציפי חוטובלי: באיזה סכום מדובר?

אורלי לוי אבקסיס: של ישראל ביתנו.

אורלי לוי אבקסיס: עצרנו מלעשות Outsourcing לכל העניין של המבדקות הבריאותיות והחינוכיות ואני חושבת שפה היינו קרש הצלה ממש למשרד שלכם.

ציפי חוטובלי: באיזה סכום מדובר?

אורלי לוי אבקסיס: מאות מיליונים.

ציונה חדד: אני לא יודעת להעריך תקציבית.

ציונה חדד: אני יודעת לומר שאנחנו דרשנו 300 תקנים.

ציונה חדד: אנחנו מדברים על מערכת, זה המצב האופטימאלי.

אורלי לוי אבקסיס: גם לאחיות בית-ספר חסרים תקנים, הלוואי ויקבלו גם את זה וגם את זה.

ציונה חדד: זה מצב אופטימאלי.

ציפי חוטובלי: לא, אין לה תקנים בכלל.

ציפי חוטובלי: כמה תקנים יש היום?

ציפי חוטובלי: 15.

ציונה חדד: בואו נפריד בין הפיקוח, בואו נפריד.

אורלי לוי אבקסיס: אבל בגלל זה הפיקוח נראה כמו שנראה.

ציונה חדד: בואו נפריד בין הפיקוח שיש.

קריאה: הרי על-פי חוק הם היו יכולים לפקח.

אורלי לוי אבקסיס: לא, אנחנו דיברנו על הפיקוח של התמ"ת, לא על הפיקוח שמבקש משרד החינוך.

אורלי לוי אבקסיס: יש הבדל גדול.

ציונה חדד: בואו נפריד בין מה התמ"ת חושב שזה פיקוח לבין מה משרד החינוך מעריך פיקוח.

ציונה חדד: הפיקוח בתמ"ת, בעיקרו, הוא טכני לחלוטין, לבין המקום של ארגוני הנשים שמעסיקים מפקחים ומדריכים פדגוגיים בתוך המערכת.

ציונה חדד: משרד החינוך מחזיק ומעסיק מפקחים פדגוגיים לצד הדרכה תוך גנית.

ציונה חדד: זאת אומרת יש מערך כולל, תומך, לצוותי החינוך, וזה מה שאנחנו דורשים עבור המסגרות.

ציונה חדד: אנחנו ניקח את זה בתנאים האלו.

ציפי חוטובלי: אני לא קיבלתי תשובה לשאלה.

ציפי חוטובלי: 300 תקנים, מה הערך הכספי של זה?

ציונה חדד: אני לא יודעת לומר.

ציפי חוטובלי: משרד האוצר, אתם יודעים?

אורלי לוי אבקסיס: משרד האוצר יעדיף להמיר את התקנים בכסף, גם אם זה יעלה לו יותר.

אורלי לוי אבקסיס: כי הרעיון של תקן, זה בעצם להחזיק מישהו במשרה שיהיה בעצם עובד מדינה, בצורה כזו או אחרת, וזה הפחד הגדול ביותר של משרד האוצר, זה האג'נדה.

אורלי לוי אבקסיס: הם לא נותנים תקנים, הם מעדיפים להכפיל את זה בכסף ולא לתת תקנים.

אורלי לוי אבקסיס: בגלל זה עושים את המבדקה.

אורלי לוי אבקסיס: ואני חייבת להגיד לכם שבחוק הפיקוח על מעונות היום, יש שם את הנושא של המבדקה, גם הבריאותית וגם הפדגוגית, אבל זה יהיה סוג של צ'ק-ליסט.

אורלי לוי אבקסיס: למה?

אורלי לוי אבקסיס: יש שם רשימה של דברים שהם צריכים לבדוק.

אורלי לוי אבקסיס: כל דבר נוסף, שיירצה משרד החינוך או משרד הבריאות להכניס לאותה רשימה, זה יהיה אקסטרה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יודעים ששום יזם פרטי, שייכנס לתוך המכרז הזה, לא יעשה את זה ממקום של פילנטרופיה.

אורלי לוי אבקסיס: הוא יירצה להרוויח כסף, הוא יירצה שיישאר לו משהו ביד.

אורלי לוי אבקסיס: כל דבר נוסף שתוסיפי עליו, הוא יגיד – רגע, זה אקסטרות?

אורלי לוי אבקסיס: זה מתומחר בנפרד.

אורלי לוי אבקסיס: לכן, הרבה יותר יקר לעשות את זה ב- Outsourcing מאשר לעשות את זה בחסות המדינה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל העיקרון פה, של האוצר, צריך להישבר.

אורלי לוי אבקסיס: כי יש פה איזה שהוא ערך לא רק חברתי, אני חושבת ערך של בריאות ילדינו – הנפשי, ההשכלתי והבריאותי של הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: ופה זה עולה על העניין של רק להוציא מחסות המדינה.

אורלי לוי אבקסיס: זה בסדר, מה גם שצריך לזכור שאין היום פנסיה תקציבית, יש פנסיה צוברת.

אורלי לוי אבקסיס: אז תקנים היום זה לא תקנים כמו שהיו פעם.

אורלי לוי אבקסיס: תשנו את הדיסקט.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, בן-אדם צובר לו פנסיה ותנאים סוציאליים לפי מה שהוא עובד, לפי מה שהוא מפריש.

אורלי לוי אבקסיס: אז לכן זה לא כזה נורא להעסיק אנשים תחת הכיפה הזו ולהיות עדיין מעסיק.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הכי חשוב, אחיות בית-ספר, ראינו את הקטסטרופה.

ציפי חוטובלי: אני רק רוצה למקד אותנו.

ציפי חוטובלי: מאחר והדיון הגדול, לגבי העברת הנושא, הוא צריך לדעתי להיות כאן בנוכחות שר החינוך.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: והתמ"ת, שניהם ביחד.

אורלי לוי אבקסיס: אין ספק.

ציפי חוטובלי: צריך לעשות כאן דיון גדול, אני חושבת שנחזיר את הדיון לנושא הזה של חינוך חינם לגיל הרך.

ציפי חוטובלי: את נציגת האוצר, עוד הערכה תקציבית, נושא של הארכת חופשת לידה, בשבועיים.

ציפי חוטובלי: יש היום הערכות של 16 שבועות.

רותם רולף: אז בואו, אם יש לכם עוד שאלות פשוט, בגלל שאני לא אחראית על כל התחומים, אז אני אשמח לבדוק.

רותם רולף: אתם רוצים שאני אבדוק לגבי עוד הערכות תקציביות?

עינת וילף: אנחנו הגשנו אתמול, יושב-ראש הוועדה ואני, בקשה למרכז המחקר והמידע של הכנסת ואני אשמח אם תתחילי להתארגן.

עינת וילף: ביקשנו לעשות בהשוואה בין לאומית ל- OECD את החבילה הכוללת שניתנת להורים לילדים מגיל אפס עד שש.

עינת וילף: קצבאות, נקודות זיכוי, חינוך חינם.

עינת וילף: כל דבר שניתן בחבילה, או כל דבר אחר, כל שירות אחר.

עינת וילף: ביקשנו שהדבר ייחקר, שתהיה לנו התמונה הכוללת של סך החבילה וסך השירותים שמקבלים הורים לילדים בגיל אפס עד שש במדינות ה- OECD, כדי שנוכל אחרי זה לבוא עם זה לפה ולדון בצורה רצינית והשוואתית בשאלה של חינוך חינם לגיל הרך, כולל העלויות וכולל המקורות.

רותם רולף: אני מניחה שנראה את זה.

רותם רולף: אבל עכשיו לגבי חופשת לידה של שבועיים, בכל מקרה, בדקתי גם לגבי, שאלתם כמה ילדים לאימהות עובדות, אין נתון מסודר.

רותם רולף: זאת אומרת, אין נתון כזה שמפורסם.

רותם רולף: אם אתם מניחים שיעורי תעסוקה מסוימים זה למעלה מ- 70%, אז מדובר בלמעלה מ- 100,000 – 110,000 ילדים אבל שוב, זה לא, אין מעקב ופרסום של נתונים כאלה.

רותם רולף: אני גם לא יודעת אם יש פה נציג של משרד המשפטים, אני לא יודעת אם זה יהיה אפשרי לתמוך רק בילדים של אימהות עובדות.

טליה לבני: זה מה שעושים היום, למה זה לא אפשרי?

רותם רולף: אבל היום זה גם לפי רמות הכנסה וקריטריונים נוספים, זה לא איזה שהיא זכאות אבסולוטית.

ציפי חוטובלי: סדר הדיון, סדר הדיון.

ציפי חוטובלי: רק כדי שזה יהיה בצורה מסודרת.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לאפשר גם לחברי הכנסת שהגיעו לכאן וגם לארגונים שעדיין רוצים לדבר וגם להחזיר אותנו לנקודות הבאות.

ציפי חוטובלי: חבר הכנסת שלמה מולה, בבקשה, בקצרה.

שלמה מולה: אני אהיה מאוד קצר.

שלמה מולה: תראו, העניין הזה של הנושא של המעונות וההתייחסות של המחוקק ובאמת העלויות התקציביות, זה נושא שמלווה אותנו כבר הרבה זמן, לפחות מאז שאני בכנסת פה, אני עוסק בעניין הזה באופן אינטנסיבי.

שלמה מולה: אני חושב שצריך לעשות איזה שהן הפרדות טוטאליות, גם בדיון, גם במהות הדיון שאנחנו רוצים לקיים.

שלמה מולה: אל"ף, העניין של חוק הפיקוח על המעונות, כמו שנאמר כאן, זה באמת חוק שהוא עוסק בעניינים של פיקוח טכני בלבד וחוק הרישיון והאם כדאי להתמודד, מספר המשתתפים יגדל, מה צריך לעשות, איפה חלקם של הארגונים המקצועיים שעוסקים ביום יום, מה חלקן של הרשויות המקומיות, מה חלקה של המדינה, זה חלק אחד, אני יודע להגיד שאורלי ולפחות אני והחברים שלי, בעניין הזה של הפיקוח, עובדים בצמידות רבה מאוד כדי שיצא טוב.

אורלי לוי אבקסיס: שלא יהיו עוד תשלומים להורים.

שלמה מולה: כדי שלא ייפלו עוד תשלומים על ההורים, זה דבר אחד.

אורלי לוי אבקסיס: אופוזיציה וקואליציה שעושים טוב ביחד.

שלמה מולה: כאשר יש משהו שהוא טוב לעם ישראל, אז עושים את זה ביחד.

שלמה מולה: אז זה דבר אחד.

שלמה מולה: הדבר השני, אני פעם ראשונה דרך אגב שומע בצורה פורמאלית, שמשרד החינוך בא ואומר – אנחנו מוכנים לקחת את המעונות.

שלמה מולה: אני אומר לכם, אחרי 60 שנה, דיברנו על זה גם בוועדה למעמד האישה, גם בנושא של הפיקוח על המעונות.

שלמה מולה: אני אומר לכם, המעבר, אם אנחנו נצליח להעביר, גם יהיה פיקוח מבחינה טכנית, גם משרד החינוך ייקח את החינוך של הילדים מבחינה מהותית ואני באתי לכאן, לפני שבאתי לכנסת, ובתפקידי הקודם אנחנו זימנו, הזמנתי מחקר שעוסק בענייני עולי אתיופיה, במיוחד מה קורה לילד שהולך לגן, כשהוא הולך לכיתה א', בהשוואה לילד שבכלל נשאר בבית, עם המשפחה שלו, וזה פשוט מדהים.

שלמה מולה: נוצר פער עצום ביכולת של הילד, בגירויים שהוא מקבל, במוכנות הנפשית שלו.

שלמה מולה: לא רק לדעת לקרוא ולכתוב, זה פשוט עצום.

שלמה מולה: אני תיארתי לעצמי, אם היתה אשת חינוך שלוקחת את אותם ילדים שמשתתפים במעון, ונותנים להם את המעטפת החינוכית, אני מדבר על המעטפת החינוכית, לא רק לתת להם ארוחת צהריים ולהשאיר אותם להיות בסביבה, לפי דעתי אנחנו יכולים להגיע למצב של מהפכה חברתית אמיתית.

שלמה מולה: הדבר הנוסף, הנושא של העלויות, זה כל המאבקים של הנשים וכן הלאה.

שלמה מולה: אני לא חושב שזה המאבק של נשים שמסתובבות עם עגלה, זה לא רק המאבק שלהן.

קריאה: זה מאבק הורים, לא נשים שמסתובבות עם עגלה.

שלמה מולה: אמרתי, אמרתי.

שלמה מולה: אל"ף, אני מקבל את התיקון, אפילו מקבל את זה באהבה.

שלמה מולה: אבל המאבק הוא מאבק שבו באמת הגיעו באמת מים עד נפש, אי-אפשר.

שלמה מולה: זאת אומרת, דיברו על מעמד הביניים.

שלמה מולה: אני לא חושב שרק מעמד הביניים.

שלמה מולה: תראו מה אנחנו עשינו לפני שנתיים.

שלמה מולה: אפילו נקודות זיכוי לנשים שעובדות, שבג"צ בא ואומר – תכירו בנקודות הזיכוי.

אורלי לוי אבקסיס: פספסנו בגדול.

שלמה מולה: הפספוס התחיל שם, בעצם.

שלמה מולה: יכולנו להקל בהרבה מאוד.

שלמה מולה: היה ויכוח, אני זוכר את הוויכוח שהיה, האם אנחנו רק נלך על נשים או גם על גברים שעובדים.

שלמה מולה: למי נלך, או שניתן כפל הנחה וכן הלאה וכן הלאה.

שלמה מולה: כאן התפספס ואני זוכר, אמרנו לכם – אל תסכימו רק לקבל קמצוץ של 60 מיליון שקל, הזהרנו אתכם, מזה לא יצא כלום, האוצר ינפנף ויגיד – הנה, השתתפנו.

שלמה מולה: השתתפנו בעלויות.

אורלי לוי אבקסיס: מה גם שהיה על הגב של בג"צ.

שלמה מולה: זו היתה כזאת הזדמנות יוצאת דופן.

שלמה מולה: ואני מסכם.

שלמה מולה: מה אני רוצה לבוא ולהגיד?

שלמה מולה: אני חושב, אני חושב שאנחנו במיוחד כנבחרי ציבור, על נבחרי הציבור, אנחנו ניבחן בעמידות שלנו, בקביעת סדר העדיפויות, בזה שאנחנו נבוא ונגיד – אנחנו רוצים לייצר חברה בריאה עם שאיפה מלאה לשוויון חברתי, זה לא יכול ללכת אם העומס ייפול רק על ההורים בלבד.

שלמה מולה: ולכן, אני יודע שבסוף מגיעים לחלוקה תקציבית, סדר עדיפויות למי נותנים או לא, הנושא הזה חייב להיות נושא לא פחות חשוב מבעיית הדיור, לא פחות חשוב.

ציפי חוטובלי: הנה, אנחנו מדברים על זה.

שלמה מולה: בעיית הדיור זה עוד שנה-שנתיים, יפשירו קרקעות, ילכו ויפתרו.

שלמה מולה: אבל את הבעיה הזאת אם לא ניתן לה פיתרון מיידי, זה בעוכרינו.

שלמה מולה: זה לאו דווקא רק בתקופה הזאת בלבד, אלא ההשפעות של זה הן לטווח רחוק, השפעות הרסניות.

ציפי חוטובלי: יש לזה גם השלכות.

ציפי חוטובלי: תראה, בסוף הכל מתחיל מהבינוי.

שלמה מולה: נכון.

ציפי חוטובלי: אין מעונות יום, אין מקומות לילדים.

ציפי חוטובלי: יש לנו כאן, לדעתי, יש לנו כאן הזדמנות.

ציפי חוטובלי: אני רוצה כאן לבקש את עזרת הארגונים.

ציפי חוטובלי: אם צריך ללכת כאן על איזו חקיקה או איזה מהלך מול הממשלה, אנחנו צריכים להגיש את זה בבקשה מסודרת.

ציפי חוטובלי: אני אומרת לכם, מכאן יצא מזכר לראש הממשלה.

ציפי חוטובלי: ואני מתכוונת לקחת אותו במלוא הרצינות.

ציפי חוטובלי: לכן, אני חושבת שאנחנו צריכים להתגבש אחרי הישיבה הזאת אצלי בחדר, כדי להחליט מה בדיוק הם התהליכים שאנחנו רוצים לקדם, כדי שבסוף יהיה שחרור של כל החסמים האלה בבינוי.

שלמה מולה: אני רק רוצה לסיים את דבריי.

שלמה מולה: תראו, לגבי הספינים שהיו לנו כאן, אמרו לנו – הנה, עכשיו יש מיליארד שקל בשביל הפיקוח למעונות.

אורלי לוי אבקסיס: כאילו זה הולך לאימהות.

שלמה מולה: אני רוצה לקבל את המיליארד, אבל בואו נפרוט את זה.

שלמה מולה: אל"ף, למה לשבע שנים?

שלמה מולה: שניים – כמה יעלה כל שנה, ובסוף בסוף בסוף, אני אגב, עשיתי חישוב בטלפון יחד עם אורלי, הגענו לסביבות של 130 מיליון שקל בלבד לשנה, מי ערב לי לשבע שנים?

אורלי לוי אבקסיס: זה יוצא בערך 30 שקל לילד.

שלמה מולה: בדיוק, זה הסיפור.

שלמה מולה: לכן, אני רוצה שאנחנו נובן.

שלמה מולה: אנחנו רוצים לתמוך, אנחנו תומכים בחוק, אנחנו רוצים להעביר את החוק.

שלמה מולה: יש גיבוי תקציבי על הפיקוח, אבל בשום אופן, בשום אופן, אגורה אחת לא תיפול על הנשים או הגברים או המשפחות.

שלמה מולה: תודה רבה.

טליה לבני: אני רוצה להגיד רגע לחבר הכנסת מולה משהו אחד.

טליה לבני: יש משהו שמטעה את האימהות, מה שנקרא מחאת העגלות, היא גם על זה שאין מקום במעונות וגם על זה שאין חינוך חינם לגיל הרך.

טליה לבני: חוק הפיקוח, לצערי, לא בא לתת להם מענה, אלא בא להכביד עליהם.

טליה לבני: זה מכביד עליהם.

טליה לבני: כאילו אומרים יש מיליארד, תאמינו לי, לא.

אורלי לוי אבקסיס: אולי זו נקודת הזמן, אם נמצא מיליארד גם לזה ויש כבר מיליארד ומשהו בתמ"ת ויש עוד כמה ברווחה, וכשאנחנו עשינו את החלוקה, תשמעו, זה לא כזה סיפור בשמיים.

אורלי לוי אבקסיס: כמה נשאר?

קריאה: כלום, מיליארד וחצי.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים לשבת עם כלכליסט שיעשה לנו בן-אדם באמת, נעשה Outsourcing לשירותי ייעוץ, שנעשה חשבון באמת נכון ואנחנו נציג את הצד שלנו, לא ניקח את מה שהאוצר אומר כתורה מסיני, אלא באמת.

ציפי חוטובלי: רגע, רגע, יש לנו כאן מחלקת מחקר של הכנסת, שהתפקיד שלה בין השאר, הוא לתת לנו הערכות תקציביות לדברים.

אורלי לוי אבקסיס: תוך כדי לקחת בחשבון אם והשירותים האלה יצטרכו לעבור, למשל, לקחת בחשבון את הכסף שכבר נמצא במשרדים השונים, ואת הכסף שייחדו למשל לחוק הפיקוח, כי זה כסף שהוא כבר נמצא, לא צריך לחפש לו מקורות תקציביים.

אורלי לוי אבקסיס: לדוגמה.

אורלי לוי אבקסיס: העניין הוא, איך הכל ביחד יכול להוזיל את העלות הכוללת, תוך אולי באמת לנסות לראות אם יש מקור נוסף שהוא משמש את המשרדים לדברים מקבילים או דברים שנוגעים בנושא הזה.

אורלי לוי אבקסיס: ולאגד אותם תחת קורת גג אחת ואז נבין כמה באמת חסר.

אליעזר שוורץ: מה שאני רוצה לציין, אנחנו את החישוב של השמונה מיליארד שקלים, זה חישוב מאוד פשוט.

אליעזר שוורץ: מה השכר לימוד היום במעונות, כפול מספר הילדים.

אליעזר שוורץ: זה לא כולל את הבינוי ולא כולל שום דבר נוסף.

אליעזר שוורץ: כל השמונה מיליארד שקלים, צריך להוסיף כמה לבנות.

אליעזר שוורץ: ה- 200 מיליון שקל שאנחנו מדברים עליהם עכשיו לבנות, יקלטו שם 5,000 ילדים, אולי.

אליעזר שוורץ: כלומר, לא מדובר פה בכלל על אותם סדרי גודל שאנחנו מדברים עליהם פה.

אורלי לוי אבקסיס: לכן זה יכול להיות בהדרגה ובחלק מזה אפשר להשתמש.

אורלי לוי אבקסיס: שייכנסו מתחת לגג.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לקבל נתון, מתוך 150,000 ילדים, כמה כרגע נמצאים במעונות היום הציבוריים?

אליעזר שוורץ: 85,000 ילדים במעונות ומשפחונים, וזה לא 150, זה כנראה קרוב יותר ל- 200.

אליעזר שוורץ: כי גם הגנים הפרטיים, שזה חוק הפיקוח, המיליארד שקלים שמדברים על חוק הפיקוח, נועדו להעביר את המעונות הפרטיים לסטנדרטיים של המעונות הציבוריים.

אליעזר שוורץ: אם נסתכל עליהם, זה 200,000 ילדים, 190,000 ילדים, זה יוצא באזור השלושה-ארבעה מיליארד שקלים, השכר לימוד שלהם.

אליעזר שוורץ: על זה נוסיף את המיליארד שקלים.

ליאורה מינקה: אגב, אם זו המטרה, זה לא מה שכתוב בחוק.

טליה לבני: אף אחד לא יעביר, המעונות הפרטיים נמצאים במבנים שכורים, אף מדינה לא תשקיע במבנים השכורים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל את צריכה להבין שהשלטון המקומי, צריך לשמוע גם את דעתו של השלטון המקומי.

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שהוא יכול לספק לנו השלמה לפתרונות מסוימים.

אורלי לוי אבקסיס: חלקם כבר נשמעו, אני חייבת להגיד.

אורלי לוי אבקסיס: אל תשכחי שכבר היום השלטון המקומי משתתף.

אורלי לוי אבקסיס: לכן אפשר להעמיק את ההשתתפות שלו בצורה כזו או אחרת.

ציפי חוטובלי: כן, אבל אני רוצה להגיד לך, אורלי, שכאן בוועדה ראינו שהשלטון המקומי הוא לא מענה.

אורלי לוי אבקסיס: לא לא, לא כמענה, כחלק מפיתרון כולל.

חנן דגן: אני רוצה לומר משהו, כי יש פה טעות בסיסית לדעתי בתפישה הכוללת.

חנן דגן: כיום, כמו שאמרה טליה, יש רק 1,600 מסגרות מפוקחות, מה שקורה היום, מתוך 15,000 פרטיים.

חנן דגן: אנחנו, איפה שהוא, כי המגזר הפרטי קודם כל, אנחנו כן תומכים בחינוך חינם ואני טוען שאפשר לשלב את כל המסגרת הפרטית בתוך המתכונת הזאת.

חנן דגן: ואני לוקח את זה בחשבון.

חנן דגן: כל ההליך של החינוך חינם, לדעתי זה דבר שייקח זמן.

חנן דגן: ואנחנו צריכים לחשוב קודם כל על הפרקטיקה, כי יושבות פה אימהות שרוצות לצאת לעבודה ולפרנס את המשפחה בכבוד, ואם האימהות האלה ישבו בבית, המשפחות יגיעו למעגל המצוקה כי לא ניתן היום לפרנס משפחה ממשכורת אחת.

חנן דגן: והפיתרון המיידי הוא, ואני אומר, מדינת ישראל לא רק שהיא לא נותנת היום חינוך חינם לגיל הרך, היא גם לוקחת כסף.

חנן דגן: שכר הלימוד בגנים הפרטיים הוא גבוה, כי המדינה לוקחת את זה כמיסוי עקיף.

חנן דגן: אם זה מע"מ, ארנונות, בעל הנכס שמשכיר היום לגן ילדים, משלם 30% מס הכנסה והוא גובה את זה מהגן.

חנן דגן: כל העלויות יכולות לרדת 30% במיידי, דבר שיקל על ההורים.

חנן דגן: לא צריך לחכות זמן, צריך לעצור את זה, אפשר את זה כבר לשנת הלימודים הבאה ולא לחכות זמן עד שזה יימשך.

חנן דגן: כולנו מסכימים שהמחיר הוא פשוט מטורף וצריך לעצור אותו ואנחנו צריכים לבוא ולהבין את המצוקות והעלויות היום שסופגים גני הילדים בצורה איומה וצווי סגירה ומגרשים אותם מבית לבית וכל פעם צריך להשקיע מחדש ולשפץ מחדש, מאות אלפי שקלים, שזה מתגלגל בסופו של דבר על ההורים.

חנן דגן: זה גם עסק פרטי והוא צריך להרוויח.

חנן דגן: בואו נעצור את זה וניתן להם להתפרנס בכבוד ולקיים בכבוד, זה נשים ברובן ולהוריד את המסה הזאת מההורים, רק נחסוך מיסוי ונקל על המנגנון שנופל היום על הגנים.

חנן דגן: זה מספיק, לדעתי.

ציפי חוטובלי: אני רוצה להגיד בהקשר הזה, תראה, יש לנו כאן לדעתי בעיה.

ציפי חוטובלי: כי מצד אחד, אנחנו יודעים שאין מספיק מקומות בעצם בהצעה של החינוך הציבורי והגנים הפרטיים, אני לא מוכנה כמדינה, לסבסד גן שעולה 3,000 שקל, 4,000 שקל.

ציפי חוטובלי: אני לא רוצה לסבסד עכשיו גנים אנתרופוסופיים וכל מיני גנים אקסלוסיביים.

חנן דגן: זה לא לסבסד, זה פשוט לא לקחת.

חנן דגן: זה פשוט לא לקחת.

חנן דגן: כי ההורה, 16% מע"מ ההורה משלם.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה, מנין לנו גם הביטחון שאתם תגלגלו את הרווח שלכם על ההורים?

אורלי לוי אבקסיס: מנין לנו הביטחון שהמדינה שתוותר על חלק מההכנסות שלה, אותן הכנסות יגיעו בדיוק אליהם?

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שדווקא הפוך צריך להיות הגלגל.

אורלי לוי אבקסיס: דווקא מה שאתם נותנים, להיות צבוע ולעבור ישירות אליהם.

אורלי לוי אבקסיס: למה היא צריכה להקל עליכם?

אורלי לוי אבקסיס: זה כמו עם הקבלנים והבניין.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נקל על הקבלן והוא ישית את זה על הדייר.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא קורה בדרך-כלל, בדרך-כלל זה מביא לעליית מחירים.

אורלי לוי אבקסיס: כי מה, הוא מסתכל על זה כבר בתור עוד איזה שהוא רווח.

אורלי לוי אבקסיס: לכן, השאלה, מנין הביטחון גם שמה שאנחנו נותנים, כי באיזה שהוא אופן זה גם כן אתה חותך מההכנסות שלך, יגיע לאן שאמור להגיע.

חנן דגן: קודם כל, להוריד מע"מ זה לא לתת, זה פשוט לא לקחת מההורה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה מוותר על הכנסה מסוימת.

אורלי לוי אבקסיס: איך אתה מגלגל את זה עליהן, אני בטוחה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה מגלגל, בעל המעון הבא בתור לא יגלגל.

חנן דגן: בצורה מאוד מאוד פשוטה, חברת הכנסת אורלי לוי.

חנן דגן: ברגע שאנחנו ניצור, נקל את המנגנון, ייפתחו לנו עוד גני ילדים.

חנן דגן: יש פה ביקוש והיצע.

חנן דגן: היום המצב הוא שאין למצוא גם גני ילדים, גם המחיר עולה.

חנן דגן: גם במחיר שהוא היום גבוה, אני יכול להגיד לך שרק אצלי בשנה האחרונה, בסוף שנה אחרונה, כ- 60 גני ילדים נסגרו.

חנן דגן: זה המכה וזה עליית מחיר עתידית.

חנן דגן: אם אנחנו לא נאפשר להם להתקיים.

אורלי לוי אבקסיס: ואם חוק הפיקוח יעבור, ייסגרו עוד אלפים.

חנן דגן: ייסגרו עוד אלפים ואז כן יהיה, זה יהיה חינוך לעשירים בלבד.

חנן דגן: אנחנו מייצרים את החינוך לעשירים בלבד.

חנן דגן: אני אראה לך.

אורלי לוי אבקסיס: לא זה המנגנון, לדעתי.

חנן דגן: אני אראה לך גננות שבקושי מסיימות את החודש.

ציפי חוטובלי: חנן, תודה רבה.

אליעזר שוורץ: אני רוצה לחדד רק נקודה אחת.

אליעזר שוורץ: מדברים על חוק חינוך חינם לגיל הרך, יש שתי אופציות.

אליעזר שוורץ: אופציה ראשונה, זה כמו החינוך הרגיל – המדינה בונה כיתות, היא בונה מעונות, מסבסדת את השכר של המורים.

אליעזר שוורץ: אופציה שנייה זה המדינה מממנת את שכר הלימוד במוסדות אחרים.

אליעזר שוורץ: אם רוצים משהו ריאלי שיקרה בזמן הקרוב, גם אם זה יעבור לאחריות משרד החינוך, אף אחד לא מדבר על לבנות מסגרות חדשות, כמו בתי-ספר, ולכן צריך להשלים עם המסגרות הקיימות.

אליעזר שוורץ: חוק הפיקוח נועד להתאים את המסגרות הקיימות, הלא רשמיות, הפרטיות, לסטנדרטים שהמדינה דורשת.

אליעזר שוורץ: עכשיו, יש שאלה גדולה אם בכלל אפשר לעשות את ההתאמה הזאת.

אליעזר שוורץ: יכול להיות שאחוז גדול מהגנים הפרטיים בכלל לא יעברו את ההתאמה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: חצי מהם זה בשימוש חורג.

אליעזר שוורץ: אני יכול לציין רק שהוועדה לזכויות הילד שדיברה על העלויות, היא כן ניסתה למצוא פתרונות להקל על העלויות של הגנים הפרטיים, לפטור אותם מארנונה, לפטור מהיטלי השבחה, חשמל, תעריף מוזל.

אליעזר שוורץ: כן מנסים לחשוב על כל הפתרונות איך להוזיל את העלויות.

אליעזר שוורץ: עדיין, העלויות בגנים הפרטיים כיום, גדולות יותר מהמעונות המסובסדים.

אליעזר שוורץ: ולכן, החשש הגדול הוא שאם כולם ייכנסו למערכת, השאלה אם זה לא יגרום לעליית מחירים.

ליאורה מינקה: יגרום גם יגרום.

אליעזר שוורץ: וזו השאלה שצריך לחשוב עליה גם.

אליעזר שוורץ: כלומר, זו לא חוכמה להגיד בואו נכניס את כל המעונות פנימה, בלי לחשוב על הצד של המחיר.

אליעזר שוורץ: וזה מוסיף עלויות.

אליעזר שוורץ: ההנחה שלי היתה, שהמסגרות הציבוריות היום משקפות את המחיר הריאלי.

חנן דגן: אפשר להקנות להורים ואוצ'ר.

אליעזר שוורץ: חשוב לי להדגיש שאני לא מציג עמדה, חשוב לי להדגיש שאני לא מציג עמדה, אבל מחירי השוק היום שונים ממקום למקום.

אליעזר שוורץ: חשוב שידעו.

ליאורה מינקה: אני הייתי מעוניינת, אם אפשר, גברתי היושבת-ראש, לשמוע עוד מהקשיים שהנשים מעלות ולראות כיווני פיתרון.

ציפי חוטובלי: אני מסכימה, אני מסכימה.

ציפי חוטובלי: בבקשה, כן.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שזאת נקודה חשובה.

ציפי חוטובלי: בבקשה.

ציפי חוטובלי: את רוצה להעיר על הנושא הזה?

שירלי בבאי: אני רוצה להרחיב טיפה ואז אולי זה יהיה מתאים שתשלימו.

שירלי בבאי: כי הדיון הזה באמת מדבר על מחיר ההורות ועל הנושא של הגיל הרך, הוא בפירוש שם ומאוד מאוד כאוב וההוצאות הן מאוד רבות, אבל ההורות לא נגמרת בגיל חמש, ההורות ממשיכה וממשיכה ויש עוד המון הוצאות אחר-כך.

שירלי בבאי: הנושא של גיל חמש, שגם נקודות הזיכוי שהיא דיברה עליהם ניתנות רק עד גיל חמש, זה פשוט אבסורד.

שירלי בבאי: ילד היום לא מסוגל להישאר בבית לבד, יום החינוך הוא קצר, הוא נגמר בסביבות 12 וחצי, 12:45, הילד הולך הביתה או נשאר בצהרון וגם עלויות הצהרון הן מאוד גבוהות ומטורפות.

ליאורה מינקה: יש עלויות לקייטנת סבתא, תאמינו לי.

שירלי בבאי: אני חושבת, אפרופו הדיונים על גיל הפרישה, סבתות יכולות להמשיך לעבוד, לא צריכות רק לעבוד בבתים.

שירלי בבאי: יש משמעות לעבודה של נשים ולתעסוקה שלהן ולכן זה נפלא ונהדר וכל הכבוד, אבל זו לא הנקודה.

שירלי בבאי: ולכן, אני מחזירה את העניין למה שחבר הכנסת מולה דיבר עליו לפני שנתיים, הנושא של הכרה בהוצאות טיפול, הכרה בהוצאות טיפול, הטענה שזה מדבר רק לאוכלוסיות החזקות היא לא נכונה, מה גם שיש מעטפת שלמה של מענה, נקודות זיכוי לא רק עד גיל חמש, הכרה בהוצאות טיפול, כל הנושא של מטפלת, של מעון, גם של צהרון שצריך להיכנס שם, האוצר מכר איזה שהוא דיל לפני שנתיים, הוא לא עומד בו, הסיפור הזה לא זז.

ציפי חוטובלי: שירלי, אני רוצה להגיד לך כיושבת-ראש הוועדה, יש בינינו מחלוקת אידיאולוגית בעניין הזה.

שירלי בבאי: זה נכון, אבל עוד משפט אחד.

ציפי חוטובלי: ואני לא מתכוונת, באמת, אני לא מתכוונת, במשאבים מאבקיים מוגבלים, במשאבים תקציביים מוגבלים, אני לא מתכוונת להכניס את הנושא של חינוך סביב המעטפת של מיסוי.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שזה לא רלוונטי.

ציפי חוטובלי: צריך להכניס את זה תחת הנושא של חינוך חינם.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שיותר נשים ייהנו מזה.

שירלי בבאי: גם לצהרונים וגם להמשך החינוך, יום לימודים ארוך, בסדר?

שירלי בבאי: נורת אזהרה, הכותרות של העיתונים, לנוכח צעדת העגלות ואני מברכת על זה באמת, כי סוף סוף האוצר מקשיב ויש איזה רחשים, פורסם שיש הכרה בהוצאות.

שירלי בבאי: שאלתי את נציגת האוצר, אין לה מושג על מה מדובר ולכן אני אומרת.

ציפי חוטובלי: אני אומרת לך שאני דיברתי אתמול עם ראש הממשלה, יצא עיוות תחת ידיהם, הם בכלל לא התכוונו לזה.

ציפי חוטובלי: הם לא התכוונו לזה.

שירלי בבאי: עוד נושא שצריך להעלות בנושא הזה זה גם הנושא של הסדרי עבודה גמישים.

שירלי בבאי: אנחנו דיברנו על זה גם בוועדה הזאת, הנושא שבאמת הורים היום, לא רק אימהות, עובדים בצורה מטורפת.

שירלי בבאי: שוק העבודה מטורף, הדרישה, התובענות של העניין הזה היא בלתי אפשרית ולכן גם נגרם כל הצורך הזה במערך תפעולי שהוא לא נגמר, גם אחר הצהריים, גם בשעות אין סופיות וגם לזה צריך לתת את הדעת.

ציפי חוטובלי: תודה.

ליאת ורדי בר: אני רוצה בדיוק מהנקודה הזאת להמשיך.

ליאת ורדי בר: קודם כל, הנושא הזה של היום באמת מערך העבודה הוא בלתי אפשרי, זה בין 12 ל- 14 שעות ביום, במקרה הטוב והרחבה למעבר לגיל חמש, מה שנאמר, ימי חופשה, ימי חופשה לילדים מול ימי חופשה של הורים, יש 12 ימי חופשה להורים בשנה, אני לא צריכה להגיד לכם כמה ימי חופשה יש לילדים.

ליאת ורדי בר: ימי מחלת ילד, מוכרים שמונה ימי מחלת ילד בשנה, תראו לי ילד אחד שחולה שמונה ימים וזה לכל הילדים.

שירלי בבאי: לילד יש שני הורים ואם זה הורה יחיד, יש לו 16 ימים.

שירלי בבאי: מה שלא יודעים, שזה מימי המחלה שלנו.

שירלי בבאי: לא מוסיפים עוד ימים.

שירלי בבאי: זה מימי המחלה הצבורים של העובד עצמו.

שירלי בבאי: אימא או אבא לא יכולים להיות חולים, אם הם רוצים גם להישאר עם הילד החולה.

ליאת ורדי בר: זה גם לא דבר שהוא לגיטימי היום, להישאר עם ילד חולה בבית זה לא לגיטימי.

ליאת ורדי בר: זה משהו שנראה למעסיקים כי המעסיקים סובלים מזה בעצמם, אבל זה נראה להם לא לגיטימי.

ציפי חוטובלי: רק להסביר את העניין הזה, של ימי מחלה לעומת ימי חופשה.

ציפי חוטובלי: ימי מחלה של הורים, אחת הבעיות לדעתי, זה שאין קשר בין מספר הילדים לבין ימי המחלה שמותר לך לקחת.

ציפי חוטובלי: אני כן רוצה להגיד משהו על עניין המס.

ציפי חוטובלי: רגע, רק תגידו כהצעה מעשית שלכם לגבי כל סעיף כי זה חשוב לי.

ליאת ורדי בר: אני רוצה לענות לגבי העניין של ההצעה המעשית.

ליאת ורדי בר: אנחנו, לא תפקידנו להסתכל בתקציב המדינה.

ציפי חוטובלי: לא דיברתי על תקציב.

ציפי חוטובלי: דיברתי על נושא חופשות.

ליאת ורדי בר: רוצים להגיע לאיזון בין ימי חופשת הורים לבין ימי חופשת ילדים.

ליאת ורדי בר: כלומר, להוריד את ימי החופשה לילדים ולהעלות את ימי החופשה למבוגרים, באותה מידה.

ליאת ורדי בר: להגיע לאיזון בין ימי מחלת ילד לבין מחלת הורה.

ליאת ורדי בר: זה נשמע די פשוט, בסופו של דבר, אנחנו רוצים להפסיק להיות שוק עבדים.

ליאת ורדי בר: להמשיך לעבוד ולעבוד לעבוד ולא לראות את הילדים, וצריכים, זה גורם בעצם למעגל קסמים שכזה, שבעקבותיו צריך ליצור עוד ועוד מערכות שעולות עוד ועוד כספים ועוד ועוד מטפלות.

ליאת ורדי בר: תראו את החופש הגדול הזה.

ליאת ורדי בר: הוא בלתי אפשרי.

ליאת ורדי בר: זה אימה של כל הורה.

ליאת ורדי בר: זה ממש אימה.

ליאת ורדי בר: אני לא אומרת את זה בצחוק, אני אומרת את זה בלי ציניות.

קריאה: אז במסגרת חינוך חינם אפשר גם במשרד החינוך אפשר גם לדאוג לזה, לכיוון הזה.

ליאת ורדי בר: ואני כן רוצה, סליחה, פיקוח על מוצרי יסוד לתינוקות.

ליאת ורדי בר: קריטי חיוני מחר בבוקר.

ליאת ורדי בר: פיקוח על מוצרי יסוד לתינוקות, בסופו של דבר השוק הזה פרוץ לחלוטין, גוזרים עלינו קופונים בלי בעיה.

ליאת ורדי בר: גם על עלויות חיתולים, גם על עלויות תחליפי חלב.

ליאת ורדי בר: אנחנו לא מדברים פה על מותרות, אנחנו לא מדברים פה על צעצועים ולא מדברים פה על עגלות, למרות שגם שם, יש בהחלט שכבה נדיבה מאוד של שומן שנגזרת על הגב שלנו.

ליאת ורדי בר: אבל לא לשם אנחנו מכוונים, אנחנו מכוונים למוצרי יסוד.

ליאת ורדי בר: הרי חיתולים אי-אפשר לקנות יד שנייה.

ציפי חוטובלי: כן, אבל יש הבדל אחד שאני חושבת שחשוב שנזכור אותו.

ליאת ורדי בר: אין תקרת מחיר לדברים האלה.

ציפי חוטובלי: OK.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לדבר על הנושא הזה של פיקוח על מוצרים.

ציפי חוטובלי: יש כאן את נציגת המועצה הישראלית לצרכנות, עו"ד סלעית קולר, בבקשה.

סלעית קולר: קודם כל, צריך להבין משהו לגבי פיקוח על מחירים.

סלעית קולר: זה לא מתאים לכל דבר ויש לזה סיבה מאוד ברורה.

סלעית קולר: קחו את גני הילדים, למשל, עסק בפיקוח צריך להיות רווחי.

סלעית קולר: פיקוח מחירים לא אומר אני נותן את המחיר הכי זול שאפשר, אלא הוא משקלל בתוכו רווח ולכן, גני ילדים, למשל, אם ההוצאות שלהם מאוד מאוד גדולות, עדיין יצטרכו לשקלל להם איזה שהוא מרווח רווח, ורק אחר-כך לקבוע את המחיר, את התקרה, ומי ששם לב, למשל, בעניין הדלק, רואים שעכשיו אמרו – אנחנו נוריד קצת מהמרווח של החברות, שזה אומר שיש להם איזה שהוא רווח שהמדינה נותנת אותו, אומרת – חייבים.

סלעית קולר: לגבי תחליפי חלב, שם יש בעיה שצריך לבדוק את עניין הפיקוח.

סלעית קולר: מכיוון שבפועל, שתי חברות שולטות על השוק, מאז 2003, סיפור פרשת רמדיה, הורים נורא נורא חוששים לעבור לתחליפי חלב אחרים, אם יש, יש עכשיו חברה יחסית חדשה, שלא מצליחה להיכנס לתוך השוק ברמות שתשפיע.

סלעית קולר: שם יש איזה שהוא כשל שוק שנוצר בין מהסרת הפיקוח ב- 1999 ל- 2003, מה שקרה עם חברת רמדיה, התוצאה היא שבאמת מדובר פה בשתי חברות בלבד ושם יש מקום לבחון את שאלת הפיקוח.

סלעית קולר: שם יש מקום לשאול את שאלת הרווחיות.

סלעית קולר: זה מקום שבהחלט צריך, אנחנו קוראים לבדיקה של הנושא של הפיקוח בעניין הזה.

ציפי חוטובלי: זאת נקודה שממש חשוב לי להבין אותה.

ציפי חוטובלי: את מדברת שבנושא תחליפי החלב יש כשל שוק?

סלעית קולר: נראה לנו שיש כשל שוק.

ציפי חוטובלי: והייתם ממליצים להחזיר את תחליפי החלב לפיקוח?

סלעית קולר: מה שאנחנו ממליצים זה קודם כל לעשות בדיקה אמיתית לגבי עניין כשל השוק ואם אכן כן יימצא כשל שוק, לעשות, להכניס את החלב לפיקוח מהסיבה שתחליפי חלב זה לא מוצר, מה שקוראים לזה מוצר בסיסי, זה מים, זה בלתי אפשרי לחיות בלי זה וכל מי שחושב שאם הוא יכריח אנשים להיניק זה יעזור יותר, זה לא יעזור, זה עדיין יש שלב מסוים שבו זה נגמר.

סלעית קולר: גם אם הייתי יכולה, OK?

סלעית קולר: אז צריך להבין את זה וזה כל-כך, זה מוצר יסודי וחיוני, שצריך לבדוק אותו במשקפיים אחרות, גם בגלל העובדה שאין שם תחרות, מדובר בעצם בשתי חברות ששולטות בשוק.

קריאה: ויש גם עניין של בתי-החולים, נכון?

סלעית קולר: אני שוב אומרת, כן פרסום, לא פרסום דרך בתי-החולים, הדברים האלה זה דברים שהם קצת פחות, לדעתי קצת פחות משפיעים, גם מהניסיון האישי שלי, כי כשיצאתי מבית-החולים וכולה הייתי שם שלושה ימים או שבוע, כמה שאנשים נשארים היום, ויכולתי לבחור אחרת, האופציות שהיו קיימות בפניי, האמיתיות, שסמכתי עליהן, היו רק שתיים.

סלעית קולר: זאת אומרת, גם אם יש חברה אחרת, היא לא מצליחה.

סלעית קולר: אולי עכשיו חברת טבע תצליח עם השם הרפואי שלה לעשות איזה שהוא שינוי בראש של ההורים, יגידו – אולי בכל-זאת ננסה, כי טבע זה חברת תרופות אז אולי אני אתייחס לאוכל הזה כאל תרופה ואולי הם בכל-זאת מקפידים יותר מחברות אחרות.

סלעית קולר: אבל אל תשכחו, שב- 2003 נפל דבר והדבר הזה מפחיד את כולנו ומקשה מאוד על כניסה של תחליפי חלב נוספים לשוק.

סלעית קולר: צריך לקחת את זה בחשבון ולכן מה שאנחנו ממליצים זה קודם כל לבדוק את הנושא ואם אכן יש כשל שוק כזה, כן את המוצר הזה להכניס לפיקוח.

ציפי חוטובלי: מה הדרך לבדוק את זה, אבל?

סלעית קולר: יש משרד התמ"ת ויש הממונה על הגבלים עסקיים, יש לו את הכלים לבדוק את העינין הזה.

סלעית קולר: היתה איזה שהיא החלטה לגבי מטרנה וההשתלבות של נסטלה אם אני לא טועה, עם חברה אחרת, והשאלה איך אפשר לחשוב לייבא משהו של נסטלה מבחוץ, אף אחד לא ייבא של נסטלה, כשנסטלה מוכרת את תוצרת הארץ פה בארץ.

ציפי חוטובלי: מה לגבי הטיטולים?

סלעית קולר: לגבי הטיטולים זה כבר עניין יותר מורכב.

סלעית קולר: קודם כל, יש יותר חברות.

סלעית קולר: האיכות של החיתולים, אני לא יכולה לדעת אם זה איכות יותר טובה או זה איכות פחות טובה, אני יודעת שהנטייה הצרכנית שלנו היא, יש לנו איזה שהיא התנהגות צרכנית שאנחנו רואים מילים באנגלית, חברות מפורסמות מחו"ל ופרסומות, אנחנו נוטים יותר ללכת לכיוון הזה, רגע, אני לא אומרת שאין שם כשל, אני רק אומרת שיש יותר חברות, יש יותר אפשרויות והאם יש שליטה של גוף מסוים או שתי חברות יותר מאשר אחרות על השוק, את זה באמת צריך לבדוק במשקפיים של כלכלה, האם זה באמת המקום בכלל להכניס שם פיקוח.

ציפי חוטובלי: יש לי רק שאלה חשובה בנושא הזה.

ציפי חוטובלי: עשיתי סקר בין חבריי וחברותיי ההורים הצעירים.

ציפי חוטובלי: מה שאני, הרושם שאני קיבלתי זה שכמעט בכל סופר יש אפשרות להשיג טיטולים במבצעים מאוד מאוד טובים ולכן הם חוששים מפיקוח.

ציפי חוטובלי: הם אומרים בעצם – תכניסו את זה לפיקוח.

סלעית קולר: יהיה מחיר אחיד.

סלעית קולר: זה דבר אחד.

סלעית קולר: צריך עוד לקחת בחשבון ששוב, כשמדברים על רשתות השיווק, יש את היצרנים ואת הרווח שהם גוזרים ואת זה, ויש גם את כל העניין הזה של רשתות השיווק.

סלעית קולר: יש לנו בעיה בכלל במוצרי מזון ומוצרי בסיס בעניין רשתות השיווק.

סלעית קולר: יש מעט רשתות שיווק, מעט מאוד יחסית, שהן שולטות על כל השוק, ושאר הנקודה היא הרבה יותר מהותית מבחינת הבעיה של ההגבלים העסקיים, בעניין רשתות השיווק וזה נושא שהולך לאורך כל הדרך בכל מיני סוגיות של החלב, בסוגיות של זה, זה לא רק בעניין טיטולים ואת הנקודה הזאת צריך להסתכל יותר בהיבטים האלה, כי עובדה שהם יכולים להוריד את הרווח שלהם ולמכור טיטולים שהם מכרו קודם ב- 70, 80, 90 שקלים, הם מוכרים פתאום ב- 45 שקלים ו- 39 שקלים, אז אתה אומר לעצמך – יש פה איזה שהוא משהו שנראה לי לא ברור.

סלעית קולר: אבל אני שוב חוזרת ואומרת, יש הבדל מאוד מהותי בין שוק שבו ברור לנו לחלוטין שיש רק שתי חברות ומשום מה לא מצליחים זה, לבין שוק שבו הסוגיות הן יותר מורכבות וצריך לבחון אותן בראייה כוללת.

סלעית קולר: אני למשל, אם הם דיברו על עגלות, זה לא שאי-אפשר לקנות עגלות, אבל זה עניין של יש אופציות זולות יותר.

סלעית קולר: כמה הן יעילות, כמה חיתולים יעילים יותר של חברה כזאת או של חברה אחרת, אני לא חושבת שזה האחריות של המחוקק.

סלעית קולר: אני לא חושבת שזה התפקיד של המחוקק, הכנסת לבדוק.

ציפי חוטובלי: התפקיד של המחוקק, בעיני, זה לדאוג לכך שאם לצורך העניין אנחנו מגישים הצעת חוק על פיקוח, שזה לא יפגע בסופו של דבר בצרכן.

ציפי חוטובלי: אני, התפקיד שלי לדעת זה שאני לא מונעת ממנו בסופו של דבר, הרי זה ימנע הוזלת מחירים.

סלעית קולר: זה הרבה יותר רחב.

סלעית קולר: הסיפור של הטיטולים הוא נופל יותר בגדר הסיפור של כלל מה שקורה ב-כביכול שוק חופשי במדינת ישראל כשמדובר ברשתות שיווק ובקשר בינן לבין משווקים מסוימים.

ציפי חוטובלי: אם הפיקוח הוא מחיר מקסימום.

סלעית קולר: לא לא, הפיקוח הוא לא מחיר מקסימום, לא לא לא.

סלעית קולר: הפיקוח אמנם נותן איזה מחיר מקסימום ומישהו יכול להוריד מזה.

סלעית קולר: יש חברות, יש תחנות דלק שמוכרות לך את הדלק במחיר קצת יותר זול ממה שהמדינה קובעת כמחיר המקסימום, אבל בתחום שבו הביקוש הוא קשיח, הביקוש הוא קשיח, אין לי ברירה, אני חייבת לקנות חיתולים, זה לא משהו שאני יכולה לבחור, המשחק הזה הוא הרבה יותר קטן.

סלעית קולר: ולכן התמונה של טיטולים היא תמונה כוללת של בכלל מוצרי צריכה בסיסיים של אזרחי ישראל, להבדיל מהנושא הזה של תמ"לים, שזה, אני חושבת שמים ותמ"ל זה בערך שני הדברים שאי-אפשר להתווכח.

ציפי חוטובלי: בשורה התחתונה, האם היית ממליצה לנו ללכת על נושא של פיקוח בשני המוצרים האלה?

סלעית קולר: אני, שוב, לגבי התמ"לים, אנחנו ממליצים ללכת לבדוק את זה ברצינות.

סלעית קולר: לגבי החיתולים, אנחנו אומרים שצריך להסתכל בראייה כוללת על הוצאות משפחוה שכוללות גם את העניין הזה, במסגרת בחינת נושא הרשתות, רשתות השיווק והחברות שמשחקות בתוך מדינת ישראל לגבי מוצרים בסיסיים בכלל.

סלעית קולר: הדבר הנוסף שאנחנו רוצים להכניס זה כמובן, כמו שאני אומרת, העניין של הפיקוח על גני הילדים.

סלעית קולר: אתם מדברים על איזה שהוא משהו מקסימאלי, אופטימאלי, יום אחד יהיו לנו גנים מגיל אפס עד זה, זה ייקח, אם נצליח להעביר את זה ושיהיה לכם ושיהיה בהצלחה, זה ייקח עוד הרבה שנים עד שדבר כזה יעבור ובינתיים יש את הגנים הפרטיים.

סלעית קולר: פיקוח על גנים פרטיים הרבה יותר בעייתי, כמו שאמרנו, גם מכיוון שהרווחיות שם היא לא באמת כזאת גדולה ומצד שני, אי-אפשר, כמו שאמרה חברת הכנסת לוי, אי-אפשר לדעת שאם אתם תורידו במחיר מסוים, אתם תצליחו להעביר את זה להורים.

סלעית קולר: אבל, קודם כל, בכל הנושא של הבנייה והדיור, כן, אם רוצים לתת תשובה לראש הממשלה איפה צריך לשים לב כשבונים שכונות ומתכננים שכונות לילדים ומתכננים שמשפחות יהיו עם ילדים ויגורו שם, צריך לדאוג שיהיו מוסדות ציבור כמו גני ילדים.

סלעית קולר: העיריות לא בונות היום.

סלעית קולר: צריכה להיות דרישה בסיסית, בסיסית בתוך זה.

סלעית קולר: זה בהחלט משהו שצריך לתת עליו את הדעת, כי עוד מעט יבנו שכונות.

סלעית קולר: אז בנו עיר שלמה, מודיעין עיר שלמה מאוד מאוד מתוכננת, כדי שאנשים יגורו.

ציפי חוטובלי: זה ממש כבר לא נאמר בבדיחה.

ציפי חוטובלי: צריך וד"לים למבני ציבור.

טליה לבני: צריך מה שנקרא לעשות, כמו שעשו במשך הרבה שנים, עד שהגיעו למצב לפני כמה שנים.

טליה לבני: בשנים האחרונות הזניחו את הנושא באופן מוחלט, נקודה.

טליה לבני: זה הכל.

סלעית קולר: צריך לציין כי מדברים על לבנות בתים, לבנות דירות, לבנות דירות לזוגות צעירים, לבנות דירות לזה, כולם יבנו דירות, יגורו בכל מיני מקומות אבל לא יהיו להם שירותים בסיסיים לילדים.

קריאה: כמו באם המושבות.

סלעית קולר: אז כן, יש מקום להגיד את זה.

נגה קלינגר: אני רוצה, לפני שאנחנו מתקדמים, כן רגע לחדד את הנקודה של התמ"לים והחיתולים בתור אימא לילדה בת שנה וחצי, אני לא יכולה לעשות את ההפרדה הזו.

נגה קלינגר: אני לא רואה שום הבדל בין המופרעות של מחירי החיתולים לתמ"ל.

נגה קלינגר: אנחנו מדברות כאן על סדר גודל של 1,500 שקל בחודש לשני הדברים האלה, פחות או יותר וצריך לזכור שכשאת יוצאת מבית יולדות, את כן, אחת מהחברות עובדת עם איזה שהוא בית חולים והתמ"ל שאתו את מתחילה, אתו את ממשיכה.

סלעית קולר: אני חייבת להגיד שזה לא.

סלעית קולר: זה לא ממש נכון.

סלעית קולר: זה לא ממש נכון.

נגה קלינגר: זה לגמרי נכון.

נגה קלינגר: לגמרי נכון.

קריאה: מה זה תמ"ל?

קריאה: תחליף מזון לתינוקות.

יעל ברדה: חשוב להבין שהורים צעירים הם גם צרכנים מאוד פגיעים.

יעל ברדה: זו קבוצה צרכנית סופר פגיעה שלא יודעת בדיוק מה צריך ולא יודעת איך, והקושי שבגידול, במיוחד ילד ראשון, הקושי שבגידול הילד הראשון, הופך אותם לטרף קל, טרף קל מאוד.

יעל ברדה: אני רוצה להגיד עוד משהו על המבצעים של רשתות השיווק.

יעל ברדה: העניין הוא שבסופו של דבר גם אם המבצעים, גם ברשתות השיווק הזולות ביותר, אנחנו עדיין משלמים שקל לחיתול, כשבאירופה משלמים 60 אגורות לחיתול.

יעל ברדה: שם הפער.

יעל ברדה: יש שם 40 אגורות בינינו לבין אירופה.

ציפי חוטובלי: הפער הזה מצטמצם מאוד מאוד במבצעים.

יעל ברדה: לא לא לא, אני מדברת אתך אחרי מבצע.

יעל ברדה: הדוגמה הזאת היא אחרי מבצע.

יעל ברדה: אנחנו קונים רק במבצעים.

יעל ברדה: יש לנו לינקים.

סלעית קולר: יש משהו שצריך לדעת לגבי חיתולים ונתון שאתן מודעות אליו מאוד, אתן פשוט לא אמרתן אותו עדיין.

סלעית קולר: החבילה מצטמצמת, הגודל של החבילה מצטמצם, המחיר לא מצטמצם, הוא מצטמצם כי צריך פחות, החיתול יותר גדול, יותר סופג, הילד צריך להחליף לו פחות, אבל בתכל'ס אתה מגיע מחבילה של 72 במחיר מסוים, אתה מגיע ל- 45, פלוס-מינוס אותו מחיר.

ליאת ורדי בר: אני רוצה רגע לחזור דווקא לנושא של נטל המס, שאמרת ולא רוצה להיכנס אליו.

ליאת ורדי בר: אני לא רוצה לתת לזה שמות של הכרה במס או נקודות מס, אני לא רוצה לקרוא לזה בשמות כלכליים.

ליאת ורדי בר: אני רוצה להגיד דבר אחד – צריך לעשות שינוי בחלוקת נטל המס.

ליאת ורדי בר: כי מה שקורה זה שכן אנחנו בעצם משלמים פעמיים.

ליאת ורדי בר: אנחנו משלמים מיסים ואז אנחנו משלמים שוב.

ליאת ורדי בר: אז אין מה לעשות, אי-אפשר לברוח מזה, זה חייב להיות חלק מהעניין, חייב להיות שינוי בחלוקת נטל המס כי אנחנו מדברים פה על מעמד הביניים ומעמד הביניים משלם הרבה מאוד מס ואז משלם שוב.

ציפי חוטובלי: אני רוצה לומר לך שבמסגרת התפקיד שלי בוועדה אני לא רואה את עצמי כמי שמחלקת מחדש את נטל המיסים.

ציפי חוטובלי: הדבר היחיד שאני מאמינה בו מאוד זה הנושא של הטבות מס שוויוניות דרך שני בני הזוג.

ציפי חוטובלי: זאת אומרת לא לתת, יש לי גם הצעת חוק בנושא הזה, שהרבה פעמים אישה לא נהנית מנקודות זיכוי כי היא לא מגיעה לסף, המס ואז לתת את זה דרך הסיפור שנקרא משפחה.

ציפי חוטובלי: הנושא של תחבורה ציבורית, זה נושא קטן אבל הוא, נושא קטן אבל כואב.

קריאה: הוא איננו נושא קטן.

ליאת ורדי בר: אם תקני כרטיסיית נוער, אם תוציאי רב קו, לילד, ותסעי עם הרב קו של הילד ותחתימי את הרב קו על הילד כאן ואז תוכלי אולי לקבל את ה- 50%, זה הישג שכביכול מאוד יפה, זה מאבק במשרד התחבורה.

קריאה: אין כאן בעצם מצב שזה אפשרי.

קריאה: זה עוד דוגמה לאותו מצב שבו גוזרים קופון על הורים צעירים.

קריאה: אנשים שנוסעים באוטובוס, אנחנו שלושתנו נשים שנוסעות באוטובוס, אין לנו רכב, הגענו לכאן בקו 480 מתל-אביב, ואנחנו, אני נוסעת הרבה באוטובוס, מאז שהילדה שלי נולדה, עוד יותר, וזה מחייב הורים בעצם, לא לקחת מונית, אם עולים לאוטובוס, אנשים בעצם צריכים לסכן את הבטיחות של הילדים שלהם.

קריאה: מאוד מאוד פשוט.

קריאה: ומעבר לזה, לקפל עגלה וכל הסיפור הזה.

ציפי חוטובלי: אתן רוצות שהעגלות תעמודנה לצד המושבים?

ציפי חוטובלי: זה גם בעייתי באופן טכני.

קריאה: בן-אדם שעולה עם קיטבג לאוטובוס לא משלם על הקיטבג הזה.

קריאה: אין מקומות למטה באוטובוסים עירוניים ויותר מזה, מישהו שעולה עם שני ילדים לאוטובוס, מחויב לשלם על אחד מהם מחיר מלא, כי זה יותר מדי שני ילדים.

קריאה: גם אם זה שני ילדים מתחת לגיל חמש.

קריאה: בוודאות.

קריאה: את מחויבת לשלם על ילד אחד.

קריאה: הגזמת, בדרישה שלך, לא לשלם על שני הילדים.

קריאה: גם אם עולים עם שני ילדים, מחזיקים אותם בידיים.

קריאה: עד גיל חמש מחויבים לשלם על ילד אחד.

טליה לבני: לא לא לא, זה כמו לחיילים.

טליה לבני: הילדים הם החיילים של העתיד.

טליה לבני: זה דווקא יפה מאוד.

טליה לבני: פטור מתחבורה ציבורית לילדים עד גיל שמונה, למשל.

יעל ברדה: דבר נורא חשוב, זה מאוד חשוב לנו העניין הזה.

יעל ברדה: כל עוד נמצא התמריץ שם לאימא, לקפל את העגלה ולהחזיק את התינוקת שלה ככה, אנחנו רוצים שזה יפסיק.

יעל ברדה: אנחנו רוצים שיפסיק להיות התמריץ לאימהות לסכן את עצמן ואת הילדים שלהן.

עינת וילף: שר התחבורה אמר לי שהוא גם הוציא הנחיה שלא בשעות העומס זה יהיה בחינם.

יעל ברדה: אני אתמול נסעתי בתל-אביב בשלושה אוטובוסים.

יעל ברדה: בשניים מהם שילמתי מחיר מלא כי לא היה לי כרטיסיית נוער שלא ידעתי איך אני משיגה לרומי כי היא תשעה חודשים, אז גם את הכרטיסיית נוער זה לא בדיוק תקף בראש והפעם השלישית אמרתי לנהג – וואלה, אנחנו מנהלות מאבק פה וזה, אני לא רוצה לשלם על האוטובוס.

יעל ברדה: הוא אמר לי – את יודעת מה?

יעל ברדה: אני אתך, בסדר.

יעל ברדה: זה המצב.

ציפי חוטובלי: נציגת משרד התחבורה, בבקשה.

גילי קניגסבוך: אני אשמח להתייחס לנקודות שעלו כאן.

גילי קניגסבוך: ראשית, עד ה- 1 באוגוסט, כלומר עד אתמול, באמת נסיעה עם עגלה פתוחה ותינוק בתוכה, חויבה במחיר מלא.

גילי קניגסבוך: ההנחיה האחרונה שלנו, כפי שהודיע שר התחבורה, שתינוק בעגלה פתוחה, התשלום הנו 50%.

טליה לבני: למה לא פטור?

גילי קניגסבוך: צריך לקחת בחשבון שעגלה זה כלי תחבורה שתופש הרבה מקום ובשעות העומס, כשעולים לאוטובוס, זה תופש שלושה מקומות.

גילי קניגסבוך: לפחות.

גילי קניגסבוך: אני חושבת שזה בעייתי לתת את זה ויש כאן גם את ההיבט התקציבי.

ציפי חוטובלי: רגע, לפני ההיבט התקציבי, מבחינה בטיחותית, אין בעיה לשים עגלה פתוחה במעבר?

גילי קניגסבוך: לא ידוע לי על בעיה בטיחותית, אבל אני לא רוצה להתחייב.

גילי קניגסבוך: לא ידוע לי, לא רוצה להתחייב.

יעל ברדה: הבעיה הבטיחותית היא ב-לקפל את העגלה תוך כדי.

גילי קניגסבוך: זה דבר אחד.

גילי קניגסבוך: היום, נסיעה באוטובוסים, ברובה, המגמה של משרד התחבורה דווקא כדי לבוא לקראת הנוסעים, זה שלכל נוסע יהיה כרטיס חכם ולכן יש אפשרות לעשות כרטיס חכם לתינוק, כדי שגם אם סבים וסבתות או מטפלות ירצו לעזור ולהסיע את התינוק, יוכלו לקחת את התינוק בעגלה ולקבל 50% הנחה, מה שעד היום לא היה.

ציפי חוטובלי: תסבירו לי רק דבר אחד, מה ההבדל בין ילד אחד לשניים.

ציפי חוטובלי: עד איזה גיל יש פטור?

גילי קניגסבוך: עד גיל חמש.

גילי קניגסבוך: אני אבדוק.

ציפי חוטובלי: אז מה ההבדל אם זה ילד אחד או שניים?

גילי קניגסבוך: מסכימה אתך.

ציפי חוטובלי: אפשר לצאת מכאן לפחות עם בשורה אחת?

ליאת ורדי בר: אני חייבת להגיד משהו בין אוטובוס לרכבת.

ליאת ורדי בר: ברכבת אף אחד לא לוקח ממך שקל על העגלה.

גילי קניגסבוך: אני מוכנה לבדוק את הנושא של שני ילדים עד גיל חמש, למה משלמים על אחד.

ציפי חוטובלי: לא לא, צריך פשוט לדאוג לזה שהם לא ישלמו.

גילי קניגסבוך: אני לא יכולה להצהיר כי אין כאן את נציג האוצר שמתחייב לצידי גם לתקצב אותי בגין הדבר הזה.

גילי קניגסבוך: מה שאני יכולה להתחייב זה לבדוק את הנושא הזה.

ציפי חוטובלי: אגב, איפה זה מעוגן?

ציפי חוטובלי: זה מעוגן בחקיקה או בתקנות, הנושא של פטור עד גיל חמש?

גילי קניגסבוך: אני לא בטוחה.

גילי קניגסבוך: אני לא יודעת.

גילי קניגסבוך: שוב, נבדוק את הנקודות האלה ונחזור לכאן עם תשובה.

ציפי חוטובלי: טוב.

ציפי חוטובלי: סיכומים, סיכומים.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שזה הרגע הכי חשוב ומשמעותי.

עינת וילף: אני מבקשת להוסיף, לפני סיכום, אפשר?

ציפי חוטובלי: כן, כן.

עינת וילף: אני רק רוצה לספר שאתמול, כשישבנו בסיעה, שר התמ"ת אמר – נצברו כ- 140 מיליון שקלים עודפים במשרד התמ"ת, בתקציב של סבסוד המעונות.

טליה לבני: זה לא נצברו, לא הצליחו.

עינת וילף: לא מומשו.

עינת וילף: לא מומשו.

עינת וילף: הוא התחייב שאותם 140 מיליון שקלים, ילכו כולם לבינוי מעונות.

עינת וילף: אני אציין, הוא אמר שאחת הבעיות שהצורך המרכזי הוא בתל-אביב ויש כאילו בעיה לתת לתל-אביב.

עינת וילף: אני אמרתי לו שמבחינתי הגיע הזמן לתת לתל-אביב ולכן אני מבקשת גם מכם, הוא אתמול אמר את זה בצורה ברורה, הוא גם אמר לתקשורת ונתן התחייבות אישית, שהכספים האלה, שלא נוצלו, ילכו כולם לבינוי מעונות וזה יהיה באופן מרכזי בתל-אביב, ששם אחד הצרכים הכי גדולים.

טליה לבני: עינת, הרשויות הגישו בקשות לשר התמ"ת.

טליה לבני: אני יודעת שתל-אביב הגישה לפחות על, באמת, למעלה מעשרה מעונות.

טליה לבני: אני יודעת שערים אחרות, הרי אנחנו מחוברים עם ראשי ערים, הגישו בקשות.

טליה לבני: זה עדיין תקוע בתמ"ת.

טליה לבני: כל מה שצריך, זה לזרז את כל ההליך.

עינת וילף: ואני אומרת שהוא הודיע אתמול שהוא מוכן להעביר את כל הכספים האלה.

טליה לבני: אני מודיעה לך שיש לו עוד.

עינת וילף: בסדר, אבל למה לכעוס כשאומרים שהוא יעביר?

טליה לבני: אני אגיד לך על מה אנחנו כועסים.

טליה לבני: כי אנחנו שמענו את זה בשנה שעברה ושמענו את זה לפני שנתיים.

עינת וילף: את הסכום הזה?

טליה לבני: כן.

שלמה מולה: צריך אישורי שטח, קרקע, משרד המשפטים, הכל.

עינת וילף: זאת הבעיה.

טליה לבני: בואי אני אגיד לך, השיטה של האוצר, ואומרים יש סכום ואחר-כך קובעים קריטריונים כאלה, ששום חוט לא נכנס בקוף של המחט הזאת.

טליה לבני: זה היה עם האימהות החד-הוריות, עם התמריצים, זה קורה עם הבנייה של המעונות, זה קורה עם כל דבר שנכנסים האוצר ומשרד ממשלתי וקובעים קריטריונים.

טליה לבני: בקטע הזה, זה התפקיד שלכם, לבוא ולשחרר.

טליה לבני: לשחרר.

טליה לבני: לא יכול להיות שיבקשו מאיתנו הסכמי חכירה כאלה שעוד לא קיימים, על מגרש שעוד לא קיים ואז אני בשום פנים לא יכולה להגיד ואני לא אוכל לבנות.

ליאורה מינקה: אגב, אנחנו לשר שמחון הצענו כמה דברים לפתור את הפלומבות האלה.

עינת וילף: אני חושבת שיש נכונות עכשיו רק אומרת תלחצו.

אליעזר שוורץ: זה לא אצלו, זה לא אצלו.

ציפי חוטובלי: אני רוצה רק לסכם את הדברים, גם מול האימהות, גם מול הארגונים.

ציפי חוטובלי: תראו, הדיון הזה היה דיון מקיף, אני חושבת שהנושא המרכזי שבו, בואו לא נשכח עיקר וטפל.

ציפי חוטובלי: הנושא המרכזי שלנו הוא חינוך חינם לגיל הרך.

ציפי חוטובלי: כאן המאבק הציבורי רק החל.

ציפי חוטובלי: אנחנו בעצם נמצאים עכשיו בתקופה שיש מומנטום ציבורי נהדר להרים את הנושא הזה, אבל כולנו יודעים את זה, כדרכם של דברים, אנחנו יוצאים לפגרה, סדר היום הציבורי יכול להשתנות.

ציפי חוטובלי: מחר יבואו עניינים מדיניים על סדר היום.

ציפי חוטובלי: אסור לנו להרפות מהנושא הזה.

ציפי חוטובלי: הנושא הזה נמצא על סדר היום של הוועדה, אני חושבת שצריך לחשוב כאן

ציפי חוטובלי: באופן מעשי איך אנחנו בונים כאן באמת תוכנית עבודה ישימה שאנחנו מגישים לראש הממשלה ואומרים – כזה ראה וקדש.

טליה לבני: דבר ראשון, החלטת ממשלה, דחוף.

טליה לבני: לדעתי, מהוועדה.

טליה לבני: אחרת תהיה פגרה, לא יקרה שום דבר, והמחאה ממשיכה.

טליה לבני: אז מה?

טליה לבני: צריך להביא את זה להחלטת ממשלה.

ציפי חוטובלי: אנחנו נשב על העניין הזה של הדרישה.

שירלי בבאי: עוד דבר שצריך זה הנושא של באמת הסתכלות ובדיקה אם זה ב- מ.מ.מ.

שירלי בבאי: או באוצר, של התמונה הכוללת, המספרים שהם זורקים שוב ושוב, וראינו את זה בהכרה בהוצאות, הם לא בודקים את התל"ג שעולה כשנשים יוצאות לעבודה, הם לא בודקים את כל התמונה.

שירלי בבאי: צריך סוף סוף שיפסיקו לבוא עם הצטל'ה הקטן הזה, זה משגע.

מאירה בסוק: לא, הם לא באים עם ידיעה בכלל.

ציפי חוטובלי: זאת נקודה מאוד חשובה, זאת נקודה מאוד חשובה.

קריאה: הם לא רוצים להביא את הנתונים.

ליאת ורדי בר: אני רוצה להגיד עוד משהו אחד.

ליאת ורדי בר: התקציב הזה קיים, הכסף קיים, העניין הוא שינוי סדרי העדיפויות.

ליאת ורדי בר: כולנו יודעים את זה.

ציפי חוטובלי: הנקודה הנוספת היא נקודת הבינוי.

ציפי חוטובלי: אני חושבת שכאן אנחנו חייבים לאחד כוחות בעניין הזה.

ציפי חוטובלי: תשמעי, אני לא יכולה יותר לעבור את הקטסטרופה הזאת, ישיבה אחרי ישיבה, עם מנכ"ל משרד התמ"ת.

ציפי חוטובלי: לגבי הנקודה של תחבורה ציבורית, אני חושבת שזה יחסית דרישה פשוטה, היא לא דרישה מסובכת.

ציפי חוטובלי: צריך מהר מהר להכניס את זה לסיפור.

ציפי חוטובלי: אני רוצה להוסיף נקודה לגבי מעונות היום שאנחנו נאבקים עליה הרבה וזאת הזדמנות וכאן יש נציגות של משרד החינוך.

ציפי חוטובלי: הנקודה החשובה, אולי צחי, אתה יכול לתת לי את הנתון הזה?

ציפי חוטובלי: כמה מורות נכנסות לעוז לתמורה?

ציפי חוטובלי: יש לך את הנתון הזה?

ציפי חוטובלי: מתוך כל ציבור המורות?

ציפי חוטובלי: אנחנו דרשנו הנחה למורות במעונות היום.

ציפי חוטובלי: ההנחה הזאת ניתנה היום אך ורק למורות שנמצאות באופק חדש או בעוז לתמורה וזה מורות שעובדות 36 שעות על-פי התלוש שלהן.

ציפי חוטובלי: יש לך נתון, צחי?

ציפי חוטובלי: אני רוצה שבמסגרת הדרישות אנחנו נדרוש הנחה לכל המורות, לא משנה מה, כל מורה.

קריאה: שעובדת משרה מלאה.

ציפי חוטובלי: בוודאי.

ציפי חוטובלי: כל מורה שעובדת במשרה מלאה צריכה להיות זכאית להנחה.

טליה לבני: אין לה מקום, אל תדאגי, אין מקום.

טליה לבני: היא לא חד הורית – אין לה מקום במעון.

טליה לבני: אני מציעה שתקראי לכל האימהות להיות חד-הוריות.

ציפי חוטובלי: חס וחלילה.

טליה לבני: לא לא, אבל אחרת לא יהיה להן מקום במעונות.

ציפי חוטובלי: וגם לגבי הפיקוח אנחנו נבחן את זה מול המועצה לצרכנות, לגבי הנושא הזה.

סלעית קולר: יש דיונים, אני חייבת להגיד, יש דיונים עכשיו בוועדות אחרות, שמתעסקות בכלכלה, שדנות בעניין הזה של רשתות השיווק, זה משהו, זו הזדמנות טובה מאוד לבוא ולהגיד – גם אנחנו רוצים לבוא ולהגיד המוצרים הבסיסיים מבחינתנו, הם לאו דווקא המוצרים שמישהו אחר מגדיר אותם בסיסיים.

סלעית קולר: בשבילנו חיתולים זה בסיסי.

סלעית קולר: זה מעניין מי יושב בוועדה, איזה הרכב, ולפי ההרכב הזה קובעים מה זה המוצרים שהם בכלל דנים עליהם.

סלעית קולר: זאת אומרת, שימו לב, לא במקרה וסליחה, אני מאוד מכבדת את עיני, לא במקרה נראה לי שזה יצא דבר שטות כזה, ממנו, ולא מאשתו.

ציפי חוטובלי: טוב.

ציפי חוטובלי: תודה רבה לכולם.