ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 531, 2011-08-01 10:00

חיים כץ: בוקר טוב.

חיים כץ: יום שני בשבוע, א' באב, 1 באוגוסט 2011 ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה והרווחה והבריאות.

חיים כץ: והנושא – הצעות לסדר היום, דיון מהיר, הסדר פנסיה למטפלות משפחתוני התמ"ת של חברת הכנסת אורית זוארץ ושניים – הצעה לסדר היום, דיון מהיר, הסדר פנסיה למטפלות משפחתוני התמ"ת של חבר הכנסת עפו אגבאריה.

חיים כץ: בבקשה, אדוני.

חיים כץ: תן סקירה.

עפו אגבאריה: אני חושב שהעניין הזה, כבר דנו בו פעם, אבל לצערי הרב, עוד לא הגענו לשום מקום כדי לתת את האפשרות לאנשים האלה באמת להשתכר בכבוד ולעבוד בכבוד.

חיים כץ: אתה מדבר פה פנסיה.

עפו אגבאריה: כן.

עפו אגבאריה: אבל אני מדבר, הרקע לפנסיה.

עפו אגבאריה: בשביל להגיע לפנסיה טובה, צריך גם לעבוד טוב.

חיים כץ: חשבתי שהן עובדות ואין להן פנסיה.

עפו אגבאריה: עם משכורת כזו, אי-אפשר להגיע לפנסיה טובה ומכובדת.

עפו אגבאריה: וגם ההסכם הזה, איך שהן יכולות להפריש את הכספים האלה מהמשכורת לפנסיה, כי זה לא משכורת, בעצם, לפנסיה, שזה דבר שלא יכול לתת אפשרות לנשים לפרוש בגיל 60 או 62, עם פנסיה הוגנת.

עפו אגבאריה: העניין הוא שהעובדות שמטפלות במשפחתונים הן לא נחשבות כשכירות, והן גם לא כעצמאיות.

עפו אגבאריה: כעצמאית, יש לה מוגבלות שאתה מגביל אותן לאיזה שהוא מספר מסוים ותשלום מסוים מההורים עבור המשפחתונים, ומצד שני, אין להן גם תלוש משכורת, אין את ההטבות הסוציאליות.

עפו אגבאריה: לכן, אני חושב שמן הדין שמשרד התמ"ת ייתן את האפשרות לדאוג לפנסיה לפי ההצעה של המטפלות, שזה לא נראה לי דבר מגוחך ולא נראה דבר.

חיים כץ: אין להן תלוש משכורת, אין הפרשות?

עפו אגבאריה: אין.

חיים כץ: אז איך יהיה להן פנסיה?

עפו אגבאריה: זה מה שאנחנו צריכים לדאוג להן.

עפו אגבאריה: יש כ- 3,000.

חיים כץ: זה בניגוד לחוק.

חיים כץ: החוק אומר.

עפו אגבאריה: החוק זה לא תורה מסיני.

חיים כץ: הן עצמאיות?

עפו אגבאריה: הן עצמאיות.

עפו אגבאריה: התמ"ת, כאשר הוא מבקש לתת את ההפרשה ל- 5% ו- 5% עוד מימון עצמי שזה 10%, אז אני חושב שזה דבר מאוד לא צודק ואני מבקש או מקווה שאנחנו נוכל לאמץ את הבקשה של המטפלות, שזה 17.5% כאשר המימון העצמי הוא רק 6%, והתמ"ת שיממן את ה- 11.5%.

עפו אגבאריה: הבקשה היא לא גדולה ולא מגוחכת ואפשר להציל אנשים ולתת להם.

חיים כץ: אין לך סקירה, אחר-כך אני אתן לך סקירה.

עפו אגבאריה: בסדר, אתה תיתן את הסקירה אחר-כך.

עפו אגבאריה: אבל האנשים האלה שבאמת צריך לחשוב על מעמדן, שהן גם לא עצמאיות וגם לא שכירות וזה נקודת התורפה.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה.

אילן גילאון: בקיצור, כי זה גם דיון מהיר.

אילן גילאון: תראה, זאת הבעיה.

אילן גילאון: הנוכחים הנפקדים, יש כזה דבר, מושג, נוכחים נפקדים, עצמאים שהם שכירים, הם לא עצמאיים, כל היציר כלאיים הזה, שהוא נשען על איזה אי-הגינות מאוד בסיסית שמצד אחד, התמ"ת מכתיב את כל התנאים, בעצם, כמה מותר לקבל, כמה ילדים יכולים להיות, מביאים נשים בגיל 50 שהן יכולות להרוויח 4,000 שקל, בלי שום זכויות מסביב לדבר הזה.

אילן גילאון: ולכן, היום וזה גם לא, אנחנו לא דנים פה בהסכם עבודה, אבל נדמה לי שזה גם ברוח הזמן, הגיע הזמן שהתמ"ת יפסיק להתנהג בצורה כזאת כלפי הנשים האלה.

אילן גילאון: בסופו של דבר, אם היה פה משפטן מאוד מפולפל, הוא היה מוכיח באופן רטרוספקטיבי, שהאנשים האלה הם בעצם שכירים.

אילן גילאון: הם לא עצמאים, וצריך לתת להם את כל הזכויות שלהם, ושלא יישען על איזה שהם ספקות.

אילן גילאון: ולכן, הדבר היחיד שאפשר לעשות במקרה הזה, באופן הכי מהיר, זה ללכת אתם לצו הרחבה, לדבר שדומה להם בדיוק בתחום שהוא כן שכיר באופן רשמי, מה שנקרא נוכחים נפקדים, שייתן להם את אותו מעמד של הנוכחים, כמו שהיה צריך להיות ומספיק לדבר הרבה, כי אנחנו סוחבים את הדיון הזה כל-כך הרבה זמן, בינתיים שום דבר לא קורה.

אילן גילאון: אני לפחות יודע שזה נמשך שנה וחצי, מאז שאני בכנסת הזאת, שנתיים.

אילן גילאון: זה עוד בטח לפני כן.

חיים כץ: לפני שאני אתן לדב חנין ולזהבה גלאון, אני רוצה להסביר את מצב הפנסיה במשק הישראלי.

חיים כץ: אני לא חושב שלבנות האלה כדאי בכלל ללכת להליך של פנסיה.

חיים כץ: צריך להחזיר חזרה, ועכשיו אולי בעידן המחאה, את קופות הגמל.

חיים כץ: כי אם היא תחסוך היום, לפי החוק, היום אם אני לא טועה, המעסיק צריך להעביר 3.5%.

חיים כץ: זאת אומרת, אם היא תחסוך 40 שנה בשכר שלה, היא לא תקבל 2,000 שקל.

חיים כץ: היא תקבל 2,500 שקל, אחרי 40 שנה.

חיים כץ: אם היום המעסיק משלם 3.5%, הוא מדבר על 6% ו- 11, זה עוד רחוק.

חיים כץ: לפני שהתמ"ת נותן.

חיים כץ: אחד הדברים הרעים שאולי בשביל זה גם יש את המחאה, שלקחו את החיסכון בקופות הגמל ל- 15 שנה.

חיים כץ: זאת אומרת, היה חיסכון, בן-אדם אחרי 15 שנה, פתאום היה לו כסף.

חיים כץ: יכול היה להשקיע, היום אתה רוצה לחסוך לילד, אתה הולך לחיסכון, במקרה הטוב אתה קונה אג"חים ל- 30 שנה.

חיים כץ: אחרת, הוא יכול בחיסכון להוציא אותו רק בגיל 60 לפנסיה.

חיים כץ: עכשיו אם יעלו את גיל הפרישה לנשים ל- 67, אז בכלל יוכלו להוציא את זה רק בגיל 67.

חיים כץ: לרכישת דירה.

חיים כץ: אני אוהב את הדיון הזה, הדיון המהיר הזה, אני אוהב אותו.

חיים כץ: יחד עם זה, הפיתרון פה בהצעה זה לא פנסיה.

חיים כץ: אנחנו צריכים עכשיו לפנות.

חיים כץ: גם עד שהם יחסכו, תוחלת החיים תעלה, יגידו להם מקדם במקום 200 יהיה 250.

חיים כץ: וכל החיסכון של כל השנים, לא ייתן להם שקל.

חיים כץ: אז הם יגידו – וואלה, עבדו עלינו.

חיים כץ: עבדו עלינו.

חיים כץ: גם היום הם לא יודעים להפריש כלום, לפי החוק.

אילן גילאון: חיים, איך הוא אומר לו בגששים?

אילן גילאון: אני רוצה את זה ביד.

אילן גילאון: זה בסדר, מה שאתה אומר מקובל.

חיים כץ: בסדר, אבל אתה בא ואומר – אני רוצה פנסיה, כשלהם, התוכנית של פנסיה בכלל לא מתאימה.

חיים כץ: המושג הזה, פנסיה לכל אזרח, שאני הצבעתי נגדו בפנסיה שהירשזון הגיש, שאמרתי פנסיית חובה היא פנסיה רעה לציבורים שאין להם פנסיה.

חיים כץ: כי הבטחת הכנסה הם לא יקבלו והם היום, כשמישהו אחר שמשלם פנסיה, הוא משלם ויש לו הטבות מס, אלה מתחת לסף המס, אין להם הטבות מס.

חיים כץ: והם לוקחים מהנטו, שלא מסוגלים לחיות, וחוסכים לגיל זקנה ובגיל זקנה, אומרים להם – יש לכם פנסיה, לא תקבלו הבטחת הכנסה.

חיים כץ: וזה משגע אותי.

אילן גילאון: מה אתה מציע מבחינת ההשתתפות?

אילן גילאון: אם אתה הולך לקרן גמלאות, כמה התמ"ת ישתתף וכמה הם ישתתפו?

חיים כץ: זה משהו אחר.

אילן גילאון: לא, זאת השאלה בעצם.

חיים כץ: לצערי, אין היום קרן גמלאות, אין.

חיים כץ: אין קופה, בוועדת בכר דפקנו את החיסכון הזה.

חיים כץ: עשינו חיסכון מטופש, לקחנו חיסכון, עשינו שני סוגי קופות, גם אם חסכת לחיסכון ואתה רוצה למשוך, אתה צריך להעביר את זה מקופה לא משלמת לקצבה לקופה כן משלמת, ולהפך, וקורעים אותך במיסוי.

חיים כץ: והכל הולך לבורסה.

חיים כץ: שמע, צריך לעשות מהפכה, אבל בסדר, יש דיון על פנסיה?

חיים כץ: אנחנו רוצים לתת להם פנסיה, אז בבקשה, דב חנין.

דב חנין: אדוני היושב ראש, קודם כל, אני לגמרי מצטרף לסיום של דבריך, אנחנו צריכים מהפכה, באמת צריכים מהפכה ואני חושב שהדברים שלך באמת שמים אצבע על אחת הסיבות למה צריך מהפכה, כי אזרחים בישראל היום לא מקבלים ביטחון ביכולת שלהם להתפרנס בכבוד ולקבל משהו בכבוד, כאשר הם פורשים לגמלאות.

דב חנין: אדוני הוא המומחה הגדול ביותר לפנסיה.

חיים כץ: לא לא לא.

דב חנין: לא, אני אומר, המומחה הגדול ביותר בכנסת ואני עומד על זה, זה בלי הגזמה בכלל, לנושא של פנסיה ולא במקרה אדוני גם עמד על זה שבשם הוועדה, הפנסיה תתווסף ואכן אדוני עוסק בנושא הזה.

דב חנין: אבל אני חושב שאנחנו חייבים להפריד פה את הדיון לשני מישורים.

דב חנין: ישנו שינוי גדול שצריך לעשות בנושא הזה, באמת חייב להיעשות בנושא הזה שינוי גדול, אנשים בישראל, כשמגיעים לגיל הפרישה, בעצם נשארים ללא יכולת להתפרנס ולהזדקן בכבוד וזה דבר מביש, זה דבר מחפיר וזה דבר שהוא קשור למדיניות כללית של מדינת ישראל, שהיא צריכה להשתנות וכמו שאתה אמרת, זו מהפכה.

דב חנין: כרגע, פה, עומדת בפנינו סוגיה מאוד מאוד מצומצמת.

דב חנין: אני גם עברתי על נייר העמדה של המייצגים של המטפלות ואם אני יכול לומר את התרשמותי, אני מתרשם שבסך-הכל הגישה היא מאוד מאוד פרגמטית, הגישה שלהם היא מאוד פרגמטית, היא מאוד מאוד מעשית.

דב חנין: מתוך ניסיון לסגור את הסוגיה הזאת עכשיו, ויכול להיות שאפשר לשפר אפילו את מה שהם מציעים, דרך אגב, יכול להיות שאפשר ללכת צעד נוסף, מעבר למה שהם מציעים.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא, דב, מי יממן את זה.

אורלי לוי אבקסיס: מי יממן את ההפרשים האלו?

אורלי לוי אבקסיס: אם ההורים, אז מה עשינו בזה?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מתקנים חולה ברעה אחרת.

דב חנין: אני לגמרי מסכים, אני לגמרי מסכים עם חברת הכנסת לוי אבוקסיס, היא חברת כנסת מובילה בתחום הזה, בתחום החברתי ואני מאוד מעריך את עבודתה ואני גם מסכים עם דבריה פה ואני חושב, אדוני, שזה צריך להיות חלק מהחלטת הוועדה.

דב חנין: מי שצריך לשאת באחריות זה התמ"ת.

דב חנין: אנחנו מדברים פה על אחריות המדינה, זה גם חלק מאוד משמעותי ממה שהציבור הישראלי היום דורש, אחריות המדינה, רוצים לראות את המדינה נכנסת למשחק ולוקחת על עצמה אחריות.

דב חנין: אז בואו באמת לא נגלגל מהמטפלות להורים ומההורים למטפלות, וככה כולם יריבו ושום פיתרון לא יהיה, אלא אנחנו נישאר תקועים עם הבעיה הזאת.

דב חנין: ברמה המעשית, מה שאני מציע, זה לקחת את נייר העמדה של נציגות המטפלות, ששוב אני אומר, אני התרשמתי מאוד מהפרגמטיות שלו ומהנכונות שלו להגיע לפיתרון מעשי ועל בסיס זה נסכם את הגישה של הוועדה ונביא את הפרשה הזאת לסיום שהיא כבר היתה ראויה לו מזמן.

דב חנין: תודה רבה.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: נציג התמ"ת, בבקשה.

יובל שטייניץ: אני הממונה על התקציבים וגם המפקח על המחירים, בנושא מעונות יום ומשפחתונים.

חיים כץ: ועכשיו תספר לנו פנסיה.

דב חנין: אתה יכול להסתפק באמירה – אני מסכים.

יובל שטייניץ: לא.

יובל שטייניץ: מה שאני רוצה להגיד, קודם כל, מטפלות המשפחתונים הן עצמאיות, אין בינינו לבינן יחסים של עובד ומעביד, זה ברור.

יובל שטייניץ: היות ואנחנו הכרנו בנושא, בחשיבות של הפנסיה כחיסכון, אנחנו הקמנו בוועדת התעריפים האחרונה שהיתה, גם את ההוצאה הזאת עבור החיסכון הזה לפנסיה.

חיים כץ: לא מבין, תסביר לי.

יובל שטייניץ: קבענו מתווה, בוועדת תמחירים האחרונה.

אורלי לוי אבקסיס: הם העלו ב- 7% את השכר של ההורים, בוא נשים את זה במקום.

אורלי לוי אבקסיס: זו השורה התחתונה.

חיים כץ: אורלי, תני לו להביע את דעתו.

חיים כץ: שנדע איפה אנחנו חיים.

חיים כץ: בבקשה, אדוני.

יובל שטייניץ: מה שאני אומר זה שכאשר קבענו שאנחנו, לנושא הזה של הפרשה לפנסיה, הכרנו בזה שאנחנו מוכנים לתת תוספת בתעריף של 3%, כנגד 3%.

חיים כץ: כמה זה עלה לכם שנתתם תוספת לתעריף?

קריאה: לא עלה.

חיים כץ: סליחה, גברת.

חיים כץ: כמה עלה לכם שהסכמתם לתת 3.84%?

חיים כץ: כמה זה עלה לכם, לתמ"ת, מהתקציב שלכם, מה התרומה שלכם היתה, שהסכמתם לתת 3.84%?

חיים כץ: מהתמ"ת.

יובל שטייניץ: אני אומר לך.

חיים כץ: עשיתם דבר גדול.

אילן גילאון: עלה להם יותר, עלה להם יותר.

חיים כץ: עשיתם דבר גדול, הסכמתם להעלות את התעריפים ולהפיל את זה על המשפחות והערתם את מדינת ישראל ואני מודה לכם על זה.

חיים כץ: אני מודה לכם, הקמתם מחאה במדינת ישראל, למה גרמתם שאי-אפשר לחיות יותר בארץ הזאת, לזוג צעיר עם שני ילדים, אי-אפשר, ב- 5,000 שקל לחודש גנים.

חיים כץ: אז מה זה עלה לכם?

חיים כץ: למה נתתם 3.84?

יובל שטייניץ: מה זאת אומרת למה?

יובל שטייניץ: זה התחשיב שיצא.

יובל שטייניץ: הכרנו שם בנוסף.

חיים כץ: תשמע, הטענה שלנו אליכם, תסלח לי, הטענה שלנו אליכם – איך אתם דואגים, איך אתם דואגים שבמעונות האלה יישמו את החוק, ויחסכו לפנסיה.

חיים כץ: פנסיית חובה, איך אתם דואגים?

יובל שטייניץ: הן עצמאיות.

אילן גילאון: מה זה, לפנים משורת הדין?

יובל שטייניץ: אנחנו יודעים שאין חוק פנסיה לעצמאים, יש תסקיר חוק ואנחנו באמת, המתווה שאנחנו קבענו, זה פחות או יותר אותו מתווה.

חיים כץ: זאת אומרת, אתה אומר לי – אנחנו לא במשחק.

יובל שטייניץ: למה?

אילן גילאון: לא, הוא אומר לך שהוא כן במקצת.

יובל שטייניץ: למה?

יובל שטייניץ: אני עונה לך.

חיים כץ: מה התפקיד שלך בכוח?

עפו אגבאריה: האם הן באמת עונות על ההגדרה עצמאיות?

חיים כץ: מה התפקיד שלך בכוח?

יובל שטייניץ: מה זאת אומרת התפקיד שלי?

חיים כץ: מה אתה עושה במשחק הזה בכלל?

אורלי לוי אבקסיס: כמה כסף זה עולה לתמ"ת?

חיים כץ: כן, מה התמ"ת?

חיים כץ: מה התפקיד של התמ"ת במעונות היום?

חיים כץ: קריאה: לא במעונות, במשפחתונים.

חיים כץ: במשפחתונים.

יובל שטייניץ: משפחתונים, דרך החלוקה של התקציב.

חיים כץ: מה זה חלוקה של תקציב?

יובל שטייניץ: החלוקה של עלות בין ההורים לבין המדינה, זה בערך בסביבות 45% מדינה, 55%.

חיים כץ: זאת אומרת, אתה נותן 45%?

יובל שטייניץ: נכון.

חיים כץ: למה אתה לא דואג שיפרישו מזה, אתה?

חיים כץ: מ- 45%, למה אתה לא מפריש?

חיים כץ: אתה צריך לדאוג שהחוק במדינת ישראל ייושם.

חיים כץ: כשאתה נותן 45%, אתה יכול להגיד – אני לא נותן 45%, אני נותן 40% פלוס 5%.

חיים כץ: למה אתה לא עושה את זה?

אורלי לוי אבקסיס: כי אז ההורים ישלמו את ההפרש.

יובל שטייניץ: לא.

חיים כץ: למה אתה לא עושה את זה?

יובל שטייניץ: אני לא הבנתי אותך.

חיים כץ: על כל ילד שהולך לפעוטון הזה, אתה משלם כסף?

יובל שטייניץ: כן.

חיים כץ: למי אתה משלם?

יובל שטייניץ: למטפלת.

חיים כץ: למה אתה לא משלם לה 40% במקום 45%, ו- 5% מעביר לחיסכון?

יובל שטייניץ: כי אני לא יכול לקבוע למטפלת, אם התשלום שלה.

חיים כץ: אבל למה אתה יכול לקבוע לה שהיא מעלה את המחיר ב- 3.84?

אילן גילאון: זה צריך להיות מתחת לשכר מינימום.

חיים כץ: למה אתה יכול לקבוע לה את זה, ואתה לא יכול לקבוע לה שהיא הולכת לחסוך לפנסיה?

אורית זוארץ: הוא יכול לקבוע עוד הרבה מאוד דברים והוא מגביל אותה, זה לא שהוא יכול לקבוע.

חיים כץ: למה אתה לא קובע לה שהיא, למה מההפרשות שלך, אם אתה משלם כסף, לא מעביר חלק לפנסיה?

יובל שטייניץ: זה מה שאני אומר, זה כן.

חיים כץ: למה אני צריך לשלם לעוזרת בית שלי פנסיה ואתה לא יודע לשלם למטפלת?

אילן גילאון: אני אענה במקומו, הוא מקבל הוראות.

אילן גילאון: זהו.

אילן גילאון: זאת הסיבה.

חיים כץ: אילן.

חיים כץ: אתם עוזרים לו?

אילן גילאון: בטח שנעזור לו, תראה באיזה מצב הוא.

אורית זוארץ: אנחנו בכל שאלה חוזרים לנקודה הזאת.

יובל שטייניץ: אבל אני הסברתי, אין יחסי עובד ומעביד.

יובל שטייניץ: אני לא מעביד שלהם.

חיים כץ: אז מה?

חיים כץ: אז למה אתה נותן כסף?

חיים כץ: אתה גוף ממשלתי, ברגע שאתה מוציא כסף, אתה צריך לדאוג שהחוק יכובד ואתה צריך להגיד לה – תשמעי, אני מול ההפרשה שלי, אעביר את ההפרשה, אם אני אראה מנגד הפרשה שלך.

יובל שטייניץ: נכון.

חיים כץ: אבל אתה לא עושה את זה, מה זה נכון?

חיים כץ: אתה לא עושה את זה, מה זה נכון?

יובל שטייניץ: בפירוש, אנחנו כתבנו ובפירוש מצוין פה, משרד התמ"ת ינחה את הרשויות והזכיינים המפעילים משפחתונים להכניס סעיף המחייב הפרשות.

חיים כץ: אל תנחה, תקשיב לי, אדוני.

אורלי לוי אבקסיס: הוא רוצה שתפריש, לא רק תנחה.

יובל שטייניץ: אני לא יכול, אין לי יחסי עובד ומעביד, אני לא יכול.

חיים כץ: אתה מעביר לה כסף?

יובל שטייניץ: כן.

חיים כץ: אתה מעביר לה כסף?

יובל שטייניץ: כן, כן.

חיים כץ: אתה יכול לתת התניות?

יובל שטייניץ: כן.

אורית זוארץ: אז תתנה את זה.

יובל שטייניץ: אז אני אמרתי – אני מתנה את זה.

חיים כץ: אתה לא תעביר.

יובל שטייניץ: אבל אמרתי את זה.

יובל שטייניץ: הנה, אני כתבתי.

זהבה גלאון: הוויכוח הוא על הסכום.

חיים כץ: לא, הוא לא מעביר שקל.

חיים כץ: הוויכוח לא על הסכום, הוויכוח, קודם כל, על ההסכמה.

יובל שטייניץ: למה אני לא מעביר?

חיים כץ: אתה מעביר את הסכום של ה- 45%.

חיים כץ: אבל אתה לא מפצל, אתה לא עושה כלום, בשביל שיישמו את החוק, אתה לא עושה כלום בשביל שלה יהיה פנסיה, כלום.

יובל שטייניץ: לא, למה?

חיים כץ: אתה לוקח חיים קלים.

חיים כץ: למה?

חיים כץ: למה – אני שואל אותך, למה.

יובל שטייניץ: אני כתבתי את זה.

אורלי לוי אבקסיס: בסופו של דבר, ההורים משלמים.

יובל שטייניץ: אני אמרתי שאני נותן לה 3%, כנגד 3% שהמטפלת המשפחתונים צריכה להפריש ואנחנו נעשה בקרה על זה.

חיים כץ: אל תעשה בקרה, קודם כל תתחיל להוריד ולהעביר כסף.

יובל שטייניץ: אני נותן לה את הכסף, היא צריכה להחליט.

חיים כץ: תשמע, אתם עובדים כל כך, תצאו מהמרובע, צאו.

חיים כץ: תהיו כבר, אתם מנהלי המשרדים הממשלתיים, צאו מהקיבעון שלכם, תפעילו ראש, תראו איך אתם משנים את פני הדברים.

חיים כץ: זה דור חדש, זה אנשים חדשים.

חיים כץ: זה חיים אחרים.

חיים כץ: יש, אתה רואה?

חיים כץ: יש פה, בטלפון, הוא גם אומר את הדרך.

חיים כץ: הוא אומר את הדרך.

חיים כץ: הוא אומר – סע ימינה, סע שמאלה, פעם לא היה כזה דבר.

אילן גילאון: אבל הוא לא אומר את הדרך הנכונה.

חיים כץ: לא חשוב.

חיים כץ: שמע, אתם לא מעבירים כסף, תדרוש דרישות.

חיים כץ: ואתה לא עושה את זה.

חיים כץ: זהבה גלאון, חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב ראש, אנחנו נמצאים נקודת זמן קריטית, כי בסוף יולי התמ"ת עומד לקבוע את גובה התעריפים למשפחתונים וזאת נקודת זמן קריטית כי כבר במשך שנה ומשהו או יותר מנסים להגיע להסדר ואתה אמרת את זה כל-כך נכון בפתח דבריך, אנחנו מדברים כאן על פרישה בכבוד וזה מה שאנחנו רוצים.

חיים כץ: לא על פרישה, על חיים בכבוד.

חיים כץ: הזדקנות בכבוד.

זהבה גלאון: חיים בכבוד וגם פרישה בכבוד ומה שעומד כאן על הפרק, שמטפלות משפחתונים מרוויחות משהו כמו 22 שקל לשעה ומדובר על נשים שיש להן ותק של עשרות שנים.

זהבה גלאון: הן נמצאות במלכוד.

זהבה גלאון: לכאורה, אין יחסי עובד מעביד, לכאורה, הן לא קובעות את הגובה של התעריף אלא התמ"ת קובע את הגובה של התעריף.

חיים כץ: בכסף הזה לא יהיה להן פנסיה.

זהבה גלאון: אז רגע, אז עכשיו, יש בעצם ויכוח והוויכוח הוא כל-כך קטן.

זהבה גלאון: מה מבקשים?

זהבה גלאון: יש כאן מתווה מאוד ברור בנייר העמדה הזה, אני תכף אציג אותו בשלושה משפטים, אבל הוויכוח הוא כל-כך קטן.

חיים כץ: מתחת לסף המס, נכון?

אילן גילאון: כן, בטח.

אורית זוארץ: ודאי.

אורית זוארץ: הן לא מגיעות לשכר מינימום.

חיים כץ: ומס הכנסה שלילי, תעביר להם כסף.

תום דרומי: מס הכנסה לא מכיר, כי העלויות תפעול נכנסות להן לשכר.

תום דרומי: ואז מס הכנסה לא מכיר בשכר האמיתי שלהן.

אורית זוארץ: הן לא מגיעות לשכר מינימום.

זהבה גלאון: יש כאן דיון גם על הפרשה.

חיים כץ: חבר הכנסת אגבאריה, מאיפה הבאתם כזאת בעיה, ככה, לדיון מהיר?

אורית זוארץ: אנחנו כבר שנה מתעסקים עם זה.

עפו אגבאריה: רוצים לעשות משהו כדי שתהיה להם פנסיה.

זהבה גלאון: אדוני היושב ראש, כשרואים את הוויכוח על הסכומים, זה באמת כבשת הרש, הרי על מה מדובר?

זהבה גלאון: הוויכוח ביניהם עכשיו, מה שהמטפלות דורשות בגדול, זה הפרשה של 17.5% עד 2015 באופן מדורג, כשהן מבקשות ש- 6% יהיה ללא מימון ו- 11.5% יהיה במימון המדינה והמדינה מתעקשת שהם ייתנו רק 5% מימון.

חיים כץ: זה החוק.

זהבה גלאון: בסדר.

זהבה גלאון: אבל אפשר להגיע להסדר.

חיים כץ: אבל זה החוק.

זהבה גלאון: אדוני, ההערה של עו"ד איתי סבירסקי, היועץ המשפטי של כוח לעובדים, היא מאוד מאוד נכונה.

זהבה גלאון: אז נניח שעכשיו זה היה כמו שאתה אומר, זה החוק, אבל יש שיקול דעת.

זהבה גלאון: אנחנו רואים שמדובר כאן, אנחנו מדברים על בערך כ- 3,000, כ- 2,700 משפחתונים, אנחנו מדברים על נשים שהן עובדות 20, 30 שנה, הן תצאנה לפנסיה עם פחות משכר מינימום, הרי זה דבר מביש, ועל מה הוויכוח?

זהבה גלאון: יש שיקול דעת של שר האוצר ושל שר התמ"ת, והם צריכים להגיע להסדר הזה ואני חושבת שזה מה שהוועדה צריכה לקרוא – לקבל את המתווה שהוצג כאן, כדי שיגיעו להסדר מולם, אחרת זה מחפיר.

זהבה גלאון: אני לא יכולה לחשוב על זה שהנשים עובדות כל-כך הרבה שנים, ותק של עשרות שנים, ובסוף הן יוצאות עם שניים וחצי שקל, פחות או יותר.

חיים כץ: מאה אחוז, חברת הכנסת זוארץ ואחרי זה ניתן לנציגי המטפלות שיגידו משהו.

אורית זוארץ: כבוד יושב הראש, אני רוצה ככה אולי לפתוח קצת את היריעה ולדבר על עוול היסטורי.

אורית זוארץ: מדובר פה במטפלות במשפחתונים, ברשויות המקומיות, במקומות שאין מעונות או אין מקום במעונות וידם של ההורים אינה משגת לשלם לגן פרטי.

אורית זוארץ: מדובר בנשים שהאינטרס שלנו, כחברה, לשלב אותן בעולם התעסוקה ומנגד, מדובר על ניצול מתמשך שלאורך שנים הן היו בחשכה.

אורית זוארץ: אתה שואל איפה הן היו?

אורית זוארץ: הן היו בחשכה.

אורית זוארץ: כל אחת בבית שלה, עם הילדים, שחלקם ממומנים על-ידי האגף לשירותים חברתיים ולא תמיד הכסף מגיע בזמן, אני לא צריכה לספר לך על העברות של משרדי הממשלה לארגונים, הן היו בתחתית סדר העדיפויות והכסף הגיע בהרבה מאוד מקרים בדיעבד, וגם חסר.

אורית זוארץ: לבקש מהן להפריש מהסכום המינימאלי שנשאר להן אחרי כל ההוצאות, גם את הפנסיה, כשראינו כאן איך התמ"ת מתנער, מתנער מאחריות.

אורית זוארץ: כי אם עכשיו נשית את התשלום של הפנסיה לתשלומי התמ"ת, הוא יצטרך להוסיף כסף.

אורית זוארץ: כי אחרי שהן מפרישות את הסכומים האלה, הן לא מגיעות לשכר המינימום.

אורית זוארץ: מה הוא אומר?

אורית זוארץ: אין פה יחסי עובד מעביד.

אורית זוארץ: אני מעביר איזה שהוא תקציב, מגלגל אותו הלאה, אין שום פיקוח, אין לי שום בקרה.

אורית זוארץ: חוץ מהבקרה על הסכום, שאסור להם חלילה לחרוג ימינה ושמאלה, ומצד שני הוא מותיר אותן חסרות כל.

אורית זוארץ: מדובר פה במאות נשים שרובן כבר מעל גיל 55, שהן חסרות היום.

אורית זוארץ: ויש כאן איזה שהוא פער שניסינו לאורך השנה בזמנו, עם שרון קדמי, מנכ"ל משרד התמ"ת, הם הבטיחו הקצאה והבטיחו תיקון עוול ולא הגענו למקום הזה.

חיים כץ: כל מי שמעל 55 ותתחיל לחסוך בתוכנית המטופשת הזאת, לא תקבל כשהיא תפרוש, גם 200 שקל לחודש.

חיים כץ: 200 שקל לחודש צריך להיות, כמה היא תקבל?

חיים כץ: בעשר שנים?

חיים כץ: אתה עשית.

חיים כץ: עזוב מה הם עשו, הטבלה שלך, של ה- מ.מ.מ.

חיים כץ: כמה היא תקבל בשכר מינימום, עשר שנים חיסכון?

אורית זוארץ: יש כאן ניצול מתמשך.

אורית זוארץ: היא לא תגיע ל- 500 שקלים.

חיים כץ: הוא אומר 270, אתה אומר פחות מ- 1,000.

חיים כץ: טוב.

אורית זוארץ: אני מבקשת לסיים את דבריי.

אורית זוארץ: יש כאן שני צירים.

אורית זוארץ: ציר אחד זה באמת הנשים הצעירות שנכנסות למעגל הזה, ומנוצלות על-ידי התמ"ת ומשרדי הממשלה והציר השני זה הנשים שכבר עובדות עשרות שנים והן יוצאות חסרות.

חיים כץ: בואי נשמע אותן.

אורלי לוי אבקסיס: לפני שנפנה אליהן.

אורלי לוי אבקסיס: חשוב לשים משהו פה על השולחן.

אורלי לוי אבקסיס: צריך להבין שבעצם הן חוסכות לתמ"ת.

אורלי לוי אבקסיס: התמ"ת לא בונה מעונות חדשים, לא משקיע בעלויות קבועות, לא יוצר את התשתיות, לכן, כאשר הן פותחות את המשפחתונים שלהן אצלן בבית, הן חוסכות הון תועפות למדינה.

אורלי לוי אבקסיס: לבוא ולהתחשבן אתן על 100 שקל פה ו- 100 שקל שם, זה לא רק זה בדיחה, זה גם לעג לרש, אבל יותר מכך, אם חושבים שמהוועדה הזאת תצא איזה שהיא בשורה שהתמ"ת לא ייקח על עצמו את העלויות המשתנות אלא ישית אותן כמו שהוא עשה, איך הוא ישתתף?

אורלי לוי אבקסיס: הוא אמר – אני מעלה את השכר ב- 3.8%.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, אנחנו אומרים להורים – בואו, אתם תשלמו את הפנסיה שלהן.

חיים כץ: אורלי, בואי נהיה פרודוקטיביים.

חיים כץ: טובי עמיר, בבקשה.

טובי עמיר: אני מנהלת משפחתון באשדוד כבר 23 שנה.

אורית זוארץ: אפשר לשאול בת כמה את?

אורית זוארץ: סליחה, אני מצטערת.

חיים כץ: אם אני הייתי שואל, זה היה הטרדה מינית.

אורית זוארץ: צריך לשמוע את זה.

אורית זוארץ: לא, זה הממוצע, חשוב שנדע.

חיים כץ: מה זה משנה בת כמה היא?

אורית זוארץ: לא, זה חשוב.

טובי עמיר: אני נציגה של מטפלות ארצית בכוח לעובדים ואני יכולה להגיד שכל מה שחברי הכנסת שהגיעו ודיברו בזכותנו, זה הכל אמת והרבה יותר גרוע כי הפרטים בעבודה השוטפת הם הרבה יותר קשים.

טובי עמיר: אנחנו משתכרות שכר עלוב.

חיים כץ: אבל את מבינה שהתוכנית הזאת שאתם מבקשים היא רעה לכם?

חיים כץ: הבטחת הכנסה יהיה לה פי אלף יותר טוב.

חיים כץ: יהיה לה גם הנחות, גם במיסים, גם בתרופות גם באוטובוסים, גם בזה.

חיים כץ: והיא תקבל את הכסף הזה, היא תקבל אותו.

חיים כץ: היא בדיוק הדמות שאסור לחסוך לפנסיה, כי היא מתחת לסף המס, אז זאת אומרת, הכספים שהיא לא מקבלת, היא משלמת בנטו, שאין לה ממה לחיות, היא חוסכת לזקנה היום בכסף שהוא נטו, אז היא משלמת היום.

אורלי לוי אבקסיס: אז שהיא לא תעבוד?

חיים כץ: לא, שהיא תעבוד, שלא תפריש.

חיים כץ: היא מפסידה פעמיים, גם עכשיו וגם אחר-כך.

חיים כץ: זה בדיוק הדור, המצב, שאסור לו לשלם.

חיים כץ: אסור לו, לא כלכלי.

חיים כץ: מבחינה כלכלית, אלה אנשים.

קריאה: קרן השתלמות.

חיים כץ: קרן השתלמות – בסדר.

חיים כץ: קרן השתלמות זה מצוין.

חיים כץ: קרן השתלמות בסדר, 2.5 על 7.5, מצוין.

חיים כץ: פחות נתקבל, חיסכון, יהיה לה כסף, פטור ממס, זה בסדר.

חיים כץ: אבל לא פנסיה.

חיים כץ: איזה פנסיה?

חיים כץ: זאת ההצעה?

אורית זוארץ: אין לנו ברירה אחרת.

אורית זוארץ: איך אתה יכול להגן עליהן?

חיים כץ: פה מדובר פנסיה, וקרן השתלמות אין כזה דבר שיש יחס כזה, אחד לשלוש, זה בסכומים אחרים.

חיים כץ: טוב, בסדר.

חיים כץ: סליחה שהפרעתי לך.

טובי עמיר: מה שאני רוצה להגיד, שבחיי היום-יום של ניהול המשפחתון שלנו, המצב הוא בלתי נסבל ובלתי אפשרי כי המשכורת היא עלובה ובמשך שמונה שנים היא נשחקה בצורה פושעת, לפי דעתי, שלא העלו לנו אפילו בשקל אחד, רק אחרי הפגנה גדולה שהיתה לפני שנה ולפני שנתיים, העלו את האחוז המגוחך הזה שהחבר דיבר פה, אדון שטייניץ.

עפו אגבאריה: 3.84.

טובי עמיר: כן.

טובי עמיר: וזה לא מגרד את השחיקה של כל השנים שהיו לפני זה וגם עם התניות, שזה ילך לפה וילך לשם.

חיים כץ: מישהו צריך לשלם את התשלומים האלה וההורים לא יודעים לשלם את התשלומים האלה.

טובי עמיר: אני רוצה להזכיר שגם אנחנו אימהות עובדות וגם אנחנו אמורות להתפרנס על 50 שעות עבודה בשבוע, עבודה סיזיפית שאף אחד לא סופר אותנו.

חיים כץ: חבר הכנסת אילן גילאון הוא יושב ראש תת ועדה בתור ועדה, עושה עבודת קודש הרבה מאוד זמן, לפחות פעם בשבוע, הרבה מאוד שעות, ותורם לציבור האנשים במדינת ישראל.

חיים כץ: הוא עושה עבודת קודש והוא קיבל יו"ר ועדה מזמן.

טובי עמיר: אני רק יכולה להוסיף בכמה משפטים, שאנחנו חדשות לבקרים מקבלות עוד ועוד מטלות שבגינן יש הוצאות מאוד גדולות, מהתמ"ת.

אורית זוארץ: דרישות, תגידי דרישות .

טובי עמיר: דרישות.

חיים כץ: אבל זה לא מה שאתן מבקשות פה.

חיים כץ: פה באו לדבר על החיסכון הפנסיוני שלכן.

חיים כץ: עזבי, הכל גרוע, אבל מדברים על נושא.

טובי עמיר: אז אם כך, אני אעביר את רשות הדיבור, גמרתי וזהו.

חיים כץ: אתם באתם, דיברתם על נושא חשוב, הזכות להזדקן בכבוד מהעבודה שאדם עובד.

חיים כץ: זה מה שבאתם.

עפו אגבאריה: נכון.

עפו אגבאריה: אנחנו רוצים לדרוש את תיקון העוול מהתמ"ת.

חיים כץ: הם הציעו הצעה יפה שייתנו להם במקום פנסיה, קרן השתלמות.

חיים כץ: זה חיסכון לעת זקנה, אחד לשלוש, זה אפקטיבי, גם לא ייפגע בהן בזכות לקבל הבטחת הכנסה לעת פרישה וכל מיני הנחות, זה בסדר.

חיים כץ: חיסכון פנסיוני פה, בשכר כזה, זה בדיוק האוכלוסייה, בדיוק, שאסור לה לחסוך.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה אם יש לנו אפשרות לשים פה חגורה שהסכום הזה לא יתגלגל להורים.

אורלי לוי אבקסיס: שהתמ"ת ייקח אחריות.

חיים כץ: תכף, הוא ידבר ונסכם.

איתי סבירסקי: אני ממייסדי כוח לעובדים, מייצג את איגוד מטפלות המשפחתונים.

איתי סבירסקי: עיקרי הדברים והחריפות שלהם בוטאו בצורה מצוינת על-ידי הח"כים הנכבדים, אני רק רוצה לומר כמה נקודות.

איתי סבירסקי: קודם כל, מבחינת הסדר ההפרשה לפנסיה הוא באופן עקרוני מקובל על התמ"ת והאוצר והוויכוח כמו שנאמר כאן, הוא רק על מי יממן את זה, שזה הוויכוח החשוב.

חיים כץ: זה טוב למטפלות שלך?

חיים כץ: אתה מייצג אותן.

איתי סבירסקי: אני חושב שכן.

חיים כץ: למה?

איתי סבירסקי: אני חושב שכן.

איתי סבירסקי: אני חושב שאתה הצגת את החסרונות של התוכניות פנסיה, כפי שהם קורים גם לשכירים.

איתי סבירסקי: אני אומר, המצב שלהן כל-כך גרוע, בואו נשווה קודם כל את המצב שלהן לשכירים.

חיים כץ: עשיתם עבודה יפה עם המנקות באוניברסיטת באר-שבע.

איתי סבירסקי: תודה.

חיים כץ: אל תקלקל את זה פה.

חיים כץ: תייצג אותן נכון.

איתי סבירסקי: אנחנו חושבים שנכון שהן ייהנו מהסדר פנסיה, עד לגיל מסוים.

איתי סבירסקי: המטפלות שנמצאות בגיל מבוגר, 50 ו- 55, באמת, הפנסיה עבורן זה פשוט לא רלוונטי, הן צריכות להפריש לחיסכון לטווח בינוני, לקרן השתלמות.

איתי סבירסקי: אבל מי שנמצאת היום בגיל 25, 30, 40, 45, אני חושב שעם כל הסכומים המאוד נמוכים שתוכניות הפנסיה מייצרות היום לשכירים, וזה בעיה חמורה, בוא נביא אותן לפחות למצב הזה.

חיים כץ: הלוואי ונוציא את השכירים משם.

איתי סבירסקי: כי כרגע המצב הוא שהן מגיעות לגיל 50, 60, ואין כלום, פשוט כלום.

חיים כץ: יש הבטחת הכנסה.

חיים כץ: שווה לגובה הפנסיה.

חיים כץ: פלוס הטבות נוספות.

חיים כץ: בגיל פרישה, ב- 67.

חיים כץ: בגיל זקנה.

חיים כץ: היא מקבלת, מה שהיא מקבלת בפנסיה, 2,000 שקל, היא תקבל שם הבטחת הכנסה 2,400 והטבות נוספות של הנחה.

אילן גילאון: יש פרובלמאטיקה בדבר הזה.

איתי סבירסקי: אנחנו נשמח לדון על הדברים האלה, גם על ההיבטים שאדוני מציע.

איתי סבירסקי: אני חושב שההפרש אחוזים שמדובר עליו, התמ"ת והאוצר באים ואומרים 10% לכל היותר, אנחנו מבקשים 17.5%.

איתי סבירסקי: אני לא מבין את העמדה הזאת של המשרדים.

איתי סבירסקי: אני חושב שהמינימום שנדרש, גם ככה תיארו כאן באיזה מצב קשה הן נמצאות, שכרן נושק לשכר המינימום.

איתי סבירסקי: אבל המינימום שנדרש זה להשוות את מצבן לשכירים במשק.

איתי סבירסקי: בהקשר הזה, זה לא אומר שיהיו יחסי עובד-מעביד שנייה אחרי זה, לא, לא יהיו.

איתי סבירסקי: אבל לפחות שייתן להן את היכולת להזדקן בכבוד לאחר מכן ברמה מינימאלית.

איתי סבירסקי: אנחנו מתייחסים בעמדה, וזה צוין כבר לשתי קבוצות ספציפיות שצריך לפתור את הבעיה שלהן.

איתי סבירסקי: אחת זה באמת הגיל, שאם בגיל מבוגר, זה לא רלוונטי, צריכה להיות קרן השתלמות והשני זה אלו שבעצם לא מקבלות את המשכורת הזאת, שעל בסיסה אנחנו עושים את החישוב, כי אין להן מספיק ילדים במשפחתונים, או כי לא משלמים, ההורים לא משלמים באופן קבוע, במגזר הערבי יש נורמה – אין תשלום הורים.

איתי סבירסקי: לכן צריך להתייחס ולתת פתרון הולם גם לעניין הזה.

איתי סבירסקי: אני רוצה להצטרף לדברים שאמרה כאן חברת הכנסת לוי אבוקסיס, הכסף, גם לעמדתנו, לא צריך ליפול על ההורים.

איתי סבירסקי: יש כאן סולידאריות בהחלט בין המטפלות לבין ההורים, הכסף צריך להיות במימון המדינה או לפחות רוב רובו במימון המדינה.

איתי סבירסקי: אני חושב שההסדר שהצענו כאן, כמו שאמר חבר הכנסת חנין, הוא הסדר מאוזן, הוא הסדר סביר, הוא לא הסדר בשמיים ואני מקווה שהוועדה תצא בקריאה לאמץ אותו.

חיים כץ: כן, אדוני, בבקשה.

חיים כץ: ביקשת רשות דיבור.

פיני קבלו: תראו, הנושא של משפחתונים ואני מבין שגם בימים הקרובים בכל הוועדות, כל הנושא הזה של חוסר המבנים והגנים והמחירים שמאמירים, אני חושב שהוא פיתרון מהיר ואנחנו צריכים לעודד את המשפחתונים.

פיני קבלו: המקומות היחידים שיש בהם הכי הרבה משפחתונים זה במגזר הערבי ובמגזר החרדי, בגלל המצוקה שקיימת שם.

פיני קבלו: אנחנו לא יכולים לקבל, ואני כסמנכ"ל בשלטון המקומי ומטפל בתיק הרווחה, אנחנו לא יכולים לקבל את ההנחה שלא תהיה פנסיה.

פיני קבלו: זאת אומרת, האנשים האלה עובדים, ובסופו של דבר הם מקיימים איזה שהם חיי משפחה וכשיוצאים לפנסיה הם פשוט נופלים על המוסדות ולכן בעניין הזה צריכה להיות להם פנסיה ואנחנו עומדים על כך שתהיה פנסיה ושאנשים יזכו בכבוד ויתפרנסו בכבוד, גם השיטה הזאת שמעסיקים אותם באופן עצמאי, שהמדינה לא רוצה להיות מעסיק והם פועלים באופן עצמאי בחשבוניות והם צריכים לפתוח תיקים במס הכנסה כעובד שכיר או זעיר, זה דבר שבאמת, אנחנו בסופו של דבר, מביאים בהחלטות שלנו את אותן משפחות לעוני, בזה שהם נכנסים לאותו מעגל עוני ואנחנו לא מצליחים להוציא אותם החוצה, גם בשכר הזעיר הזה שהם מקבלים.

פיני קבלו: לכן, יש חוק פנסיה וצריך לדאוג שיהיה להם פנסיה ולא כל קרן אחרת שתינתן להם, אם זו קרן השתלמות או קרן אחרת, גם אם אדוני אמר שהנושא של הבטחת הכנסה.

פיני קבלו: מי שמקבל הבטחת הכנסה, יש עליו מגבלות.

פיני קבלו: קודם כל, עצם זה שבן-אדם עובד 35, 40 שנה, יוצא לפנסיה ומקבל הבטחת הכנסה, הוא נחשב בחברה כאיש נחות, אסור לו להחזיק מכונית, יש לו כל מיני דברים שהבטחת הכנסה לא מאפשרת.

פיני קבלו: לכן, אנחנו גוזרים עליו מראש.

חיים כץ: הוא יכול להחזיק מכונית עד 30,000 שקל.

חיים כץ: שינינו את זה, אבל לא חשוב.

פיני קבלו: אני חושב שאנחנו נותנים יד ובונים שיטות שאנחנו באים בדרך כלל למעסיקים האחרים או פרטיים ובאים אליהם בטענות תתנו פנסיה ונאבקים בהם ונלחמים בהם ואנחנו כמדינה מקימים מערכות כאלה, שמכניסים את האנשים למעגל העוני.

פיני קבלו: לכן, האנשים האלה צריכים לעבוד בתלוש.

חיים כץ: כמה ישלמו הרשויות המקומיות להסדר הזה?

חיים כץ: אל תהיה נדיב על חשבון אחרים.

פיני קבלו: אל"ף, הנושא פעם היה בתחום הרשויות המקומיות וזה עבר עכשיו לתמ"ת.

חיים כץ: בשביל זה אתה נדיב.

חיים כץ: כי כל דיון שהרשות המקומית צריכה לשלם אגורה, אתה אומר – רק רגע, לא משלם, אין לי כסף.

חיים כץ: עכשיו אתה נדיב, הבנתי.

פיני קבלו: זה היה בתחום הרשויות המקומיות וזה עבר לתמ"ת, היו בעיות בעניין הזה.

פיני קבלו: חלק מהרשויות המקומיות לא עמדו בהסדר התשלומים ולא העבירו את הכספים ולכן זה יצא מאיתנו.

חיים כץ: היינו יכולים לצאת פה בהצהרה דקלרטיבית.

חיים כץ: זאת לא המגמה.

חיים כץ: אני יכול לצאת פה בהצהרה דקלרטיבית ולהגיד.

חיים כץ: אנחנו בתמ"ת, תקועים פה בסדרה של חקיקה, על אכיפת דיני עבודה, ועוד סדרה שלמה של נושאים ששר התמ"ת ביקש לנסות ולקדם.

חיים כץ: במסגרת המפגש שיהיה, אני אנסה לראות פיתרון כלשהו שאני לא הולך להכריז עליו פה עכשיו, אני אעדכן את המציעים, את חברת הכנסת זוארץ ואת עפו אגבריה, ואת אלה שהתעניינו, את אילן גילאון וזהבה גלאון, ודב חנין, אני אעדכן את המציעים ואז הם יפנו אליכם.

חיים כץ: הם יפנו אליכם, הם ישאלו אם זה מתאים לכם ואם זה לא מתאים לכם, ונראה מה אנחנו עושים עם זה.

חיים כץ: לבוא בהצעה דקלרטיבית ולהגיד משהו ולהוציא את העניין ולגמור את העניין, זה קל, אבל זה לא רוח הוועדה הזאת.

אילן גילאון: אתה לוקח על עצמך לייצג אותם כוועד עובדים?

חיים כץ: לא לא, אתם תייצגו אותם, אתה עושה עבודה יפה.

חיים כץ: עזוב.

חיים כץ: אני אשב עם שלום, הוא ביקש פגישה, הוא אפילו די כועס שפעמיים היא נדחתה.

חיים כץ: הם רוצים לקדם את אכיפת דיני העבודה ואם אכיפת דיני העבודה אז אפשר פה גם להכניס את הקטע של פנסיות.

אילן גילאון: אולי אלה, הגננות, יוכלו לעבוד בתור פקחים של שבת על החנויות שנפתחות בשבת ויעשו השלמת הכנסה, בתור דרוזים.

חיים כץ: באווירה הזאת, באווירה של אילן גילאון, אנחנו נסיים את הפגישה ואני אדבר עם השר ואני אעדכן את המציעים ונראה איך אנחנו מקדמים את העניין.

חיים כץ: תודה רבה, הישיבה נעולה.