ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 199, 2011-08-02 11:00

דני דנון: בוקר טוב לכולם.

דני דנון: אנחנו נפתח את הישיבה למרות שיש מוזמנים נוספים שנמצאים בשער, הם מתעכבים, אבל אנחנו המתנו והם יצטרפו אלינו בהמשך הדיון.

דני דנון: אנחנו מקיימים היום דיון ראשון בנושא חשוב של חזרתם של פליטים לדרום סודאן.

דני דנון: בפתח דבריי אני אבוא ואומר שיש פה נציגים שונים מכיוונים שונים, גם ארגונים שמטפלים בפליטים, גם נציגים של האו"ם, גם נציגים של שכונות בעיריית תל-אביב ומגיעים מאזורים אחרים בארץ ופעילים של ארגונים שפועלים בנושא.

דני דנון: המהות של הדיון היא להתעסק וללמוד ולקדם את הנושא של החזרה מרצון של פליטים שנמצאים בארץ לאחר ההכרזה על הקמת דרום סודאן.

דני דנון: יש מדינה, יש בית, ואנחנו רוצים לראות איך אנחנו מאיצים את המהלכים האלו, בשיתוף פעולה עם גופים שונים בארץ ובעולם, שמעוניינים לסייע בנושא הזה.

דני דנון: הרצון שלנו הוא שאם יש פה, במדינת ישראל, אנשים שהגיעו בשעת צרה והיום המקום שהם יצאו ממנו הוא כבר מוסדר ובטוח, הם יכולים לחזור לשם, לראות איך אנחנו מזרזים את הנושא הזה, לעתים אולי על-ידי מתן תמריצים.

דני דנון: ממידע שהגיע אלי, תכף נשמע ממשרד הפנים, אבל היום בפועל, יש כבר מנגנון שפועל, שעוסק בהכשרה מקצועית של הסודאנים לפני שהם חוזרים לארץ המוצא, יש גם תמריץ כספי שהם מקבלים ביציאה מהארץ ויש מספרים שיצאו, לא גדולים, אבל המנגנון כבר עובד ובפועל אנחנו רואים שההתחלה קיימת.

דני דנון: אנחנו נרצה היום בישיבה לבוא ולראות למה זה לא נעשה בהיקפים יותר גדולים ויותר מהר.

דני דנון: אני יודע גם, אין פה נציגות של ממשלת דרום סודאן, עדיין לא מונה שגריר, אבל גם ממה שאני שומע, יש להם רצון להחזיר הביתה את אותם אלו שברחו.

דני דנון: הם כמובן רוצים שאותם אנשים יחזרו עם הכשרה מקצועית, עם יכולת לתרום לאומה המתפתחת שם וגם בנושא הזה אנחנו ניגע היום, לגבי הכלים שאנחנו נותנים לאלו שחוזרים לארץ המוצא.

דני דנון: אני ארצה לבקש, ראשית, מנציג משרד הפנים, מר גדעון כהן, סגן מנהל רשות האוכלוסין, שהוא גם האחראי על יחידת עוז, אולי לתת לנו סקירה קצרה לגבי מה המצב כיום.

גדעון כהן: שלום.

גדעון כהן: אני סגן מנהל יחידת עוז ולא סגן מנהל רשות האוכלוסין.

גדעון כהן: מבחינת יציאה מרצון של אנשים מסודן, אנחנו החזרנו מרצון סדר גודל של כ- 600 איש, בהתחלה זה היה בטפטוף.

דני דנון: מתי זה התחיל?

גדעון כהן: זה התחיל, אני חושב, לפני כשנה, משהו כזה.

גדעון כהן: אולי אפילו קצת פחות.

גדעון כהן: בהתחלה ממש בטפטוף ואחר-כך במספרים קצת יותר גדולים, באמצעות מטוסים שחכרנו במיוחד לצורך העניין הזה.

דני דנון: שאתם שילמתם על המטוסים?

גדעון כהן: כן.

גדעון כהן: גם שילמנו עבור המטוסים, גם למעשה עשינו את כל התהליך של הקליטה וכל התהליך של הראיונות, עשינו את זה בסיוע של ארגון וולונטארי שנקרא Operation blessing, ובסיוע של גורמים נוספים, כמובן של משרד החוץ, מר יעקב רווח נמצא כאן, יוכל גם לפרט את החלק שלו וגם נעשו תהליכים של הכשרה מקצועית, לחלק מהאנשים, וגם קיבלו, כל אחד מהם, 500 דולר, עבור אדם בוגר או מבוגר וכל ילד 300 דולר.

גדעון כהן: זה, למעשה, הפעילות שנעשתה עד כה.

גדעון כהן: יש לנו בקנה עוד רצון לשלוח מטוס נוסף, הבעיה כרגע היא שמדובר כרגע בעונה של גשמים והצפות באזור שדה התעופה בג'ובה, ואז יש להם קושי לחזור כל אחד למקומו, אז כרגע לפחות, יש הקפאה בעניין הזה.

גדעון כהן: אבל לאחרונה, כפי שפורסם בשבוע שעבר, שישה סודאנים נשלחו באופן וולונטארי, בטיסות מסחריות רגילות, לארצם.

דני דנון: איך זה עובד?

דני דנון: בוא תפרט לנו על הנוהל.

דני דנון: אדם פונה אליכם או יש מערכת של איתור?

דני דנון: איך זה מתבצע, ההליך עצמו?

גדעון כהן: הליך האיתור נעשה בעיקרו על-ידי אותו ארגון שציינתי קודם, הארגון הנוצרי.

גדעון כהן: אנחנו לאט לאט מעורבים בזה.

גדעון כהן: יש לי ביחידה מחלקה שעוסקת בנושא של יציאה מרצון.

גדעון כהן: למעשה, מרגע שהם פונים, אנחנו צריכים לעשות תהליכים לוודא שהם אכן פונים ורוצים לצאת מרצונם ומרגע שהתהליכים האלה מסתיימים, אנחנו גם מוציאים להם את האשרות המתאימות, תעודות מעבר וכדומה ואז מתאמים טיסה ובהמשך בעצם עוסקים את כל תהליך ההוצאה שלהם או ההחזרה שלהם לארצם.

גדעון כהן: זה כולל, אגב, גם חיסונים כי אנחנו חייבים לחסן אותם לפני שהם חוזרים.

דני דנון: החיסונים הם מ?

קריאה: כן, , המחוזית שאחראית על לוד.

קריאה: יש נוהל מסודר שעובדים אתם.

גדעון כהן: אני רוצה גם לציין לטובה את ההיענות ואת הסבלנות.

גדעון כהן: לפעמים זה לא פשוט ועושים עבודה טובה גם בעניין הזה, , למעשה כל הרשויות נרתמות לעניין, כולל רשות שדות התעופה, שבדרך-כלל, כשמדובר במטוסים, מעמידה לטובת העניין הזה את טרמינל 1, למעשה אנחנו עושים את כל תהליך הבידוק, גם בצורה מסודרת.

דני דנון: דרך אגב, טרמינל 1, אנחנו מקבלים את העולים החדשים, של נפש בנפש.

דני דנון: אז משתמשים בו גם לזה?

גדעון כהן: כן.

דני דנון: מה עוצר מבעדכם, נציגת Operation blessing לא נמצאת פה, היא התנצלה, כיוון שהיא חולה.

דני דנון: אבל מה עוצר את משרד הפנים היום, להגדיל את הכמויות, להגדיל את ההכשרה המקצועית שתכף תפרט גם על ההכשרה המקצועית שמתבצעת.

דני דנון: כאילו, מה עוצר מבחינה תקציבית, יש בעיה תקציבית?

גדעון כהן: אני לא חושב.

גדעון כהן: מה שעוצר כרגע זה תהליך שהוא באמת תהליך שהוא נעשה ככה, עקב בצד אגודל.

גדעון כהן: מבחינה מספרית, אנחנו כרגע בקנה, אנחנו יודעים פלוס-מינוס על 100, אולי יותר, ואותם אנחנו מתכננים בעצם להוציא במטוס הרע.

גדעון כהן: זה בעצם פעילות ארגונית שהיא כוללת בתוכה גם את האיתור של האנשים, גם את הפניות שלהם, גם כינוסים, אגב, גם משרד החוץ מעורב בזה, של האנשים שבעצם פונים ואומרים לסודאנים שבעצם הם יכולים לחזור וזה די בטוח וסביר לחזור, כך שזה תהליך ולכן שוב, זה לא שיש לנו מצב שהם, שהם באים באלפים ועכשיו רק המגבלות הבירוקראטיות חוסמות אותנו, אלא אנחנו עושים את זה.

דני דנון: אבל אני הבנתי שיש היום רשימה, כמו שאמרת, קיימת רשימה מוכנה.

גדעון כהן: כן, אנחנו עובדים עליה כל הזמן.

דני דנון: ויש באמת עניין של תקציבים, של הטיסות, של הכשרה מקצועית, שזה מה שמעכב את ההתקדמות בנושא.

דני דנון: אתה בא ואומר היום – זו לא הבעיה.

דני דנון: זאת אומרת, אנחנו, אם היום יביאו רשימה של 1,000 איש, לדוגמה, אנחנו מבחינה תקציבית.

גדעון כהן: יש פעילות ארגונית וזה ברור שזה גם תקציבים, גם כוח-אדם, תרגומים, המון פעילות מסביב שצריך, כל הארגון, לאסוף אותם, אוטובוסים, כל הדברים האלה, זה מחייב ארגון מסוים, שהוא לא, אפשר, מדינת ישראל וגם אנחנו יודעים לעשות את זה.

דני דנון: אין לך בעיה שאומרים לך טיסה עולה 100,000 דולר ואין לך כסף לטיסה?

גדעון כהן: לא, זה לא קרה לנו.

גדעון כהן: עוד פעם, זה תהליכים של מכרזים, כמו שמקובל בשירות המדינה וזה סביר וזה בסדר וצריך גם לציין את סוכנות הנסיעות הממשלתית, היא עובדת אתנו בשיתוף פעולה בעניין הזה ועושים מכרזים, כך שהדברים האלה, יש לנו כל מיני דברים.

דני דנון: כמה אנשים במחלקה ליציאה מרצון יש במשרד?

גדעון כהן: הביטוי מחלקה לא היה ביטוי מדויק.

גדעון כהן: זה מחלקה של איש אחד.

דני דנון: השאלה אם איש אחד, איך קוראים לו?

גדעון כהן: הוא גם ממלא מקום, כי היה שם קודם, שעשה, והוא ממלא מקום.

דני דנון: והוא לא בחופשת לידה, אני מקווה, עכשיו.

גדעון כהן: אבל השם שלו מעניין, קוראים לו מיכאל גטש, הוא האחיין של מי שהיה בעבר ראש רשות האוכלוסין.

דני דנון: השאלה אם אין מקום לעבות את אותו מיכאל גטש, לעבות את הצוות, לאור מה שקורה היום.

גדעון כהן: יש מקום, יש מקום ואכן מנכ"ל רשות האוכלוסין מתכוון לקיים דיון ממש בשבוע הבא בסוגיה הזאת של יציאה מרצון שהיא לא רלוונטית רק לסודאנים, אלא גם לאחרים, כי אנחנו מעוניינים שבאמת אנשים שהם לא חוקיים בארץ, יעדיפו לצאת.

דני דנון: איזה עוד מדינות אנחנו יכולים, על-פי אמנות בינלאומיות, אולי זה יענה לנו תכף נציג משרד החוץ, שיש עוד מקומות שיש יציאה מרצון?

גדעון כהן: המדינה המובהקת ביותר זה אריתריאה לשם גם יש סוג של מה שנקרא הגנה קבוצתית ולכן, אם יש אופרציה או אפשרות לעשות את התהליך הזה, זה גם בהחלט חשוב.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני רוצה לבקש מנציג משרד החוץ, ז'ק רווח, סמנכ"ל אפריקה, להתייחס.

דני דנון: בבקשה.

יעקב ז'ק רווח: תודה רבה, אדוני היושב ראש ואני מודה לך על הפרמטרים שנתת, לכיוון שנתת לדיון, על החזרה הוולונטארית.

יעקב ז'ק רווח: כי אני חושב שזו מילת המפתח בקונטקסט המדיני שבו אנחנו נמצאים, מול המדינה החדשה שנקראת דרום סודאן, שהיא בקושי בת שלושה שבועות ובקושי מקיימת יחסים דיפלומטיים במישור הפורמאלי, מיום חמישי שעבר, כאשר יצאתי מהפגישה עם נשיא דרום סודאן, וסיכמנו על ההודעה המשותפת על כינון היחסים.

דני דנון: אתה היית שם?

יעקב ז'ק רווח: כן.

יעקב ז'ק רווח: יש פה תמונה שמעידה על כך.

יעקב ז'ק רווח: יש פה עיתון שלהם.

דני דנון: אני שמעתי שמונו שגרירים.

יעקב ז'ק רווח: אני אתייחס.

יעקב ז'ק רווח: העיתון מודיע על כינון היחסים עם מדינת ישראל ואיש לא צריך להתפלא שכך זה קרה וכל-כך מהר, אנחנו מדברים על מדינה חדשה, במישור הפורמאלי, אבל על עם ועל מנהיגות של עם, שהם ידידותיים לישראל באופן מובהק.

יעקב ז'ק רווח: שרואים את אויביהם כאויבינו המשותפים, בלי להיכנס לפרטים, העתיד יוכיח.

יעקב ז'ק רווח: ולכן, משרד החוץ, שר החוץ מתייחס למדינה הזאת כמדינה ידידותית, שרצוי לעשות אתה את הכל בצורה מתואמת וחיובית.

יעקב ז'ק רווח: אחד הנושאים שעלה בזמן הביקור שלי שם, הוא גם נושא הפליטים, שנמצאים פה בארץ, שהם לא פליטים שנפלטו מדרום סודאן המדינה דרום סודאן, אלא מסודאן הקודמת, האחידה והבעייתית.

יעקב ז'ק רווח: החזרה לדרום סודאן על-ידי דרום סודאנים מישראל, לא חיכתה ל- 9 ביולי, יום הכרזת העצמאות שלהם, וקבלתם לאו"ם, אלא החלה, כפי שגדעון אמר, כמה חודשים קודם לכן, כאשר היה ידוע בקרב הקהילה הדרום סודאנית בארץ, שהם רק מחכים ליום הזה, שתהיה להם מולדת.

יעקב ז'ק רווח: מי ששהה בשדה התעופה בצ'ק אין של המטוסים שיצאו מכאן, בחודשים האחרונים, 670 איש בסך-הכל עד עכשיו, יכול היה לחוות שם את חדוות החזרה למולדת.

יעקב ז'ק רווח: כך שאנחנו לא מדברים על צורך באיזה פעולה בוטה, ברוטאלית, לנסות להחזיר אותם בכוח.

יעקב ז'ק רווח: מחכים להם שם ופה הם מעוניינים לחזור.

יעקב ז'ק רווח: העלית, ובצדק, את הצורך בתמריצים, בהכשרות.

יעקב ז'ק רווח: זה נעשה במינון מסוים, מאוד מוגבל ומאוד מינורי, לגבי אלו שכבר חזרו.

יעקב ז'ק רווח: בשיחות שלנו עם הנשיא והשרים שלו, דובר על כך שנזהה איתם גם תחומים יותר של צרכים אמיתיים של המדינה, שבהם נציע הכשרות רציניות יותר, כדי לעודד את האוכלוסייה בארץ.

דני דנון: מי קבע שהתמריץ הוא 500 דולר ולא, נגיד, 1,000 דולר?

יעקב ז'ק רווח: משרד הפנים, האוצר.

יעקב ז'ק רווח: תראה, מספרים של סכומים של תמריצים נזרקו לאוויר במשך השנים האחרונות בכל דיון בנושא החזרת פליטים, שוהים בלתי חוקיים, עובדים זרים וכו', כאשר אף פעם לא נקבע משהו, לצורך הזה, ישבו מי שישב וקבעו שזה הסכום.

יעקב ז'ק רווח: אם היה פה דן שחם אתי, שריכז את כל הנושא הזה במשרד החוץ והיה חולייה מתאמת ומקשרת של יחידת עוז, משרד הפנים, Ethiopian air lines, Kenya air ways וכו', בפעולות מאוד מאוד מורכבות ומסובכות, כדי להגיע עד ג'ובה, בלי לטוס מעל סודאן והחלפה בשדה התעופה באדיס אבבה או בקניה, כל מבצע כזה היה מורכב, אבל הוא נעשה באדיקות ובהירתמות של העוסקים בו בצורה מאוד רצינית והנה זה הצליח.

יעקב ז'ק רווח: זאת אומרת, ה- 500 דולר זה בוודאי לא רציני מספיק, כדי לעודד עכשיו בצורה רצינית קבוצות גדולות לבוא ולהירשם גם במספרים יותר רציניים ולהכשרות יותר ענייניות, לצרכים של מדינה שחסרה תשתיות ומשוועת לעזרה.

דני דנון: מה ההכשרות היום שמתבצעות?

יעקב ז'ק רווח: מה שנעשה זה היה קורס לנהיגה, קורס לקצת מכונאות, יזמות עסקית קטנה.

יעקב ז'ק רווח: אבל שבוע-שבועיים, זה לא, זה היה בעצם לתרץ שהנה עשינו משהו.

יעקב ז'ק רווח: עכשיו, במסגרת הסיוע שמדינת ישראל רוצה ומוכנה להעניק לדרום סודאן, יש מקום להגדיל את התקציבים האלה והם ייחשבו כחלק מחבילת שיתוף הפעולה והעזרה, בתחום אחד מסוים, חוץ מעוד הרבה תחומים חשובים וגדולים, ששתי המדינות מתכננות לעשות ואנחנו שוב, מדברים על מדינה ידידותית, בעלת פוטנציאל כלכלי עצום.

יעקב ז'ק רווח: מרכז הסכסוך הגדול בינם לבין המדינה המרכזית, המדינה הצפונית, הערבית, המוסלמית, הקשה, שניסתה מאות שנים להפוך את האוכלוסייה הזו, האפריקאנית, הנוצרית, לערבים מוסלמים והאירוע הזה עכשיו הוא אירוע היסטורי.

יעקב ז'ק רווח: אולי לא רק במישור המקומי של סודאן, אלא של יבשת אפריקה ובכלל.

דני דנון: זה נכון שהיתה קריאה של השלטון החדש לחזור הביתה?

דני דנון: שהם יצאו בקריאה, לא רק לישראל, אלא לכל אלו שברחו מדרום סודאן, הם יצאו בקריאה – תחזרו הביתה, אנחנו מחכים לכם?

יעקב ז'ק רווח: זה מסר.

דני דנון: לעשות "עלייה", הם אומרים – תעשו עלייה לדרום סודאן?

יעקב ז'ק רווח: כן, כן.

יעקב ז'ק רווח: אבל צריך אמצעים.

יעקב ז'ק רווח: סתם לבוא ולהפוך אותם לפליטים בתוך ארצם, זה יהיה עוול.

יעקב ז'ק רווח: לעזור למדינה החדשה לקלוט אותם, על-ידי התוכנית שלנו, אבל להגביר אותה, זה מה שצריך.

דני דנון: התקצוב והכל, זה לא אתם, זה משרד הפנים, נכון?

יעקב ז'ק רווח: משרד האוצר, באמצעות הבקשות, משרד הפנים, משרד ראש הממשלה.

גדעון כהן: משרד ראש הממשלה.

יעקב ז'ק רווח: חשוב מאוד שיצא מסר של הגדלת האמצעים למבצע הזה.

יעקב ז'ק רווח: הוא יוכיח את עצמו.

יעקב ז'ק רווח: ההפסקה, כרגע, כמו שגדעון אמר, ברכבת האווירית הזאת, היא התחילה לפני שבעה, שמונה חודשים, היא נעוצה בעונת גשמים מאוד מאוד קשה.

יעקב ז'ק רווח: ראיתי את זה במו עיניי.

יעקב ז'ק רווח: אמרתי – אין הרבה תשתיות יציאה מהכבישים הראשיים בעיר הבירה, אחר-כך זה בוץ וקשיים תחבורתיים.

יעקב ז'ק רווח: לכן מחכים, אחרי ספטמבר.

דני דנון: כמה זמן?

יעקב ז'ק רווח: אחרי ספטמבר, העונה תאפשר.

דני דנון: אין בעיה לנחות, הבעיה לצאת מהבירה לפריפריה?

יעקב ז'ק רווח: לכפרים.

יעקב ז'ק רווח: הרי הם לא נשארים בבירה, הם חוזרים לאזורים השונים.

דני דנון: נמצא איתנו נציגות של נציב האו"ם לפליטים, מנהל המשרד בישראל, מר וויליאם טול.

דני דנון: We will be very happy to hear you.

דני דנון: יש לנו מתורגמנית שתתרגם את הדברים שלו.

דני דנון: If you van please speak shortly, because you will be translated.

יעקב ז'ק רווח: סליחה, עוד משפט, בבקשה.

דני דנון: בבקשה, ז'ק.

יעקב ז'ק רווח: היות ומזכיר את האו"ם, כל המבצע שנעשה לפני העצמאות, פורמאלית אסור היה לנו לעשות אותו, הוא יכול היה להתבצע רק הודות לשיתוף פעולה חיובי מאוד של ארגון האו"ם לפליטים, שמצא את הנוסחה הנכונה כדי שהקהילה הבינלאומית לא תבוא אלינו בטענות בביצוע המעשים.

דני דנון: תודה.

דני דנון: מר טול, בבקשה.

[באמצעות מתורגמן]: תודה על ההזמנה.

[באמצעות מתורגמן]: ברכתנו לעצמאות דרום סודאן והתפתחות היחסים עם ישראל.

[באמצעות מתורגמן]: זה יצר כמובן גם דינאמיקה חדשה והסיבות שגרמו למתן מקלט לדרום סודאנים בישראל, נסיבות אלה עוברות תהליך של שינוי.

[באמצעות מתורגמן]: ישראל העניקה הגנה קולקטיבית לכל יוצאי סודאן בישראל.

[באמצעות מתורגמן]: ההגנה הקולקטיבית לגבי דרום סודאן – משתנה.

[באמצעות מתורגמן]: יוצא דרום סודאן בישראל שמבקש לקבל מעמד של פליט בישראל, יצטרך להסביר ולהוכיח את בקשתו האישית ולא רק את היותו משתייך לסודאן.

[באמצעות מתורגמן]: אנחנו גם מעודדים ממה שאנחנו שומעים על הקורסים שניתנים ועל ההכשרות שניתנות, משום שזה יאפשר לאנשים החוזרים להיות לחלק פעיל ואינטגראלי בחברה.

[באמצעות מתורגמן]: ואנחנו מתעתדים בשמחה לשתף פעולה עם ממשלת ישראל בנושא הזה, למען הצלחתו כפי שעשינו בעבר.

[באמצעות מתורגמן]: כפי שגם ז'ק רווח ציין, שיתוף הפעולה עם משרד החוץ אפשר לנו למצוא את הנוסחה בבעיה שהיא עם רגישויות שלא נפרט.

[באמצעות מתורגמן]: למשל, הטיסה הראשונה שיצאה באפריל שנה שעברה, השגריר אומר שהוא ראיין את כל היוצאים.

דני דנון: Let me ask you a question about that.

דני דנון: The people who left the country, they left because of the grants that they got from the government, they ...

דני דנון: the U.S.

דני דנון: dollars, or because they want to go back to their homeland?

William Tall: I think the grant, the incentive, in my opinion, on this situation and other situations is not the determining element.

William Tall: The determining element is people generally go back for personal reasons: their mother is ill, they want their children to see their, these are the reasons that compel people to go back.

[באמצעות מתורגמן]: מניסיוננו, התמריץ הכספי איננו הגורם העיקרי לחזרתם של מבקשי מקלט.

[באמצעות מתורגמן]: הרבה יותר הסיפור האישי של כל אחד מהם, הרצון לחזור הביתה, לפגוש אם חולה או משפחה.

[באמצעות מתורגמן]: אבל התמריץ הזה הוא חשוב בתהליך קליטתם בחזרה בארצם.

[באמצעות מתורגמן]: נסיים בכך שאנחנו מעוניינים ונמשיך למלא תפקיד קונסטרוקטיבי בתהליך שנדון כאן.

דני דנון: One question: What is the annual income today in ?

William Tall: I'm sorry, the annual income of?

דני דנון: I got mixed up.

דני דנון: The annual income in today.

William Tall: I can't say.

William Tall: I don't know.

[באמצעות מתורגמן]: אינני יודע.

דני דנון: שאלה לנציג משרד הפנים, ברגע שהוכרזה המדינה, הסטאטוס של האנשים שנמצאים בארץ היום, השתנה?

צין: אני מהלשכה המשפטית של משרד הפנים.

צין: נעשות בחינות כל הזמן, הבחינות נעשות ביחד עם משרד ראש הממשלה ויחד עם משרד החוץ, כדי להחליט באמת באיזה שלב ניתן לשנות את הסטאטוס, כן או לא.

קריאה: סטאטוס ממה למה?

צין: כרגע הם נמצאים פה בגלל בעצם שלא ניתן להחזיר אותם למדינה שלהם.

דני דנון: מה ההגדרה שלהם היום, פליטים?

צין: הם לא פליטים, הם גם לא מבקשי מקלט, הם נתינים של מדינה שלעת הזאת, לא מחזירים אליה.

דני דנון: OK.

צין: ושוב, באמת,

דני דנון: ואם יש שינוי, למה יהיה השינוי?

צין: שינוי יכול להיות לקבלת החלטה שמחזירים למדינה הזאת או לקבלת החלטה שהמצב כרגע לא מאפשר עדיין החזרה למדינה הזאת.

דני דנון: ומי אמור לקבל את ההחלטה הזאת?

צין: בסופו של דבר, ההחלטה מתקבלת במשרד הפנים, בשיתוף כמובן עם משרד ראש הממשלה, עם משרד החוץ, כמובן, מתקבלות חוות-דעת גם מנציבות האו"ם.

דני דנון: ואז זה יחול אוטומאטית על כל מי שנמצא בארץ?

צין: מי שנמצא בארץ מאותה קבוצה.

דני דנון: אם לדוגמה היום יש 3,500 שוהים, שנמצאים מהחלק הזה של סודאן, אז אנחנו מדברים רק על חלק מסוים?

צין: אם ההחלטה תהיה להחזיר את דרום סודאן, זה יחול על מי שמדרום סודאן.

דני דנון: ואז יינתן זמן היערכות?

דני דנון: זה לא תוך יום.

צין: אני לא מאמינה שזה יהיה, זאת אומרת, ניסיון העבר מלמד שבדרך-כלל לא אומרים להם לקחת את הדברים וללכת מהיום למחר.

דני דנון: היה לנו בעבר מקרה של שינוי מעמד של מדינה?

צין: יש הרבה מדינות שהוכרזו בעבר כמדינות משבר, במצב שהשתנה.

דני דנון: את יכולה לתת לי דוגמאות?

קריאה: ליבריה, סיירה ליאון.

קריאה: חוף השנהב.

קריאה: טוגו, חוף השנהב.

דני דנון: ומה קרה אז?

דני דנון: אמרנו יש לכם חצי שנה להתארגן או שלושה חודשים?

דני דנון: מה היה?

צין: שנה.

דני דנון: שנה?

דני דנון: אז יש שנה שאתה אומר, הסטאטוס לשנה, ואתה יכול לשנות.

אברהם מיכאלי: ולא – הם הופכים לשוהים בלתי חוקיים.

דני דנון: כרגע, יש עבודת מטה בנושא?

צין: כן.

דני דנון: ואין לוחות זמנים להחלטה עדיין?

צין: לא.

צין: עובדים על זה.

צין: זה לא משהו שככה, לא מחכים.

צין: יושבים, עובדים, בודקים, כותבים חוות-דעת, קוראים חוות-דעת.

אברהם מיכאלי: הזורמים האחרונים, הפליטים האחרונים שזורמים עדיין בגבול מצריים, יש עדיין ביניהם, לפי הפילוח שלכם, גם עדיין תושבי דרום סודאן?

יעקב ז'ק רווח: אני חושב שכמעט ולא.

יעקב ז'ק רווח: נכון?

צין: לא, לא.

צין: מדרפור, לא מדרום סודאן.

יעקב ז'ק רווח: מדרפור, אבל לא מדרום סודאן.

יעקב ז'ק רווח: לשאלתך, אדוני היושב ראש, לא מדרום סודאן, אלא מדרפור, ששם הסיפור אחר.

דני דנון: יש פה באמת מישהו מקהילת יוצאי דרפור?

דני דנון: לא יודע אם זה יהיה רלוונטי, נשמע אותו.

דני דנון: אתה מדבר עברית, אחמד אוסמן?

אחמד אוסמן: כן.

דני דנון: בבקשה.

אחמד אוסמן: קודם כל, תודה לכם.

אחמד אוסמן: שמעת על הכל, אמרת עובד שנה, משאיר פה את הסודאנים.

אחמד אוסמן: אתה עובד שנה, בשביל תוכנית של הסודאנים, מחזיר לסודאן.

אחמד אוסמן: היה סודאן, זה אחד, אתה היה התחלת, עבדת מחזיר, היה אני ארבע שנים בארץ, אני ראיתי כל מה שקרה לכל סודאני הוא חזר, יש אנשים כמו הוא אמר, יש אנשים 15 שנים, 10 שנים, לא ראו אבא שלהם אימא שלהם, היו במצריים שמונה שנים, תשע שנים, באו לישראל, ארבע שנים, שלוש שנים, קשה להם להישאר, גם ישראל לא נותנת לימודים, ביטוח לאומי, מס הכנסה, משהו, רק הוא חושב עוד על הילדים הקטנים, גיל 25, 30, היא לא חושבת על זה, יש אנשים פה בשני ילדים, שלוש, אחר-כך נולדו עוד ילדים פה, הילדים לא יודעים, רק עברית, קצת ערבית של מצריים, כל בן-אדם הוא אומר קשה לו להישאר, הוא רוצה לחזור, יש לו כרטיס של האו"ם, הוא היה במצריים, הוא הולך לאו"ם, עושה את החתימה, אחר-כך מגיע למשרד הפנים, מטפלים לו הכל, הוא חוזר, אחר-כך הוא מקבל מה שאתה אומר אתה נותן חמש דולר, 500 דולר, זה אנחנו לא יודעים, אבל אולי יקבלו זה, מקבלים שמה, זה אנחנו רואים זה היה, אבל עכשיו, שני סודאנים, סודאן דרום, סודאן צפון.

אחמד אוסמן: עכשיו יש הזדמנות של ישראל, אנשים של דרום נמצאים פה, אנחנו מדרפור, אנחנו חשבנו ישראל ייתן עוד כבוד, למה דרך חדש, מדינה חדשה, גם חלשה, גם הכלכלה שלו, גם הביטחון שלו, יש ה- BA, יש גם נובמאונטן, ריברנייל, בלונייל, גם שם דרפור, גם יש אנשים, היו, כולם מדרום סודאן, היו בצפון, כולם עכשיו נמצאו שמה.

אחמד אוסמן: אף אחד לא באוניברסיטה, לא בהייסקול, לא בשום מקום.

אחמד אוסמן: כל אחד, מי שהוא מדרום סודאן, יעזוב את הצפון.

אחמד אוסמן: זה כל בן אדם יודע, כולם עכשיו שם.

אחמד אוסמן: עכשיו ממשלת הדרום, היא רוצה לעשות סדר.

דני דנון: אחמד, אני חייב לעצור אותך.

אחמד אוסמן: בסדר, תודה.

דני דנון: לא, שאלה לי אליך.

דני דנון: הנושא שהעלית הוא ברור, לא נתייחס אליו כרגע, לגבי המעמד של הפליטים מדרפור.

דני דנון: השאלה אם היום היו מציעים לך 500 דולר או 1,000 דולר, היית מעוניין לחזור, בוא נגדיר כרגע.

אחמד אוסמן: אני מדרפור, אבל אני גם מהצפון.

אחמד אוסמן: נגיד, אני מהדרום, מתי נותנים לי 10,000 דולר, אתה מבין?

אחמד אוסמן: 10,000 דולר, אני לא יכול.

אחמד אוסמן: אני לדרפור עכשיו ישראל נותן לאחמד 50,000 דולר, אחמד לא חוזר לסודאן.

אחמד אוסמן: לא חוזר.

אחמד אוסמן: 50,000 דולר, אתה נותן לי ביד, אני לא חוזר לשם.

דני דנון: ומשיחות שלך עם, צריכים להגיע תכף לדיון נציגים מדרום סודאן, משיחות שלך עם אנשים מדרום סודאן, הם רוצים לחזור?

דני דנון: לא רוצים לחזור?

אחמד אוסמן: מישהו מדרום סודאן?

אחמד אוסמן: הוא מי שבא הוא מבקש, הוא רוצה, זה חייב.

אחמד אוסמן: אבל ישראל הוא עושה תוכנית, הוא מדבר, עושה להם סדר וככה, בגלל זה.

אחמד אוסמן: אין אחד יש לו מקצוע, חמש שנים בישראל.

אחמד אוסמן: ישראל עכשיו חבר טוב נמצא בדרום סודאן, חבר הכי טוב באפריקה עכשיו.

דני דנון: מנחם פרידמן ממוקד הסיוע לעובדים זרים, בבקשה.

מנחם פרידמן: תודה.

מנחם פרידמן: אל"ף, אני מבקש קצת סבלנות, זה הפעם הראשונה שאני מדבר בכנסת ושומעים שיש לי קצת מבטא.

מרינה סולודקין: לכולם כאן יש מבטא.

מנחם פרידמן: נכון.

מנחם פרידמן: לענות בקיצור נמרץ לשאלה שלך, אדוני, לצערנו היה נציג של דרום סודאן שהיה אמור להגיע.

דני דנון: הוא בשער, הוא מגיע, הוא בדרכו אלינו.

דני דנון: יש פקקים בכניסה.

מנחם פרידמן: אנחנו הזמנו מהמועד נציג אחד.

מנחם פרידמן: הוא ביקש ממני להביע שמה שהוא שומע מהקהילה שלו זה שהם מאוד רוצים לחזור למדינה שלהם, כשהיא תהיה יציבה.

מנחם פרידמן: עכשיו לקהילה אין הרגשה שהמדינה שלהם יציבה, שהמצב הביטחוני שם הוא יציב והם מוכנים לחזור מתי שתהיה להם הרגשה.

דני דנון: השאלה אם זו החלטה שלהם, אם זו הרגשה או החלטה שלנו.

מנחם פרידמן: אני מגיע לזה עוד מעט.

מנחם פרידמן: אני פשוט אומר לכם מה שהוא אמר לי ושהוא מאוד שמח שהמדינה שלנו נותנת אפשרות של הכשרה בכל מיני מקצועות.

מנחם פרידמן: אבל עכשיו, לדבר מטעם המוקד סיוע.

מנחם פרידמן: קודם כל, אנחנו תומכים בזכותם של אנשים לחזור לארצם ואנחנו מאוד שמחים שהמדינה שלנו נותנת לאנשים כסף כדי להשתקע בארץ שהיא עכשיו תהיה יחסית חדשה גם בשבילם וגם את ההכשרות האלו ואנחנו מקווים שאם אנחנו נותנים להם את היחס הטוב, הם יהיו עבורנו שגרירים של רצון טוב.

מנחם פרידמן: אבל אנחנו צריכים לזכור את ההיסטוריה שלעשר השנים הקודמות.

מנחם פרידמן: היתה מדינה שקראו לה חוף השנהב וב- 2007, 2008, אנחנו אמרנו לחוף השנהבים שהמצב שם יציב ושאפשר לחזור.

מנחם פרידמן: ועכשיו אנחנו התחלנו לתת ב- 2011 הנהגה קבוצתית לחוף שנהבים עוד פעם, ומדוע?

מנחם פרידמן: משום שהמצב שלהם לא היה יציב, כי אחרי שנתיים פרצה שם עוד מלחמה ואנשים שחזרו, עכשיו אנחנו יודעים מעדויות, שהם נמצאים בסכנה ושחלק מהם נרצחו.

דני דנון: אתם מעורבים היום, מנחם, בהליך שהוצג בפנינו של החזרה מרצון?

דני דנון: המוקד לסיוע שהוא מוקד פעיל, אתם גם לוקחים חלק בהסברה, בעידוד, בהכוונה, בהכשרה?

דני דנון: יש לכם חלק מעשי במהלכים האלו?

מנחם פרידמן: אנחנו לא מעורבים בצורה ישירה ואני חושב שזה מהסיבה שמה שאנחנו שומעים מהקהילות ומראשי הקהילות זה שהם לא חושבים שהמצב במדינה שם יציב.

מנחם פרידמן: למרות שאנחנו כן תומכים בזכות של האנשים לחזור לארצם, אנחנו לא רוצים לקחת חלק ממערכת שאולי מחזירה אנשים למדינה שהיא לא יציבה ושבעוד שנה או שנתיים תפרוץ שם מלחמה.

דני דנון: אבל אתם נוקטים פה עמדה.

דני דנון: אתם נוקטים עמדה.

דני דנון: יש פה קהל של אלפים.

מנחם פרידמן: של 2,000.

דני דנון: אני יודע מספר אחר, אבל בוא נאמר אלפים, בסדר?

דני דנון: יש קהל של אלפים, שהוא קהל מעודכן, שיכול להביע עמדה, יכול לדבר בטלפון, יכול להחליט בעצמו מרצון, אני אומר, הכל מרצון, ואני, התחושה שלי היא שאתם נוקטים עמדה כאילו אנחנו לא נוגעים בעניין, אנחנו רוצים לדאוג לתנאים שלהם פה והיינו בדיונים קודמים עם המוקד ונטפל בנושאים של הילדים, בנושאים אחרים, ולא כרגע להציג את האופציה שהיא אופציה קיימת וכבר יצאו 670 איש באופציה הזאת, מרצונם.

דני דנון: וממה שאני יודע מתגובות של אנשים שם, אני לא הייתי, ז'ק היה, אבל הם מדברים, האנשים שפה, אומרים – אנחנו, טוב לנו.

דני דנון: היום בדרום סודאן.

אברהם מיכאלי: חוץ מזה, מי אתם כמוקד שתגידו מצב יציב או לא יציב, לאותם תושבים, ותשלו אותם, כאשר משרד החוץ שלנו היום, כבר קושר קשרי יחסי חוץ עם המדינה הזאת?

מנחם פרידמן: שאלה מצוינת.

מנחם פרידמן: אני רוצה להגיד לכם שאנחנו יודעים מההיסטוריה, שב- 50 השנה שקיימת המדינה הזאת, סודאן, ב- 40 שנים, היו מלחמות בין דרום סודאן לצפונה.

אברהם מיכאלי: אתה יודע כמה מדינות כאלו יש שם, אז נביא עוד אנשים משם לפה, ניתן להם לחיות פה, שם המצב לא יציב?

מנחם פרידמן: סליחה, שנייה, ואנחנו קיבלנו חוות-דעת ממומחים באזור הזה, שאומרים שאנחנו לא יודעים מה יהיה בעתיד, שאנחנו לא יודעים שהמדינה הזו היא יציבה ושיש הרבה סימני שאלה.

מנחם פרידמן: אנחנו יודעים שעכשיו יש רצח עם, שיש מלחמה.

אברהם מיכאלי: אפשר להביא לפה מיליונים בסימני השאלה האלה ואתם כמוקד תטפחו אותם.

דני דנון: מר רווח, משרד החוץ.

יעקב ז'ק רווח: רק הערה.

יעקב ז'ק רווח: עצם כינון היחסים לא מעיד ולא קובע על היציבות.

יעקב ז'ק רווח: המדינה עוד לא יציבה.

יעקב ז'ק רווח: המדינה עדיין במלחמה.

יעקב ז'ק רווח: מתחילת השנה, מאז משאל העם שקבע את העצמאות, שישה חודשים מאוחר יותר, כבר נהרגו 2,000 איש בקרבות ובמלחמות שעדיין מתנהלות מול הצפון.

יעקב ז'ק רווח: שאלות נשארו עדיין פתוחות, דיונים השבוע מתחדשים בחסות האו"ם ובחסות הארגון האפריקאני, באתיופיה, בין הצפון לדרום, על איך לפתור את הבעיות.

יעקב ז'ק רווח: התמונה לא ורודה.

יעקב ז'ק רווח: על המדינה אין עוד תשתיות וקושי, זה מדינה בהתהוות.

יעקב ז'ק רווח: זאת אומרת, חייבים ללוות אותם בצורה ידידותית, בעידוד האוכלוסייה שכאן, הם רוצים שיבואו, כל אלה שיירצו לבוא מכאן, צריך פשוט לתת מעטפה, מסגרת, שתאפשר את זה.

יעקב ז'ק רווח: אנחנו לא אומרים שזהו, זה גן עדן שם, זה עוד לא.

דני דנון: תודה, חברת הכנסת מרינה סולודקין, בבקשה.

מנחם פרידמן: סליחה, מר דנון, רק דבר אחד.

דני דנון: משפט סיום.

מנחם פרידמן: משפט סיום.

מנחם פרידמן: אני רק רציתי לבקר קצת מה זה עניין של עזיבה מרצון.

מנחם פרידמן: האם אנחנו באמת יכולים להגיד שכמו שנציגת משרד הפנים כבר אמרה, אנשים שאנחנו לא מכירים בהם כפליטים, אנחנו אף פעם לא הכרנו בהם כפליטים, אנחנו נותנים להם ויזה שלא נותנת להם אישור לעבוד, לא נותנת להם ביטוח רפואי ולא נותנת להם יציבות, כי צריכים לחדש אותו בכל שלושה חודשים.

דני דנון: אתה רוצה שניתן להם אזרחות אולי גם?

מנחם פרידמן: לא, אני רוצה שניתן להם מעמד של פליט, אם אנחנו מדברים על פליטים.

מנחם פרידמן: זה מה שאני רוצה.

מנחם פרידמן: אז להגיד שמישהו שבמצב כזה, שרוצה לצאת מהארץ?

מנחם פרידמן: אני לא יודע אם זה בדיוק עזיבה מרצון כמו שאומרים.

דני דנון: טוב, לא נפתח את הדיון פה כי זה דיון אידיאולוגי שלא ניכנס אליו עכשיו.

דני דנון: חברת הכנסת מרינה סולודקין, בבקשה.

מרינה סולודקין: אני רוצה לומר שכל הכבוד ליושב ראש ועדת העלייה והקליטה והתפוצות, זו הוועדה, שאנחנו מתדיינים היום בנושא של החזרה מרצון של פליטים מסודאן.

מרינה סולודקין: אני מברכת את משרד החוץ, משרד הפנים ומשרד ראש הממשלה, שהם, יש להם עבודת מטה והם גם מצליחים לעשות את הדברים החשובים.

מרינה סולודקין: אני רוצה לומר ועוד פעם להדגיש שמדינת ישראל מקבלת לפי חוק השבות וחוק הכניסה, אנשים מכל העולם וזה מאוד חשוב וכולל אנשים שמגיעים מאתיופיה, ועושה כל מאמץ בכיוון הזה.

מרינה סולודקין: יש הסכמים בינלאומיים וגם עם אומות העולם, בנושא של מקלט מדיני לאלה לזמן של מלחמות ורצח עם של אנשים בכמה מקומות בעולם, אבל מאוד חשוב שאנחנו גם בהחזרת האנשים בתבונה ובחוכמה, יכולים לפעול.

מרינה סולודקין: תודה.

דני דנון: ד"ר מיקי דור, , ראש אגף רפואה כללית.

דני דנון: בבקשה.

מיקי דור: שתי הערות קטנות.

מיקי דור: קודם כל, פה הוצג שיתוף הפעולה, זאת אומרת אנחנו עושים את המאמצים של החזרת מיטב החיסונים בהתאם לגיל ובתהליך מוסדר.

מיקי דור: אנחנו לא יכולים שלא להביע את סימן השאלה לגבי הערה ואנחנו מציגים פה מצב, אלו שחוזרים, ואלו שנשארים הכל טוב.

מיקי דור: פה מדובר בקבוצה ללא ביטוח רפואי, 100,000, 150,000 איש ללא ביטוח רפואי, המערכת לא נתנה לזה תשובה תקציבית.

מיקי דור: אנחנו מאוד נשמח לטפל בהם.

מיקי דור: היום אין לזה תקציב, בתי החולים שלנו נותנים את כל הטיפול הדחוף בלי להניד עפעף, כמה נקודות קטנות של מתנדבים שמטפלים.

מיקי דור: האוכלוסייה הזאת בלי טיפול רפואי.

מיקי דור: אז אני, האושר הגדול להשאיר אותם פה הוא מאוד מאוד בעייתי למערכת שלנו.

מיקי דור: אני לא חושב שזה הנושא, אז אני אעצור פה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: חבר מועצת עיריית תל-אביב, מר שלמה מסלאווי, בבקשה.

שלמה מסלאווי: שלום לכולם.

שלמה מסלאווי: אני כל הזמן נתקל בדבר שהוא הפך להיות שגרתי, שכל הארגונים מנסים לסייע למסתננים ואני לא מוצא אפילו ארגון אחד שהוא מנסה לסייע ל- 80,000 או 100,000 תושבים שגרים בדרום תל-אביב.

שלמה מסלאווי: מה שקורה היום בדרום תל-אביב, אנחנו מדברים על מספר של לפחות 38,000 מסתננים, בלתי חוקיים, שכבשו את דרום תל-אביב.

שלמה מסלאווי: השתלטו על כל השכונות, אנחנו הגענו למצבים שאנשים עוזבים את הבתים שלהם, אנשים מזייפים כתובות, הורים מזייפים כתובות בכדי שהילדים שלהם לא ילמדו בכיתה אחת שיש ילדי מסתננים, ילדי עובדים זרים, שהיום הגענו למצב שבבית-ספר מסוים יש כמעט 90% ילדי עובדים זרים, ילדי מסתננים.

שלמה מסלאווי: ואם אנחנו מדברים עכשיו על תקופה שמדברים על נושא הדיור, יש לפחות כ- 7,000 דירות שנלקחו או הושכרו על-ידי המסתננים, 7,000 דירות.

שלמה מסלאווי: מה שזה אומר, בעצם, אנחנו מדברים כל הזמן על נושא של הצעירים, היום באזורים שלנו, זה משפחות ברוכות ילדים בעיקר, משפחות חד-הוריות, כמובן שהיום משפחה עם ארבעה וחמישה ילדים, שרוצה לשכור דירה, היא צריכה לשלם 4,000 או 5,000 שקל.

שלמה מסלאווי: בצד השני יש עשרה מסתננים שמספיק שכל אחד מהם ייתן 400 או 500 שקל.

שלמה מסלאווי: אני לא צריך להגיד לכם מה המשמעויות של הדברים האלה.

שלמה מסלאווי: אל"ף, עלייה בנושא של השכירויות, ובצד השני, כמובן שאין מספיק דירות.

שלמה מסלאווי: מעבר לעניין הזה, יש קריסה מוחלטת של כל הנושאים החברתיים.

שלמה מסלאווי: אם זה חינוך, אם זה רווחה, אם זה בריאות, אם הנושא של התעסוקה, הדיור שהזכרתי, המצב מתחת לכל ביקורת.

שלמה מסלאווי: ואנחנו כל הזמן אומרים – OK, צריך לסייע להם.

שלמה מסלאווי: אבל באיזה שהוא מקום, נשכחו כל התושבים.

שלמה מסלאווי: אם הזכירו כאן את הנושא של הבריאות.

שלמה מסלאווי: מספיק אם נסתכל על הנושא של טיפות חלב.

שלמה מסלאווי: טיפות חלב, שגם ככה המשפחות שמגיעות לקבל חיסון לילדים שלהן, היו צריכות לחכות חצי שעה, 40 דקות.

שלמה מסלאווי: היום אולי יחכו שעתיים אם לא יותר, וכמובן שלא כל הילדים של ילדי המסתננים והעובדים הזרים מגיעים לקבל את החיסון, שלנו יש כמובן אינטרס שהם יקבלו את זה, מבחינת האמנה הבינלאומית, הם חייבים לקבל את זה ואנחנו רוצים שיקבלו, אבל לא כולם באים ומקבלים את זה כי אין את המודעות וגם המבוגרים, כמובן לא כולם יש להם ביטוח רפואי.

שלמה מסלאווי: אז יש כאן סכנה שאף אחד, אני לא יודע כמה מדברים על העניין הזה.

שלמה מסלאווי: הנושא של החינוך שהזכרתי, היום, גם כשהם הגיעו כל הילדים האלה, לא קיבלו.

שלמה מסלאווי: המורים לא קיבלו שום הכנה או אין להם מיומנות להעביר שיעור לכיתה שיש שם ילדים גם של מסתננים, גם של עובדים זרים, גם ילדי משת"פים וישראלים.

שלמה מסלאווי: אי-אפשר להעביר, צריך להיות קוסם בשביל להעביר שיעור לכיתה כזאת ויש מספיק ילדים שנמצאים שם.

שלמה מסלאווי: הנושא של תעסוקה.

שלמה מסלאווי: הרי המסתננים מן הסתם גם לקחו את העבודות של התושבים.

שלמה מסלאווי: לא נכנסו במקום עובדים שהם עובדי היי-טק, לקחו את העבודה של כמובן תושבי שכונות, שהם עובדי כפיים.

שלמה מסלאווי: ודיברו על החזרה של המסתננים.

שלמה מסלאווי: לא מזמן, כשנשלחו כאן או כשיצאו, הם רצו לצאת, 150 מסתננים, כל הארץ געשה, 150 אמרו מה יקרה להם ואנחנו שכחנו מן הסתם שכבר שם הכל שקט ואין שם מלחמות וה- 150 האלה שהלכו לשם, לא קרה להם שום כלום.

שלמה מסלאווי: ואני גם לא רואה, אני גם לא רואה, אני לא רואה אינטרס מצידם לחזור בכלל לארצות שלהם.

שלמה מסלאווי: למה הם בדיוק יחזרו?

שלמה מסלאווי: כאן יש להם את הכל.

שלמה מסלאווי: אם תעשו סיבוב בתחנה המרכזית הישנה, אף אחד לא יזהה את המקום הזה.

שלמה מסלאווי: פעם זה היה, אני מדבר על מקום ברח' נווה שאנן, שמי שרצה לקנות נעליים, מכל הארץ היה מגיע לשם.

שלמה מסלאווי: היום לצערי, אתם תראו שם חנויות ומסעדות ובתי בושת וחנויות של סקס ותשאלו גם את אנשי המשטרה, לא שאני אומר את זה, הם יגידו, יש פשיעה אדירה בקרב המסתננים, בינם לבינם.

שלמה מסלאווי: כמובן שגם זה מגיע לגבולות אחרים.

שלמה מסלאווי: אבל זה בינם לבינם.

שלמה מסלאווי: והמשטרה אמרה לא פעם שלנו אין את הכלים להתמודד מול התופעה הזאת, שתבינו.

שלמה מסלאווי: שר, השר לביטחון פנים היה אצלנו בשכונה והוא אמר – עם כל הכבוד, אני בסך-הכל שר, אני לא יכול להתמודד מול התופעה הענקית הזו.

שלמה מסלאווי: בצד השני יש את האתיופים והאתיופים מן הסתם, נפגעים גם.

שלמה מסלאווי: כל תקציבי הרווחה העירוניים, שיכלו לעזור לעולים, הולכים לטיפול במסתננים ובעובדים זרים ואני לא צריך להגיד לכם ששקל אחד או רבע משרה לא ניתנה, לא על-ידי הממשלה ולא על-ידי העירייה.

שלמה מסלאווי: היום רוב האלימות, אמרנו, זה בינם לבינם ובגלל צבע עורם של העולים מאתיופיה, לא פעם נופלים קורבן למעשי אלימות קשים מצד כנופיות של המסתננים ואני אומר לכם את זה באחריות.

דני דנון: תודה.

שלמה מסלאווי: דבר נוסף, אחרון.

שלמה מסלאווי: בגלל הפחד מפני אלימות של המסתננים, ישראלים רבים נרתעים מהעולים האתיופים, בגלל שהם חושבים שגם הם מסתננים, אז הם נופלים בעצם בין הכיסאות.

שלמה מסלאווי: ועוד שני דברים אחרונים, כל הזמן מדברים על הגדר שהולכת להסתיים, אולי, אולי ב- 2013 אולי זה יקרה ועד אז כמובן יגיעו עוד עשרות אלפי מסתננים, כמובן לדרום תל אביב ולא לכפר שמריהו או צהלה, והמתקן שהייה שממשלת ישראל החליטה עליו כבר לפני חצי שנה, לא קורה שום דבר וגם אין סיכוי שיקרה משהו והגענו למצב של קריסה מוחלטת ואני חושש שהעניין הזה באיזה שהוא מקום יכול להתפוצץ, לא נראה לי שזה יכול להמשיך ככה.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: אני מבקש ממר צבי ברגמן, מישיבת התפוצות, מנהל הישיבה עולמי בהר ציון, בבקשה.

צבי ברגמן: שלום לכם.

צבי ברגמן: ברשות חבר הכנסת מר דני דנון, תודה רבה על ההיענות לדיון הזה, דיון שהוא מאוד חשוב.

צבי ברגמן: אנחנו יושבים בהר ציון, שזה מקום שהוא יחיד במינו שהוא מקודש לשלושת הדתות – ליהדות, לנצרות ולאסלאם.

צבי ברגמן: אנחנו פועלים אתם בשיתוף פעולה מלא.

צבי ברגמן: אלו דברים שאולי לא שומעים עליהם בתקשורת, כי זה דברים שצריכים ועדיף שייעשו מאחורי הקלעים.

צבי ברגמן: כאשר אנחנו מדברים על העניין של הפליטים, יש מקום חשוב לנושא הדתי, בין ראשי הדת בכינון היחסים של המדינה.

צבי ברגמן: פנתה אלינו ידידה משותפת מערד, היא אמרה – יש לכם עולמי, אולי תעזרו לנו בבעיה של הפליטים שזו קטסטרופה מה שהולך בערד.

צבי ברגמן: דיברתי עם עוד מישהי, עיתונאית מאילת שפנתה אלינו שאמרה לי גם שהמצב באילת הוא קטסטרופה.

צבי ברגמן: זה אנשים שהגיעו, מה שנקרא אנשים שקופים, אין להם שם, הם עושים מה שהם רוצים בעיר ואנשים נמצאים בפאניקה.

צבי ברגמן: הזמנו את מי שהיה אמור להיות שגריר סודאן, הוא הגיע אלינו מאילת, גם יושב-ראש קרן Bless you הגיע אלינו.

צבי ברגמן: דיברנו אתם.

צבי ברגמן: הם אמרו לנו שהם מרצונם יהיו שמחים לעזוב לסודאן, ויש להם גם את המימון המלא לנסוע לשם, רק הם צריכים גם את העזרה של המדינה כאן, שיעזרו להם לנסוע לשם.

צבי ברגמן: בשיחה מה שיוצא, אנחנו, מה שיצא, שאנחנו צריכים להגיע למסקנה שיש את הכסף, רק את הדחיפה של המדינה, שהיא תוציא אותם.

צבי ברגמן: אין בעיה מבחינה משפטית, כמו שהזכירו כאן קודם, הם כבר לא נחשבים לפליטים.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני מבקש מד"ר גודוביץ', שפעיל בבית-ספר רוגוזין.

דני דנון: רק מהדוברים הבאים, לתמצת בדבריכם בבקשה, כי אנחנו צריכים להתכנס לקראת סיום.

דני דנון: בבקשה, ד"ר גודוביץ'.

רמי גודוביץ': תודה רבה.

רמי גודוביץ': אני קודם כל רוצה להגיד שאני מאוד שמח על הדיון הזה, אני חושב שישראל נמצאת עכשיו ברגע מאוד חשוב כיוון שהיא יכולה לעשות בחירה שאם היא תיעשה נכון, כלומר לטפח את, לעזור לפליטי דרום סודאן השואפים לחזור, לרכוש מיומנויות שיעזרו להם לפתח את המדינה, שיעזרו להם, בדיוק הדברים שאנחנו כל-כך טובים להם, לקחת קרקע, אחת מהקרקעות הכי פוריות בעולם, שיש בה חקלאות נחשלת לחלוטין.

רמי גודוביץ': לקחת מערכת בריאות שיש בה, שאחוז מקרי המוות בלידה הוא אחד לשלושה.

רמי גודוביץ': דברים קטנים שחלקם דורשים זמן קצר של מיומנות, חלקם דורשים זמן יותר ארוך של מיומנות.

רמי גודוביץ': בדרום סודאן, לא הרבה אנשים יודעים את זה, אבל לא באמת היתה מערכת חינוך, פשוט כיוון שמערכת החינוך שם נשלטה בעיקר על-ידי מורים ערביים מוסלמים, שראו בתלמידים הדרום סודאניים אויבים שלהם או עבדים פוטנציאליים.

רמי גודוביץ': עכשיו, אנחנו, דרך העבודה שלנו בספריית גן לווינסקי, בביאליק רוגוזין, אנחנו חווים תהליך שהוא באמת תהליך עצום שבו גם הילדים, כולל ילדים שהגיעו לארץ חסרי כל השכלה בגיל 14 ועומדים להתחיל בבחינות הבגרות שלהם, כולל הורים שבאים אלינו יום יום ושואלים, מבקשים לקבל מאיתנו הדרכה לגבי איך נראית מערכת חינוך בלי אלימות, איך בכלל, איך הם צריכים להמשיך מאיפה שאנחנו באים.

רמי גודוביץ': במילים אחרות, אני חושב שבהשקעה נכונה של מדינת ישראל, אם ישראל תצליח לראות במבקשי המקלט, באותם 2,000 מבקשי מקלט מדרום סודאן, שהם מועמדים, חלקם הגדול מועמדים ורוצים לחזור, תראה בהם שגרירים, לא רק שגרירים שיופיעו על פלקטים של פרסומת, אלא שגרירים שיעזרו למדינת ישראל לעזור למדינה הטרייה, למדינה הצעירה בעולם, להפוך להיות באמת לא רק מעצמה אלא נכס אסטרטגי, במיקום גיאוגרפי ואסטרטגי שפשוט אין כדוגמתו.

רמי גודוביץ': אני חושב שכולנו נרוויח מכך ואני חושב שהתהליך הזה, חשוב שהוא ייעשה בצורה הכי הומאנית ורגישה.

רמי גודוביץ': אנחנו יודעים על אנשים שחזרו, כולל קטינים שחזרו לבדם עד עכשיו, שלמרות כל התהליך המאוד מכובד שארגונים שונים היו מעורבים בו, לא היו צריכים לחזור, הם נאלצו לברוח מהמקום שלהם, חלקם, כולל ילדה אחת שנמצאת היום בבית חולים במחלה קשה, בכלל רחוקה מאוד מדרום סודאן, כולל ילד מדרפור שאין לנו מושג איך הוא התגלגל והוא הצליח ללא שום בגיר להגיע לשם.

רמי גודוביץ': כלומר, התהליך המבורך והחשוב הזה, קודם כל יכול לשנות את המעמד של ישראל בעולם ולהקנות לה את אחת מהתומכות, לא רק עוד איזה מיקרונזיה, עם כל הכבוד למיקרונזיה, אלא מדינה שנמצאת באמת בצומת שיכולה לשנות את הכוח של ישראל בעולם.

דני דנון: ברור.

דני דנון: תודה.

דני דנון: עובד חוגי מתל-אביב, בבקשה.

עובד חוגי: שלום לכולם.

עובד חוגי: אני פעיל שכונות כמה עשרות שנים, גר בדרום תל אביב.

עובד חוגי: אני יושב בדיון הזה ואני מסתכל ואומר – תשמע, רגע, אתה חולם, הוזה?

עובד חוגי: מה, משהו פה לא מסתדר לי.

עובד חוגי: כי אני שומע הרבה מספרים, מהאדון הנכבד, שבמשך שנה, כמעט שנה, הוצאנו 670.

עובד חוגי: בחודש האחרון נכנסו לנו 1,700.

קריאה: לא מדרום סודאן.

עובד חוגי: אני מדבר כללית.

עובד חוגי: אני מדבר על הנושאים החברתיים.

עובד חוגי: אם נתמקד רק על דרום סודאן, אבל אני מתמקד על הנושא של מהגרי עבודה, ואני לא יודע מאיפה תקרא להם, מהגרי העבודה שחוצים את הגבול עם מצריים, אני מדבר על אלה שבסוף הם מגיעים למדינת דרום תל אביב.

עובד חוגי: הנה, עוד מדינה חדשה עכשיו יש לכם.

עובד חוגי: מדינת דרום תל אביב.

עובד חוגי: זה משהו הזוי.

עובד חוגי: אני אומר לכם בשיא הפשע, בשכונת התקווה, אני נולדתי בשכונת התקווה, בשיא הפשע, אנשים, ילדים, ילדות, ילדים, היו יוצאים ברחוב.

עובד חוגי: היום, כשמחשיך, אף אחד לא יוצא.

עובד חוגי: אני רוצה לראות פה בשולחן הנכבד, וכל המומחים פה, שיושבים לי, שיהיה מוכן שהילדה שלו, בת 13, בת 14, הוא לא יכול להוציא אותה בערב, נגמר הסרט.

עובד חוגי: הסגר.

עובד חוגי: אני רוצה לראות שמול הבית של מישהו מכם, תהיה כנסייה, כנסייה.

עובד חוגי: אני רוצה לראות איזה מישהו שיהיה מוכן.

עובד חוגי: עכשיו אני אגיד יותר מזה.

עובד חוגי: אני לא נגדם.

עובד חוגי: מי שפליט, אכן פליט, חובה עלינו כמדינה, חובה, זה לא זכות, לא להכניס אותם למעצר דקה, לעשות להם, לתת להם מגורים, לתת להם קורת גג, שיהיה להם אוכל, ביגוד, הכל.

עובד חוגי: אבל בתנאים נורמאליים, לא לעצור אותם אפילו דקה.

עובד חוגי: אבל בגלל שהם לא פליטים, אני מבקש את כל אלה, או שבינתיים זמנית, תעשו להם בצפון תל-אביב או בכפר שמריהו, בהרצלייה, זמני.

עובד חוגי: ואצלנו במדינה זמניה זה נהיה קבוע.

עובד חוגי: כי מה שקורה פה זה דבר הזוי.

עובד חוגי: חבר'ה, הזוי, זה דברים שאין, תבואו לשם, עם כל יפי הנפש שיש לי פה ואני ראיתי אותם.

עובד חוגי: דרך אגב, אני עובד במרינה תל-אביב.

עובד חוגי: כשהם הביאו אותם לשם, כולם יצאו קודם כל לבריכת גורדון, כולם יצאו מבריכת גורדון, שטפו אותה יומיים, חיטאו אותה.

עובד חוגי: כל יפי הנפש שיושבים לי פה.

עובד חוגי: ואני באמת, כמו שלמה, אני מזדהה.

עובד חוגי: אני לא רואה ארגון אחד, אחד, שבא ואומר, אם זה תקשורת, אם זה, כלום.

עובד חוגי: אנחנו גזענים.

דני דנון: תודה, עובד.

דני דנון: בקצרה, רווית יונה מאשדוד, יושב-ראש ועד רובע ב'.

רווית יונה: שלום.

רווית יונה: אני רק אקריא את זה בזריזות.

דני דנון: אני מעדיף לא להקריא.

דני דנון: תדברי מהלב, את לא צריכה להקריא.

רווית יונה: אני באה לייצג את התושבים מרובע ב' באשדוד.

דני דנון: אצלכם יש סודאנים או מאיפה הפליטים שלכם?

רווית יונה: לנו יש מסתננים מכל מקום.

רווית יונה: אנחנו לא נגדם חס וחלילה, באופן אישי, אנחנו גם כן חושבים שאם יש צורך לעזור לפליטים אמיתיים, יש לעזור להם.

רווית יונה: אבל מי שאמור להיות ארעי, באיזה שהוא שלב צריך לחזור ומי שארעי לא תוקע יתד ופותח עסקים.

רווית יונה: יש לנו ברובע 15 בתי ממכר אלכוהול, 15, ברובע קטן, שנחשב חלש, נכשל.

רווית יונה: אנחנו נלחמים באמת בתדמית של הרובע הזה כבר המון המון זמן.

רווית יונה: הדירות אצלנו הפכו לאכסניות, הן לא דירות כבר.

רווית יונה: 15, 20 אנשים בתוך דירה.

רווית יונה: זה פוגם באיכות החיים, אנחנו נלחמים יום אחרי יום לשפר את התדמית.

רווית יונה: אני לא מוכנה לעזוב את האזור שלי, אבל ברגע שאני שומעת או בעל חנות שומע – תעזבו את המרכז, המרכז שייך לנו, מה נשאר לנו עוד?

רווית יונה: זה אנחנו מרגישים זרים בבית שלנו.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אנחנו מסכמים את הדיון ואני רוצה לחזור לתחילת הדיון.

דני דנון: לפני כן, שתי הערות אחרונות.

דני דנון: קודם כל, ז'ק רווח, בבקשה.

יעקב ז'ק רווח: הערה של תהייה טיפה.

יעקב ז'ק רווח: אנחנו זומנו לדיון אחר לחלוטין, לכן אני פה זומנתי לדיון על דרום סודאן ועל רתימת הקהילות היהודיות בעולם, התפוצות, לסייע למדינת ישראל להחזרה לסודאן, לכן יש פה גם נציגת מחלקת התפוצות של משרד החוץ ואני מבין שאין פה אף נציג של ארגון כזה.

יעקב ז'ק רווח: לכן הדיון יהיה אחר לגמרי, שהוא מוצדק.

דני דנון: היו מוזמנים ולצערנו הודיעו הבוקר שלא יגיעו.

יעקב ז'ק רווח: ולכן עשינו דיון אחר?

דני דנון: לא, עשינו דיון חשוב מאוד.

יעקב ז'ק רווח: לא, הוא חשוב מאוד.

דני דנון: בהחלטות שלו, הוא מתייחס למהות, בפתח דבריי אמרתי, זה לראות איך אנחנו מעודדים את היציאה מרצון של הפליטים מדרום סודאן.

דני דנון: זו המהות.

דני דנון: חבר הכנסת מיכאלי, בבקשה.

יעקב ז'ק רווח: אנחנו מדברים על 150,000 שהרבה מהם גם לא מאפריקה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אני מבין את ההערה הזאת כי הדיון באמת זומן על עידוד החזרה של יוצאי סודאן, חזרה לדרום סודאן ואני חושב שצריכים להיזכר מאיפה הגל הגדול הזה של המסתננים החל.

אברהם מיכאלי: הוא החל מזה שאנחנו כמדינה, באמת שדואגת לפליטים ולפליטים האמיתיים, התחלנו לקלוט פלילים מדרפור ופליטים מדרום סודאן ואז הטרמפ שתפשו המאות אלפים שהגיעו אחר-כך לצערנו, זה בגלל שהם ניצלו את טוב הלב שלנו ולא ידענו בהתחלה להבדיל בין פליט ל-לא פליט, אז התחילו להיכנס לפה מסתננים שהם אכן לא זכאים להיכנס למדינת ישראל וכל שהייתם בארץ וכל מה שתיארו פה החברים מדרום תל אביב, הרוב הגדול זה המסתננים האלה ולא פליטים.

אברהם מיכאלי: ולכן, מה שאתם תיארתם, באמת זאת בעיה שמשליכה באמת על ההחזרה של התושבים האלה לדרום סודאן.

אברהם מיכאלי: אנחנו לא יכולים להיות כל הזמן יפי נפש ולהגיד – אנחנו נקפיד ונקפיד ונקפיד, עד ששם המצב לא יתייצב.

אברהם מיכאלי: אולי 30 שנה המצב שם לא יתייצב ולא נוכל אז להחזיר את האנשים האלה אף פעם.

אברהם מיכאלי: אם אנחנו נצטרך פה כמדינה לתת את השירותים הסבירים גם להם, עם כל הכבוד, לנו אין, לתושבים שלנו, ואנשים מפגינים היום בתל-אביב ובכל מיני מקומות בארץ, כי אנשים דורשים מה שמגיע להם ולא נתנו להם במשך 30, 40 שנה.

אברהם מיכאלי: אז המטרה שלנו צריכה להיות לקחת איזה שהוא קו מדיני מסוים, שבאמת משרד החוץ הוא אמון על הדבר הזה, משרד החוץ יגדיר מתי המדינה שם יציבה ונתחיל לעודד את האנשים האלה, בכל אמצעי שניתן.

אברהם מיכאלי: אני לא חושב שאנחנו צריכים לחשוש ממה יגידו ומה יגידו.

אברהם מיכאלי: אם נצטרך לעזור למדינת דרום סודאן להתפתח ולהתייצב, תבוא עלינו ברכה, אבל במידת היכולת שלנו.

אברהם מיכאלי: לכן, כן צריך לעודד, כן צריך לעשות הכל, כדי שהפליטים האלה שהם נקראים פליטים יתחילו לחזור.

אברהם מיכאלי: אולי לאחר מכן גם נוכל להוציא את אלה שהם פה מסתננים והם מפריעים לתושבים, גם בדרום תל-אביב, גם באשדוד וגם בהרבה מאוד יישובים בארץ.

דני דנון: תודה.

דני דנון: הגיע אלינו ביס שהוא נציג של ארגון SPLM והיום הוא מאגד ופעיל מאוד בקהילה של דרום סודאן שבארץ.

דני דנון: אתה מדבר עברית?

דני דנון: אתה מבין עברית?

דני דנון: So we are almost at the conclusion of the discussion, but we want to focus and hear your remarks regarding what we can do in order to help and support the people who want voluntarily to leave and go back to , in terms of incentives of other things that you think we should take into consideration.

דני דנון: שאלתי את הנציג שמיועד להיות שגריר, אפשר לומר מזל טוב, הוא עוד לא, אבל מיועד להיות שגריר, להגיד את הדברים שמבחינתנו אנחנו צריכים לעשות על-מנת לעודד את יציאתם של הפליטים.

דני דנון: בבקשה.

ביס תיאנג: Thank you, Excellencies, for inviting me to attend this meeting on signing of volunteer of the 1,000 Sudanese who are living here.

ביס תיאנג: What can I say?

ביס תיאנג: Maybe I apologize first of all my delay, because I just come from a very far place and it's also the country that where I came delayed.

ביס תיאנג: It's a very good idea because you see now we have independent state.

ביס תיאנג: What can I suggest for those who are willing to … for helping them, maybe you can give them some causes for helping themselves when they go home.

ביס תיאנג: For example, if you train them for the cultural programs, training of car, trucks, business programs, and those who are having a good knowledge to help them with some causes, to go to help themselves, I think it could be good for helping those who are now ready to go home.

ביס תיאנג: Absolutely for going home, we can take example for the Jewish state.

ביס תיאנג: When the refugees are on the …, when they got their independence and come back home, the state of Jews now in … In the same, we can take this example.

ביס תיאנג: If we are not going home, my home country will not be built.

ביס תיאנג: It's our responsibility to … to build a new nation.

ביס תיאנג: But my request to you as a government is just helping them for … some causes and like what I said before, like cultural programs, because my land is a very rich land.

ביס תיאנג: Someone can go to help themselves.

ביס תיאנג: And I think if you did this for those who are living here now, it's important for building relationships between us and the Jewish state.

ביס תיאנג: This is what I can request and the state to … them without any knowledge and something to go to help themselves, they will be not able to build a nation.

ביס תיאנג: Building nation is not something easy.

ביס תיאנג: As you see, the country is a very free country but it's poor because nothing being built before.

ביס תיאנג: We start now in the grassroots … beginning without any … But when I have something to be a farmer in the country, I will help someone else.

ביס תיאנג: When I have knowledge to defend myself, I will help someone else.

דני דנון: Thank you, but we need to conclude אני רוצה משפט קצר.

דני דנון: הצעה פרקטית.

דני דנון: מר לב ארי, בבקשה.

דב לב ארי: שלום.

דב לב ארי: אני בסך-הכל יזם פרטי, לא שייך לממשל ולמינהל.

דב לב ארי: קודם כל, הבעיה באמת שמי שמסתובב בדרום תל אביב זה חתיכה של אפריקה, אם זה הצורה של החנויות, לא רק סוג החנויות, הצורה של הבארים וזה בעיה שהיא פצצת זמן.

דב לב ארי: ברמה הקונקרטית, אינני מאמין שהאנשים הללו מדרום סודאן שהגיעו לכאן כמסתננים, יחזרו מרצונם החופשי, אם לא ניתן להם איזה שהוא Incentive.

דב לב ארי: אני מאוד שמח פה שאני בדיוק מדבר אחרי ביט' ובהחלט יש כבר קשרים עם אנשי עסקים מאוד מאוד רציניים בארץ, לגבי פרויקטים חקלאיים, לבצע אותם בדרום סודאן, פרויקטים של תשתיות, פרויקטים של תקשורת, פרויקטים ברמה של המדינה עצמה.

דב לב ארי: זאת אומרת, יש קהילה של אנשי עסקים ישראלים, שמתכוונת להתחיל ביזמויות כאלה ואחרות.

דב לב ארי: אם במסגרת ארגונים יהודיים או במסגרת הממשלה, בכל מסגרת של המדינה, נוכל לקבל איזה שהוא Incentive באמת לתת להם שם, הרעיון הוא לא לתת את ה- Incentive פה בארץ, אלא שם.

דב לב ארי: למשל, לממן שלושה או שישה או תשעה חודשים שכר עבודה שיקבלו אותו שם, לפי השכר שם.

דב לב ארי: ואז, אם אני יכול להציע, רוב הסודאנים שיחזרו, זה באמת הסודאנים ברמה הכי הכי נמוכה.

דב לב ארי: כי כל אדם שהגיע לכאן והצליח והצליח אפילו רק לשרוד, אי-אפשר להשוות בכלל בין המדינות והוא לא יחזור מרצונו לעולם.

דב לב ארי: גם אלה שיחזרו לעולם לא יהיה להם את הכסף, ולו לממן את כרטיס הטיסה.

דב לב ארי: כל השטויות האלה שיש לנו כסף לכרטיס טיסה, אנחנו רוצים לחזור, אנחנו לא יכולים לחזור, זה שטויות.

דב לב ארי: יש טיסות לג'ובה כל יום, אין בעיה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: מר רווח, הערה קצרה?

יעקב ז'ק רווח: שני דברים, לגבי הערה על היציבות של המדינה.

יעקב ז'ק רווח: שוב, משרד החוץ לא מחכה ליציבות, משרד החוץ היה שותף למבצע עוד לפני העצמאות, אז בוודאי אחריה, וזה יימשך.

יעקב ז'ק רווח: לגבי האדון האחרון שדיבר, אכן נושא שיתוף הפעולה בתחומים של הסקטור הפרטי הוא בראש ובראשונה של העניין של שתי המדינות.

יעקב ז'ק רווח: אנחנו מוצפים בפניות.

דני דנון: זה משרד החוץ בלבד או גם התמ"ת מעורב בזה?

דני דנון: התמ"ת מעורב בזה?

יעקב ז'ק רווח: כולם יהיו מעורבים.

דב לב ארי: המכון לייצוא וכולם.

דב לב ארי: כרגע זה רק בהתחלה.

דב לב ארי: זה רק מתחיל.

יעקב ז'ק רווח: יש עניין רב ולא רק בישראל.

יעקב ז'ק רווח: יש משיכה, עניין כלכלי מכל העולם במדינה הזאת ובישראל הסקטור הפרטי לא מחכה להיות אחרון.

יעקב ז'ק רווח: יש עניין רב ואנחנו נעודד גם את הסקטור הפרטי והם מצפים לסקטור הפרטי.

דני דנון: אני רוצה להקריא את הודעת הסיכום.

דני דנון: ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, קיימה ישיבה בנושא חזרתם מרצון של הפליטים לדרום סודאן.

דני דנון: הוועדה מעודדת את חזרתם מרצון של הפליטים למדינתם החדשה.

דני דנון: הוועדה ממליצה להגדיל את גובה התמריץ מ- 500 דולר לפחות ל- 1,000 דולר.

דני דנון: הוועדה קוראת למשרד האוצר להגדיל את התקציבים עבור כוח אדם ואמצעים שונים שיעמדו לרשות מינהל האוכלוסין, לטיפול בנושא חשוב זה.

דני דנון: הוועדה קוראת להגדיל תקציבים לארגונים שונים מהארץ ובתפוצות, בכללם ארגון Blessing ואחרים, הפועלים בנושא זה.

דני דנון: הוועדה קוראת לשיתוף פעולה מלא עם ממשלת דרום סודאן והאו"ם ושאר הגופים הפועלים בנושא חשוב זה.

דני דנון: הוועדה מבקשת חוות-דעת ממשרד הפנים לגבי מעמדם של הפליטים מדרום סודאן תוך 60 יום.

דני דנון: הוועדה קוראת למשרדי הממשלה לשתף פעולה עם ארגונים וולונטאריים מהתפוצות, עם ארגונים מהמגזר הפרטי וכל אלו הרוצים לקדם נושא חשוב זה.

דני דנון: אני מודה לכולם.

דני דנון: I want to thank everybody.

דני דנון: עצם הדיון וההחלטות האלו, זה מה שיעזור לשכונות.

דני דנון: הוועדה מודעת להשלכות.

שלמה מסלאווי: הוועדה קוראת לאכוף את גירוש אלה שנמצאים לא כחוק.

דני דנון: הוועדה מודעת להשלכות וההשפעות של הפליטים בשכונות.

קריאה: לו"ז יש לכזה דבר?

דני דנון: יש לו"ז כרגע למשרד הפנים לתת חוות-דעת משפטית בנושא, זה נושא מהותי ואנחנו נקיים ישיבת מעקב בתוך מספר חודשים לראות איך הנושא מתקדם.

דני דנון: תודה רבה לכולם.