ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 486, 2011-06-06 10:00

חיים כץ: בוקר טוב.

חיים כץ: היום יום שני בשבוע, ד' בסיון תשע"א, 6 ביוני 2011.

חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: הנושא על סדר-היום: סכנת סגירת מפעל ניסן תעשיות רפואיות בעיר שדרות.

חיים כץ: למען האמת, כשקראנו בעיתון על מה שקורה במפעל, רצינו לזמן דיון בוועדה, ומאחר ששמענו שגם ההסתדרות מעורבת, רצינו להשאיר להסתדרות לנסות ולמצות את העניינים, ואז היו פניות של חברי כנסת נוספים – יעקב אדרי הוא אחד מהם – שביקשו להעלות הצעה לסדר-היום ולדון בנושא.

חיים כץ: ואכן, התקבלה החלטה במליאה לקיים דיון בעניין.

חיים כץ: הדיון היום לא קשור לדיון ההוא, אני מקווה שלא נצטרך להגיע לדיון בהצעה לסדר-היום.

חיים כץ: אם לחבר הכנסת יעקב אדרי היה כל כך חשוב להגיש הצעה לסדר-היום, בבקשה תגיד את דברך לפני שנעבור לשמוע נציגי עובדים, תהיה ראשון הדוברים שלנו.

יעקב אדרי: תודה לך, אדוני היושב-ראש, אתה באמת רגיש לנושאים האלה, וכמובן מצער אותי שפעם אחר פעם אנחנו צריכים לעסוק במפעלים שעומדים להיסגר, נסגרים, בעיקר בעיירות הפיתוח, ומה שמפריע עוד יותר שזה ביישובים שצריך לתת להם את כל הכוח ולהעמיד אותם על הרגליים – שדרות בצד אחד, וקריית-שמונה שם יש סיפור שונה ולא פחות קשה.

יעקב אדרי: שדרות – מה לעשות, אני לפעמים רוצה להיות קצת קשה – ביקרתי לפני שלושה שבועות שם.

יעקב אדרי: אחרי שנגמרים הקסאמים חוזרים לשגרה, שוכחים את האנשים, לא קרה כלום.

יעקב אדרי: אותו דבר בצפון.

יעקב אדרי: בעניין הזה יש לי שתי כתובות.

יעקב אדרי: כיוון שהייתי פעם שר הבריאות ואני מכיר את הנושא קצת מקרוב, יש לי את משרד הבריאות, ומצד שני יש את קופת-חולים כללית, שאלה שני הצרכנים הראשיים ושניהם ניזונים מתקציבי מדינה.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, יש לך הרבה מאוד ניסיון בנושאים האלה.

יעקב אדרי: אפשר לפתור את הבעיה הזאת.

יעקב אדרי: יש פה בעיה של יבוא זול כנראה, ועדיין לא נכנסתי לעומק.

יעקב אדרי: דיברתי קודם עם מנכ"ל "שראל", הוא אמר שאין שום בעיה אם רוכשים את הכול.

יעקב אדרי: אני מקווה מאוד שזה כך.

יעקב אדרי: יש לנו שתי כתובות לעניין הזה, אני לא יודע אם יש כאן נציג משרד הבריאות – הוא צריך לתת לנו תשובה מדוע מפעל שהוא כל כך חשוב, כשמאה עובדים ילכו הביתה, צריך להיסגר.

יעקב אדרי: אני בכל אופן, יחד עם ראש העיר שעושה מאמצים בלתי נלאים, ואני מאמין גם היושב-ראש שלנו שהוא מאוד רגיש לנושאים האלה, נעשה הכול על מנת שזה לא ייסגר.

חיים כץ: האם נמצא כאן נציג ועד העובדים של המפעל?

זינה שפדוב: כן.

חיים כץ: בבקשה, תני סקירה מה המפעל עושה, מה המצב היום - אם יש לך ידע, וכנראה יש לך – מכירות, אחוזי מכירות, רווחים, עלויות.

זינה שפדוב: שמי זינה שפדוב, אני יושבת-ראש ועד עובדים.

זינה שפדוב: אנחנו מפעל של כמאה עובדים, רובם נשים, נשים בגילאים 40 פלוס.

זינה שפדוב: אנחנו נמצאים בשדרות, המפעל נמצא בשדרות מ-91', מייצר מוצרי חבישה- כמו שאמרנו, בעיקר לקופת-חולים ולמשרד הבריאות.

זינה שפדוב: רוב העובדים שלנו הם תושבי שדרות והסביבה.

זינה שפדוב: המפעל כרגע נמצא במצב טוב, הוא מפעל שמרוויח – זה מה שדווח לאחרונה.

חיים כץ: מה זה מרוויח?

זינה שפדוב: זה פורסם.

זינה שפדוב: החברה נסחרת בבורסה.

זינה שפדוב: הפעילות של המפעל ברווח כרגע, יש לנו הזמנות – התחייבות של בתי-חולים.

זינה שפדוב: ממשרד הבריאות וקופת-חולים יש לנו הזמנות לשלוש שנים.

זינה שפדוב: המפעל פעיל, יש גם יצוא.

זינה שפדוב: מבחינה זאת אין לנו שום בעיה.

זינה שפדוב: הבעיה היחידה כרגע שהמפעל בכל זאת אמור להיסגר.

חיים כץ: אם הכול טוב, למה זה כל כך רע?

חיים כץ: קריאה: לא ברור.

חיים כץ: זינה שפדוב: זו שאלה טובה, אבל זה מה שהמנכ"ל החליט.

חיים כץ: זאת החלטה שלו, הוא נמצא כאן, הוא יכול להסביר.

חיים כץ: מדובר על חברה ציבורית, נכון?

זינה שפדוב: כן.

זינה שפדוב: נסחרת בבורסה.

זינה שפדוב: רציתי לציין בנוסף – עכשיו הממשלה מעלה את קמפיין כחול-לבן, ואנחנו נמצאים בשדרות, וזה כחול-לבן, לא משהו אחר.

זינה שפדוב: אנחנו הכחול-לבן, והייתי מאוד מצפה שבאמת יתנו יד ואנחנו נמשיך לעבוד, והעובדים ימשיכו לתפקד, כי אחרת אין לנו דרך אחרת.

חיים כץ: אבי, אתה יודע להעשיר אותנו יותר?

חיים כץ: אבי ניסנקורן: אבי ניסנקורן, יושב-ראש האגף לאיגוד מקצועי בהסתדרות.

חיים כץ: אני מברך על הדיון, מברך על זימון הדיון על-ידי יושב-ראש הוועדה, אני חושב שהדיון מאוד חשוב.

חיים כץ: קודם כול, אני אבהיר את מצב הדברים.

חיים כץ: המפעל הוא מפעל בבעלות פרטית.

חיים כץ: שנסחר בבורסה.

חיים כץ: אבי ניסנקורן: שנסחר בבורסה, אבל הוא מייצר 90% ממוצרי החבישה בישראל, וגם מאגר החירום של ישראל, של מוצרי החבישה, נמצא אצלו.

חיים כץ: אנחנו במצב שאם המפעל מפסיק לייצר, ואם אין פתרון מיידי בצורת יבוא, אין מוצרי חבישה בישראל לבתי-חולים, זאת אומרת זה מפעל חיוני.

חיים כץ: שני הגופים המרכזיים שקונים מהמפעל זה קופת-חולים ומשרד הבריאות דרך "שראל".

חיים כץ: "שראל" היא הגוף הגדול, רוכשת כ-60%, 70% מהתוצרת של המפעל, וקופת-חולים כ-25%.

חיים כץ: בגדול, זאת החלוקה.

חיים כץ: קופת-חולים קונה ישירות מהמפעל?

אבי ניסנקורן: קופת-חולים קונה ישירות מהמפעל, ו"שראל" קונה ישירות מהמפעל.

חיים כץ: לא, אבל "שראל" מעבירה אחר כך לבתי-החולים.

אבי ניסנקורן: נכון.

אבי ניסנקורן: במהלך 2010 המפעל נקלע למשבר פעם ראשונה בעקבות העובדה שהחוזים שלו מול "שראל" ומול קופת-חולים היו חוזים הפסדיים, חומרי הגלם עלו.

יעקב אדרי: הם גם מכתיבים את המחירים.

אבי ניסנקורן: חומרי הגלם עלו, וחומרי הגלם שמכתיבים את המחירים – מכיוון שהחוזים לא היו בד בבד עם חומרי הגלם, נוצר פער שיצר הפסדים.

רחל אדטו: שאלה מי עוד מייצר חוץ מניסן תעשיות.

אבי ניסנקורן: בארץ רק ניסן.

אבי ניסנקורן: אפשר להגיד ש-90% זה ניסן, 10% יבוא מסין.

אבי ניסנקורן: ב-2010 המפעל נכנס למשבר.

אבי ניסנקורן: התקיימו ישיבות אצלי.

חיים כץ: מה זה משבר?

חיים כץ: אבי ניסנקורן: משבר של איום סגירה.

חיים כץ: למה?

חיים כץ: אבי ניסנקורן: שתי סיבות.

חיים כץ: נמצא פה הבעלים, הוא יגיד את עמדתו, אבל שתי סיבות שהבעלים שיקף לי.

חיים כץ: האחת, שהמפעל הפסדי, ב-2010 הוא היה הפסדי, הוא לא היה מאוזן תפעולית.

חיים כץ: הסיבה השנייה, שהוא רוצה להשתחרר מהפעילות, הוא כגורם רוצה להשתחרר מהפעילות.

חיים כץ: אומר: מספיק, גמרנו, נמאס לי.

חיים כץ: אבי ניסנקורן: הייתי 20 שנה בתחום, לא רוצה.

חיים כץ: אלה שתי הסיבות.

חיים כץ: היו הרבה ישיבות אצלי – יחד עם "שראל" ויחד עם קופת-חולים - אני חייב לציין, הם נרתמו.

חיים כץ: נחתמו חוזים חדשים ב-2010, ולכן כפי שזינה אומרת, המפעל עבר לרווחיות תפעולית – זה בגלל החוזים החדשים כי החוזים החדשים עשו קורלציה בין חומרי הגלם לבין החוזים, זה מעביר את המפעל בעצם לפסים של רווחיות.

חיים כץ: האם חומרי הגלם נרכשים בדולרים?

אבי ניסנקורן: אינני יודע, אבל בוא נגיד שהחוזים היום כאלה שהם אמורים להיות במירכאות – cost פלוס.

חיים כץ: פלוס כמה?

חיים כץ: אבי ניסנקורן:

חיים כץ: אני יודע שלגבי הרבעון הראשון של 2011 המפעל דיווח על רווח תפעולי של בערך 900 אלף שקלים.

חיים כץ: מאיזה מחזור?

אבי ניסנקורן: 10% מהמחזור.

אבי ניסנקורן: הבעלים עומד בעמדתו שהוא רוצה להשתחרר מהפעילות.

אבי ניסנקורן: זה בעצם המשבר.

אבי ניסנקורן: המשבר הוא כרגע לא שהמפעל לא רווחי, אלא שנמצא בעלים שאומר: אני רוצה להשתחרר מהפעילות.

אבי ניסנקורן: ואז, כשהוא רוצה להשתחרר מהפעילות וזה המצב, אנחנו כהסתדרות - אני אומר זאת גם למשרד הבריאות - אנחנו לא ניתן לסגור את המפעל.

חיים כץ: איך בדיוק תעשה את זה?

אבי ניסנקורן: באמצעות לחץ על כולם – כולל משרד הבריאות, כולל "שראל".

חיים כץ: אם המפעל ירוויח 17% במקום 9%?

חיים כץ: אבי ניסנקורן: אתה צריך לשאול את הבעלים.

חיים כץ: אני שואל אותך.

חיים כץ: הוא שומע.

חיים כץ: אז הוא ירצה להישאר שם, או שבאמת נמאס לו והוא אומר: יש לי מספיק – או אין לי מספיק, זה לא חשוב – נתתי X שנים, מספיק.

חיים כץ: די.

חיים כץ: אבי ניסנקורן:

חיים כץ: אני לא רוצה לדבר בשמו, חיים, שהוא ידבר בשמו.

חיים כץ: אני מדבר בשם העובדים.

חיים כץ: אני רק אגיד איפה הדברים עומדים.

יעקב אדרי: אולי באמת תבהירו את העמדה שלכם.

חיים כץ: אני לא מבין איך אתה יכול למנוע ממנו לסגור, את הקטע הזה אני לא מבין.

חיים כץ: בא בן אדם ואומר: אני מפעל פרטי.

חיים כץ: לא יודע עוד מה המצב עם הבורסה – אולי ימכור את זה כשלד בורסאי, לא יודע מה יעשה, לא יודע מה הוא רוצה.

אבי ניסנקורן: אגיד לך מה לדעתי צריך לקרות.

רחל אדטו: קונה חלופי.

רחל אדטו: אבי ניסנקורן: בסופו של דבר יש שני מצבים.

רחל אדטו: יש מצב חיים אחד שהבעלים הנוכחיים ימשיך לתפעל את המפעל, כשהוא אומר אני לא רוצה, ויש מצב חיים שני שיבוא רוכש אחר.

חיים כץ: "שראל".

חיים כץ: יבוא "שראל", הוא ירכוש את המפעל.

אבי ניסנקורן: נכון.

אבי ניסנקורן: כשאתה מסתכל מי הרוכש השני בשוק, הרוכש השני בשוק הריאלי וההגיוני זה "שראל".

חיים כץ: כן.

חיים כץ: הוא גוזר קופון, יגידו לו: או שאנחנו מוכרים ישירות לבתי-חולים, מדלגים עליך, או שאתה בא וקונה את המפעל.

אבי ניסנקורן: בואו נראה מה הברירות.

חיים כץ: אני עוד לא יודע, יכול להיות שהם רוצים.

אבי ניסנקורן: חשוב לי להציג את הדברים.

אבי ניסנקורן: מה הברירות מבחינת "שראל", מה הברירות מבחינת משרד הבריאות, מה הברירות מבחינת קופת-חולים – יש שתי ברירות, בהנחה שהבעלים באמת עומד בעמדתו.

יעקב אדרי: אולי נשמע מהבעלים.

חיים כץ: סליחה, סליחה.

חיים כץ: אבי ניסנקורן: יש שתי ברירות.

חיים כץ: ברירה אחת, שהמפעל ייסגר.

חיים כץ: זה אומר שיש יבוא מסין.

חיים כץ: מוצרים חיוניים, מוותרים על המפעל בשדרות, מוותרים על התעסוקה בשדרות, מוותרים על מוצרים חיוניים שיהיו בישראל – חבישה בישראל זה גם ניתוחים דחופים – ואומרים יבוא מסין, כאשר לדעתי מדינת ישראל תצטער על כך בעתיד.

חיים כץ: לא הגיוני.

חיים כץ: האפשרות השנייה היא שגם משרד הבריאות יירתם.

חיים כץ: בסופו של דבר, "שראל" זה לא גוף פרטי.

חיים כץ: זה אומנם גוף עסקי אבל זה לא גוף פרטי.

חיים כץ: זהו גוף שהוקם למטרות מסוימות, הוקם בפיקוח של משרד הבריאות, ופה משרד הבריאות חייב – חייב להגיד את עמדתו.

חיים כץ: מה זה לא גוף פרטי?

חיים כץ: אבי ניסנקורן: "שראל" הוא גוף שיש בו נציגים של החשב הכללי, יש נציגים של משרד הבריאות.

חיים כץ: אבל אין בעלות ממשלתית.

חיים כץ: הוא לא חברה ממשלתית.

אבי ניסנקורן: הוא לא חברה ממשלתית.

חיים כץ: הוא חברה מעורבת?

חיים כץ: אבי בוסקילה: כאשר יגיע תורי, אגיד מה זה "שראל".

חיים כץ: סליחה.

חיים כץ: סליחה.

חיים כץ: אבי ניסנקורן: יכול להיות שאני לא מדייק, אבל בסופו של דבר "שראל", יש לו שיקולים – אני חושב שאחד מהשיקולים הוא גם של משרד הבריאות, ומשרד הבריאות, אם צריך לעזור ל"שראל", צריך לעזור ל"שראל".

חיים כץ: בסופו של דבר יש פה נקודת החלטה.

חיים כץ: נפגשתי עם סגן שר הבריאות ליצמן בשבוע שעבר, שהביע את עמדתו שהמפעל חייב להישאר.

חיים כץ: אני יודע שמנכ"ל משרד הבריאות ביקש דיון בדירקטוריון של "שראל" בנושא הזה, ובסופו של דבר, במערך השיקולים, זה ברור ש"שראל" צריכה לראות שהיא רוכשת מפעל שהיא לא תפסיד.

חיים כץ: אני חושב שבמערך השיקולים אפשר לתת תמריצים, אפשר לחפש את התמריצים – משרד הבריאות, משרד האוצר, משרד התמ"ת – במה שהם צריכים להירתם ויכולים להירתם, צריכים להירתם, וצריכים ליצור מצב שבסופו של דבר יש רוכש לאורך זמן למפעל.

חיים כץ: את זה אני אומר בהנחה שהבעלים לא נשאר.

חיים כץ: רחל אדטו:

חיים כץ: למה אין אפשרות שלישית – לכל המרבה במחיר?

חיים כץ: הרי אם זה מפעל פרטי, למה לא יבוא רוכש פרטי מהענף הזה והוא גם כן יהיה אחת מהאפשרויות?

חיים כץ: יש אפשרות כזאת.

חיים כץ: אבי ניסנקורן: יש אפשרות כזו, אני מחפש את האפשרות הכי ריאלית.

חיים כץ: לדעתי, האפשרות הכי ריאלית והכי נכונה – בסופו של דבר, כל רוכש פרטי תלוי בעצם בשני הלקוחות האלה.

חיים כץ: אם "שראל" מחר יוצאת מהתמונה, המפעל נסגר.

חיים כץ: "שראל" פה היא גורם קריטי והגורם המיידי, או שהוא מקיים את המפעל – בין באמצעות רוכש, בין באמצעות בעלים.

חיים כץ: אני בכוונה בא ואומר – למשרד הבריאות אסור להתחמק מאחריות, ומשרד הבריאות לדעתי לא מנסה להתחמק מאחריות, ואני לא חושב שצריך לשחרר פה גורם מסוים – את הבעלים או את "שראל" – מאחריות.

חיים כץ: דיברתי עם מנכ"ל קופת-חולים.

חיים כץ: קופת-חולים מבחינתה, לפי הבנתי, מוכנה להתחייב לרכישה ארוכת-שנים.

חיים כץ: איתן שלייפר: התחייבה.

חיים כץ: אבי ניסנקורן: התחייבה ומוכנה גם לשפר את ההתחייבות הזאת.

חיים כץ: קופת-חולים, מבחינתה, אני מבין בקטע הזה יכולה להירתם בסוגיה הזו.

חיים כץ: לגבי אפשרות רכישה של קופת-חולים את המפעל, הבנתי שזה לא פשוט.

חיים כץ: לא פשוט מבחינת אספקת מוצרים על-ידי קופת-חולים למדינה, סיפור לא פשוט, לכן האופציה הזאת היא פחות ריאלית כרגע.

חיים כץ: הם מוכנים להירתם במובן שהם יגידו לכל רוכש פוטנציאלי – אנחנו בתמונה לאורך שנים.

חיים כץ: כרגע הם חתמו על הסכם לשלוש שנים, אני מניח שאם תהיה פנייה מבחינתם להאריך את ההסכם, הם יהיו מוכנים להאריך את ההסכם – אני מניח, כדי לתת תחושה לכל רוכש שזה יהיה לאורך זמן.

חיים כץ: אבל אני אומר, אנחנו בנקודת זמן – ואנחנו התעוררנו רגע לפני.

חיים כץ: בדרך כלל מתעוררים כשכבר יש פיטורים של העובדים.

חיים כץ: אנחנו התעוררנו בכוונה רגע לפני, להביא את זה לכותרות רגע לפני, לערב את משרד הבריאות ואתכם רגע לפני, כדי למצוא פה פתרון, ואני בטוח שאם כולם ירצו זה יבוא על פתרונו.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: הייתי רוצה לשמוע את מנהל המפעל.

חיים כץ: דיברנו עליך, תן לנו אתה את נקודת מבטך.

חיים כץ: יחזקאל חזי ניסן: שמי חזי ניסן, אני המנכ"ל והבעלים של החברה הציבורית.

חיים כץ: רק לעדכן שני דברים שנאמרו פה, למען הסדר והדיוק.

חיים כץ: היקף המכירות של המפעל ל"שראל" ולקופת-חולים, בגדול, גרוסו מודו, הוא זהה.

חיים כץ: זה לא ש"שראל" 60% וקופת-חולים 25%.

חיים כץ: רק תיקון קטן.

חיים כץ: ההיסטוריה של המפעל – המפעל התחיל בשנת 83' בתל-אביב, הוא הועתק לשדרות, כפי שזינה ציינה, בשנת 91', וב-20 השנים האחרונות מייצר בשדרות ומוכר.

חיים כץ: עיקר הפעילות שלו היתה שוק מקומי, היו שנים בהן 50% היה שוק מקומי, 50% יצוא.

חיים כץ: הבעיה שהתחילה לחלחל במפעל היא בשנים 2006-2005, בעיקר בשנים בהן התגבר כל המצב הביטחוני בשדרות.

חיים כץ: נמצא פה ראש העיר, נמצאים פה נציגי העובדים, יכולים לספר לכם מה היה בשדרות מ-2006 עד 2009, אני לא חושב שצריך להרחיב יותר מדי את הדיבור על הנושא הזה.

חיים כץ: מאותו יום שחיברנו את מערכת הכריזה למערכת "צבע אדום" – ויכולים לראות זאת בכל הגרפים של הייצור – היעילות של המפעל ירדה ב-25% מכיוון שסך הכול, עובדים לא היו מגיעים לעבודה כמעט או אם היו מגיעים לעבודה, לא היו שומעים את האזעקות.

חיים כץ: אם הם היו שומעים את האזעקות, ממשיכים לעבוד.

חיים כץ: שמעו את האזעקות, צריך להתקשר לכל הקרובים.

חיים כץ: זה חייב אותנו בשנים 2007-2006 להתחיל לוותר על לקוחות של חוץ-לארץ כדי לספק את השוק המקומי.

חיים כץ: אנחנו מאז ומתמיד עשינו "דיפנדינג", פעלנו באופן הגנתי על השוק המקומי - או שהוזלנו מחירים בציר זמן, או שלא העלינו מחירים בזמן שחומרי גלם התייקרו.

חיים כץ: במהלך הזמן משנת 2000 עד שנת 2010, עד שהגענו לאן שהגענו, המחירים בשקלים נשארו זהים למרות שחומרי גלם התייקרו בכמה עשרות או מאות אחוזים ולמרות שהמדד עלה בכמה עשרות אחוזים.

חיים כץ: מאיפה אתה מביא את חומרי הגלם?

חיים כץ: יחזקאל חזי ניסן:

חיים כץ: אנחנו מביאים את חומרי הגלם בעיקר מהמזרח, וחלק מאירופה.

חיים כץ: באיזה מטבע?

חיים כץ: דולרים?

יחזקאל חזי ניסן: חלק בדולרים, חלק באירו.

חיים כץ: אתה יודע מה קרה עם הדולר.

יחזקאל חזי ניסן: אני יודע טוב מאוד מה קרה עם הדולר, אבל להזכיר לך – המחירים בשקלים שמכרתי, ב-2010 היה שער דולר של 2.5 שקלים.

חיים כץ: 2.5 לא היה.

חיים כץ: יחזקאל חזי ניסן: סליחה, בשנת 2000.

חיים כץ: אנחנו משנת 2000 עד שנת 2010 לא העלינו מחירים בשוק המקומי, בשקלים.

חיים כץ: ההיפך, הוזלנו מחירים, למרות ששכר העבודה עלה ב-60%, 70%, למרות שהמדד עלה ב-40%, למרות שגם הדולר התחזק.

חיים כץ: מה השכר הממוצע של העובדים שלך?

יחזקאל חזי ניסן: השכר הממוצע של העובדים – אני לוקח שכר מפעלי ממוצע.

חיים כץ: לשמונה שעות, בלי שעות נוספות.

חיים כץ: יחזקאל חזי ניסן: אתה תופס אותי בנתונים.

חיים כץ: אני יכול להציג לך שכר כללי, ממוצע מפעלי אצלנו זה למעלה מ-7,500 שקלים.

חיים כץ: כמה שעות עבודה?

חיים כץ: יחזקאל חזי ניסן: 186 שעות חודשיות.

חיים כץ: זאת אומרת, בלי שעות נוספות.

חיים כץ: יחזקאל חזי ניסן: אני אומר לך ממוצע של המפעל, אני לא מדבר על שעות נוספות.

חיים כץ: אצלנו מקובל בדרך כלל – העובדים החדשים מקבלים את שכר הבסיס, מעבר לזה מקבלים את הפרמיות שמחולקות לפרמיית תפקיד – לא משנה, לכל אחד יש פרמיית תפקיד, יש לו את כל ה"בנפיטים" מסביב – אבל לא זאת הנקודה.

חיים כץ: הנקודה היא שמ-2006 עד 2010 המפעל הזה הפסיד קרוב ל-20 מיליון שקלים, הפעילות בשדרות הפסידה קרוב ל-20 מיליון שקלים.

חיים כץ: בסוף 2009, תחילת 2010 התחילה גם זליגה של מוצרים מסין לשוק המקומי, ואנחנו קיבלנו החלטה שאם אנחנו לא נעשה משהו דרסטי כדי לעורר את כל הסיפור, פשוט העסק יימוג מאליו.

חיים כץ: לא יצטרכו לסגור אותו, הוא פשוט ייעלם מכיוון שיש משמעות של מסה קריטית לייצור ברצפת ייצור על מנת לכסות תקורות קבועות.

חיים כץ: לא מדברים על נושא של רווחים.

חיים כץ: על מנת לכסות תקורות קבועות יש משמעות למסה קריטית.

חיים כץ: לאחר הפסדים במהלך חמש השנים האחרונות, מ-2005 או 2006 עד 2010, קיבלנו את ההחלטה אחרי הרבה הרבה הרבה לילות ושבועות וחודשים של חוסר שינה ואי-שינה, מכיוון שאנחנו לאורך כל השנים תמכנו במפעל, גם כשהמפעל לא הרוויח כסף, גם כשהיה צריך הבאנו כסף מהבית- אני אישית הבאתי כסף מהבית.

חיים כץ: לא שהמפעל הזה ידע רווחים גדולים לפני כן, לא שהמפעל הזה קיבל מענקים מפה עד הודעה חדשה – אם תרצו, אתן לכם את כל הנתונים.

חיים כץ: סך הכול מענקים מ-94' עד היום, המפעל קיבל פחות מ-10 מיליון שקלים בערכים של היום.

חיים כץ: משכורות ששולמו לעובדי שדרות במהלך השנים מ-94' עד היום הסתכמו בלמעלה מ-180 מיליון שקלים, שתהיה לכם פרופורציה על מה מדובר.

חיים כץ: לא רצית שהמדינה תיתן לך את המפעל במתנה.

חיים כץ: עשית מכירות על מה שאנשים עבדו.

חיים כץ: יחזקאל חזי ניסן: אני לא ביקשתי מתנה.

חיים כץ: עשיתי מכירות.

חיים כץ: תסלח לי, אבל אין קשר בין המענקים למשכורות.

חיים כץ: יחזקאל חזי ניסן:

חיים כץ: אני מסכים אתך אבל בוא תעשה את החשבון הכללי של המדינה.

חיים כץ: מתוך ה-180 מיליון שקלים, גם העובדים שילמו מס הכנסה של 70-60 מיליון שקלים, יחד עם ביטוח לאומי.

חיים כץ: תעשה את החשבון הכולל של המדינה.

חיים כץ: אתה רוצה, אתן לך את כל הנתונים.

חיים כץ: תן לי.

חיים כץ: יחזקאל חזי ניסן: אני אתן לך את כל הנתונים, הכול מרוכז אצלנו מ-94'.

חיים כץ: מכיוון שאנחנו חברה ציבורית, כול הנתונים האלה מרוכזים, אבל לא זאת הנקודה.

חיים כץ: אנחנו, לא היתה לנו יכולת להרים מחירים ולא היתה לנו יכולת לשנות מחירים מכיוון שכל פעם שבאנו למנהל רכש, הדבר הראשון שהוא היה אומר – אם אתה מעלה מחירים, האלטרנטיבה יותר זולה, גם ככה אתה יותר יקר.

חיים כץ: אז ספגנו, ספגנו וספגנו, עד שאמרנו שאם לא נעשה את המהלך הזה, המפעל הזה יימוג מאליו.

חיים כץ: לכן קיבלנו את ההחלטה הזאת הקשה לקראת סוף 2010, הודענו מה שהודענו, והצהרנו שיש לנו כוונה ויש לנו רצון לצאת מתחום הפעילות.

חיים כץ: כל מה שאנחנו רוצים, לעשות את מירב המאמצים לשמר מרכז תעסוקה בשדרות לעובדים, ובנוסף לזה, דעתנו שמפעל מהסוג הזה הוא מפעל חיוני לקיומה של המדינה.

חיים כץ: מלחמת לבנון השנייה, מבצע "עופרת יצוקה" – אנשים שכחו – גם כשהנמלים היו פתוחים, האוניות לא פקדו את הנמלים.

חיים כץ: זרקו את הסחורות באלכסנדריה, זרקו את הסחורות בקפריסין, לא היתה כמעט סחורה בארץ.

חיים כץ: אם לא היה מפעל כזה, לא היו ניתוחים.

חיים כץ: היו צריכים להביא סופר טנקרים עם חומרי חבישה מחוץ-לארץ כדי להפעיל את בתי-החולים.

חיים כץ: המפעל הזה מייצר בשוק המקומי למעלה מ-600 קונטיינרים לשנה מוצרי חבישה, שרובם הולכים לחדרי ניתוח.

חיים כץ: רמות המלאי בבתי-חולים הן רמות מלאי של צריכה של בין שבוע לשבועיים מכיוון שיש מפעל פה שמשרת אותם ודוחף להם פעם בשבוע, פעם בשבועיים, סחורה.

חיים כץ: לא היתה לך אפשרות לדלג על "שראל" ולמכור ישירות לבתי-חולים?

חיים כץ: אלי אפללו: אי-אפשר.

חיים כץ: יחזקאל חזי ניסן: ומה זה היה עושה?

חיים כץ: כל בית-חולים היה עושה את החשבון שלו והולך להזמין ממישהו אחר.

חיים כץ: מישהו אחד פחות היה גוזר קופון.

חיים כץ: רחל אדטו: "הדסה" ו"שערי צדק" קונים ישירות.

חיים כץ: יחזקאל חזי ניסן: יש עד היום בתי-חולים ממשלתיים – יגיד לך אדון בוסקילה – שלמרות "שראל" ולמרות ההסכמים, רוכשים יבוא מסין.

חיים כץ: ממשלתיים.

חיים כץ: יחזקאל חזי ניסן: כן.

חיים כץ: טוב, הם רוצים להראות לאוצר שהם חוסכים כסף.

חיים כץ: יעקב אדרי: הם לוחצים את "שראל" במחירים.

חיים כץ: יחזקאל חזי ניסן: אין לי באמת טענה על העלאת שכר המינימום, זה דבר מבורך – אבל אם אתם חושבים היום שיש תעשייה בסיסית שיכולה להתחרות ברמת ההוצאות במדינת ישראל מול רמת השכר במזרח, אני לא יודע איפה אתם חיים.

חיים כץ: ואם אתם רוצים לחסוך הרבה כסף, בשביל מה לכם בתי-חולים, תשלחו מטוסים עם חולים לחוץ-לארץ, זה הרבה יותר זול בסין מאשר פה בארץ.

חיים כץ: גם מביאים משם סחורה, גם מאחסנים פה, גם משלמים מכס, גם משלמים הובלה.

חיים כץ: בשביל מה?

חיים כץ: קחו מטוסי ג'מבו, שימו חולים, תטיסו לסין.

חיים כץ: כמה עולה רופא בסין, מישהו יודע?

חיים כץ: אוקיי, אנחנו נקבל את העצה שלך.

חיים כץ: יחד עם זה, אם תבוא אליך ממשלת ישראל ותגיד לך – לפני שאנחנו פותרים את כל הבעיות של החולים והרופאים, אנחנו מדברים על המפעל הזה – אוקיי, אנחנו מעלים לך את המחיר, שיהיה כלכלי לך.

חיים כץ: אתה רוצה win-win, אתה רוצה לספק את הסחורה, אתה רוצה להרוויח קצת, אתה רוצה שהעובדים יתפרנסו בכבוד, אתה מהמפעל הזה לא רוצה להיות מיליונר, וזה לגיטימי.

חיים כץ: אתה אומר: זה בשבילי גם ציונות, עשיתי את זה בשדרות לציונות, אבל אני לא עובד לשם שמים, אני רוצה להרוויח – וזאת לא בושה.

חיים כץ: יישבו, יסגרו מחיר.

חיים כץ: אתה נשאר?

חיים כץ: יחזקאל חזי ניסן: אנחנו לא.

חיים כץ: אילן גילאון: מכרת?

חיים כץ: יחזקאל חזי ניסן: אנחנו לא נשארים.

חיים כץ: מה שאתה אומר, אתה בשום קונסטלציה לא נשאר.

חיים כץ: יחזקאל חזי ניסן: אנחנו לא נשארים.

חיים כץ: אנחנו לא ישנו חודשים שלמים במשך השנים, אני חושב שגם העובדים יכולים להעיד לך על כך.

חיים כץ: אנחנו לא חושבים שהפתרון נמצא אצלנו, אני לא חושב שפתרון נמצא בידי יזם פרטי בסוג כזה של פעילות, מכיוון שגם ההתחייבות שיתנו היא התחייבות שמחר תצטרך לעמוד במבחן, ומניסיוננו, דברים בשעת מבחן לא עומדים מאחוריהם, אז למה להגיע למשבר הבא?

חיים כץ: רחל אדטו: ניסיתם למכור?

חיים כץ: יחזקאל חזי ניסן:

חיים כץ: אנחנו התנינו מכירה לפעילות רק במצב של קבלת התחייבות שנוכל להעביר אותה לצד ג', ארוכת-זמן, התחייבות ממשית – כרגע קיבלנו אותה בעיקר מקופת-חולים, הסכם לשלוש שנים, ומ"שראל" קיבלנו התחייבות, כשההתחייבות הזאת ניתן למשוך אותה אחת לשנה מתחת לשטיח.

חיים כץ: בסיטואציה כזאת אני לא אשטה באף אחד ולא אמכור למישהו פעילות, כשמחר הוא יצטרך להתמודד עם אותן בעיות שאנחנו התמודדנו אתן.

חיים כץ: אם אתה לא סוגר אתם, באיזה שעה אתה סוגר את הדלת?

חיים כץ: תאריך.

חיים כץ: יחזקאל חזי ניסן: יש לנו התחייבות ללקוחות – ל"שראל" ולקופת-חולים ול"הדסה" ירושלים – התחייבות לתת להם אספקה שוטפת למהלך של שישה חודשים, בהודעה מראש.

חיים כץ: ממתי?

יחזקאל חזי ניסן: מהיום בו אנחנו מודיעים, על מנת שיוכלו להתארגן.

חיים כץ: האם הודעתם כבר?

חיים כץ: יחזקאל חזי ניסן: עוד לא הודענו, אבל לא ירחק היום.

חיים כץ: אנחנו נמצאים בתהליך הזה מאוגוסט שנה שעברה.

חיים כץ: מאה אחוז, תודה רבה.

חיים כץ: משרד הבריאות, למה סגן השר לא יכול להגיע, אתה בטח לא יכול לתת לי תשובה.

חיים כץ: ולמה המנכ"ל לא הגיע?

חיים כץ: אילן סופר: המנכ"ל נמצא בחוץ-לארץ.

חיים כץ: הנושא לא מספיק חשוב.

חיים כץ: אילן סופר: נושא מאוד חשוב.

חיים כץ: ומה תפקידך בכוח?

חיים כץ: אילן סופר: שמי אילן סופר, אני הסמנכ"ל לתכנון, תקצוב ותמחור של המשרד.

חיים כץ: ראשית, אני שמח לשמוע שהחברה עברה לרווח תפעולי, אבל לא זה מה שרציתי לומר.

חיים כץ: אנחנו רואים במפעל הזה מפעל חיוני עבור מערכת הבריאות, בדגש לחירום.

חיים כץ: המשרד, מרגע שהתחיל הסיפור הזה להתגלגל, ביצע לא מעט פעולות, לרבות ישיבה עם "שראל" והחלטה ברורה – לא כמו שזה עלה פה – שכלל בתי-החולים הממשלתיים והגופים שקשורים למערכת הבריאות הממשלתית ירכשו את המוצרים שלהם באמצעות "שראל" מחברת ניסן.

חיים כץ: המנכ"ל ביטל מכרז - - -

חיים כץ: למה צריך לעשות את זה דרך "שראל"?

חיים כץ: לא שיש לי משהו נגד "שראל", אני רוצה להבין למה אתם לא מתקשרים ישירות למפעל, עומדים במשא-ומתן עם המפעל, למה אתם צריכים לעבור את "שראל".

חיים כץ: אילן סופר: אל"ף, "שראל" הוקמה כדי לייצר רכש עבור כלל בתי-החולים הממשלתיים.

חיים כץ: אנחנו לא רצינו שיהיו בכל בית-חולים מחלקות רכש ולוגיסטיקה, ו"שראל" – שהיתה בעבר חלק ממערכת הבריאות, יספר פה אחרי כן המנכ"ל את כל ההשתלשלות – היום יש לנו הסכם לעשר שנים, הסכם רב-שנתי עם "שראל", היא מייצרת רכש עבור בתי-החולים, היא עושה את זה עם יתרון לגודל, היא קונה את התרופה עבור 11 בתי-חולים במכרז אחד, ועל-ידי כך היא משיגה הרבה מאוד יתרונות כלכליים.

חיים כץ: היא גם עושה לוגיסטיקה.

חיים כץ: אני בא מארגון עובדים ואני עושה הרבה משאים-ומתנים.

חיים כץ: אני מעולם לא רציתי לנצח ספק.

חיים כץ: אני רוצה שהוא ירוויח ואני איהנה.

חיים כץ: אם אני מנצח אותו – כמו שאתה אומר, יתרון לגודל – והוא טוען שהוא לא מרוויח כסף, בשורה התחתונה או שהוא יגנוב אותך או שהוא יסגור.

חיים כץ: דוד בוסקילה: או שהוא יקנה מסין.

חיים כץ: או שהוא יקנה מסין.

חיים כץ: אז הוא יסגור.

חיים כץ: אילן סופר: המשמעות של יתרון לגודל, שאנחנו מביאים חוזה גדול עם הרבה מאוד פריטים, בוודאי שזה משתלם גם לספק.

חיים כץ: זה לא משתלם רק לזה שרוכש.

חיים כץ: אני שומע שלא.

חיים כץ: אילן סופר: אנחנו הבטחנו רכש לשלוש שנים כרגע.

חיים כץ: כמובן שזה יהיה רכש רב-שנתי ואנחנו החלטנו החלטה ברורה במשרד שקונים באמצעות חברת ניסן, כלל בתי-החולים הממשלתיים, באמצעות חברת "שראל", ואני מניח שזה יתרון כלכלי ענק.

חיים כץ: העניין זה לא הכמות, אתה יכול לקנות ממנו כמות עצומה במחיר הפסד.

חיים כץ: העניין שאתה צריך לתת לו להרוויח ולחיות.

חיים כץ: אילן סופר: קודם כול, אמרתי בתחילת דבריי שהמעבר לרווח תפעולי מראה שיש שיפור כנראה גם ברמת המחירים, וצריך להבין – ההסדרה הזו עולה לנו כסף.

חיים כץ: בתי-החולים לוחצים.

חיים כץ: יש שיפור, גם לא נוחתות לשמחתנו קטיושות כל שעה בשדרות.

חיים כץ: שמענו מה אמר המנכ"ל בזמן התגובה כשזה קורה.

חיים כץ: אילן סופר: אנחנו מסכימים במאה אחוזים שהמפעל הזה צריך להמשיך ולהתקיים בשדרות, אין ויכוח על זה.

חיים כץ: אני אומר שהמעבר לרווח תפעולי נובע מכך שהשתפרה רמת המחירים, הבטחת הרכש הרב-שנתי היא משמעותית ביותר – אגב, היא עולה לנו גם כסף.

חיים כץ: בתי-החולים לוחצים לקנות באופן ישיר מסין, זה עולה להם יותר זול.

חיים כץ: גם הם נאנקים תחת הבעיות התקציביות שיש להם בבתי-החולים.

חיים כץ: צריך להבין שמשרד הבריאות משלם פה עוד כסף כדי להבטיח את הרכש הזה, זה פשוט עולה לנו יותר כסף מאשר אילולא היינו קונים.

חיים כץ: תסביר לי.

חיים כץ: אתה משלם יותר כסף, הכול בסדר, אבל הוא אומר: אל תעשו לי טובות יותר, לא רוצה להיות שם, לא רוצה לסבסד אתכם.

חיים כץ: זה בדיוק כמו המכרז הסיעודי שבא בג"צ ואמר: מספיק, אי-אפשר לנהל את העסק במחירים כאלה.

חיים כץ: אילן סופר: רווח תפעולי של 9% בשוק הזה הוא רווח מכובד.

חיים כץ: זה מה שהוא אמר, לא אני.

חיים כץ: רחל אדטו: אילן, אתם מתנהגים כמו מונופול.

חיים כץ: ההתנהלות היא כמו מונופול, וזה מה שקורה.

חיים כץ: "שראל" מתנהגת ומכופפת את כולם בכוח שיש לה.

חיים כץ: אילן סופר: "שראל", התכלית שלה היא להשיג רכש יעיל וזול עבור בתי-החולים, בשביל זה היא קמה.

חיים כץ: יעקב אדרי: זה המחיר.

חיים כץ: רחל אדטו: ועדיין הם עוקפים את "שראל".

חיים כץ: אילן סופר: לכן התערבנו פה והחלטנו שיהיה רכש רב-שנתי וגם רמת המחירים כנראה השתפרה.

חיים כץ: זה המצב.

חיים כץ: רמת המחירים השתפרה למי?

חיים כץ: אילן סופר: למפעל.

חיים כץ: איך הוא עבר לרווח תפעולי של 9%?

חיים כץ: הוא הרגע אמר את זה.

חיים כץ: הנתונים שראינו לפני שנה היו נתונים אחרים לגמרי, זה לא קרה במקרה.

חיים כץ: צריך להבין את זה.

חיים כץ: אולי הדולר ירד ב-5% ואז כל הציוד שהוא קונה, יותר זול ב-5%?

חיים כץ: בחודש האחרון הדולר ירד ב-6%, 7%, ואז הרכש שהוא קונה הרבה יותר זול.

חיים כץ: לא שאתה באת והעלית לו את המחיר.

חיים כץ: אילן סופר: זה לא נובע רק מירידת הדולר.

חיים כץ: "שראל" יכולה לדבר בשם עצמה, עם ההסכמים המסחריים שהיא עושה עם חברת ניסן, יושב פה המנכ"ל.

חיים כץ: אילן גילאון: תתמקד למה לא לסגור ואיך עושים לא לסגור.

חיים כץ: אילן סופר: איך לא לסגור, מבחינת המשרד, אנחנו מבטיחים רכש ארוך-טווח של חברת "שראל" לכלל בתי-החולים הממשלתיים ולגופי המשרד מול חברת ניסן.

חיים כץ: זאת התחייבות שלנו.

חיים כץ: במחיר שהם יוכלו לחיות.

אילו סופר: אני מניח שזה יהיה מחיר שהם יוכלו לחיות.

אילו סופר: בוודאי.

אילו סופר: אבי בוסקילה: כן.

חיים כץ: אחרת מה עשינו.

אילן סופר: לדעתי, הם הגיעו להסכם אבל אני לא רוצה לדבר בשם חברת "שראל".

אילן סופר: הם הגיעו להסכם, לדעתי גם הסכם מחירים הם הגיעו, תיכף יפרטו את זה.

אילן סופר: קופת-חולים כללית, אני רוצה לציין לחיוב, גם היא נרתמה לעניין, היא בערך חצי מהרכישות וגם היא פעלה והבטיחה רכש רב-שנתי, כך שיש לו שני לקוחות מאוד גדולים שבאים אליו ואומרים לו: יש לך רכש רב-שנתי מבחינתנו לשנים הבאות, אני מניח שגם במחירים סבירים שהוא יוכל להתקיים בהם.

אילן סופר: יש משהו שלנו לא כל כך ברור – למה החברה לא פעלה מול משרד התמ"ת להגדיר את עצמה כמפעל חיוני – יש הסדרה לעניינים האלה.

אילן סופר: אני יודע שיש גם תמיכה של משרד התמ"ת במפעלים חיוניים ואני יודע שהמפעל, גוף פרטי, הוא צריך לפעול מול התמ"ת.

חיים כץ: אתה יודע שיש ביורוקרטיה בארץ הזאת?

חיים כץ: אילן סופר: דיברתי אני עם משרד התמ"ת, ונאמר לי שלא נעשתה פנייה אליהם בכלל.

חיים כץ: זה חבל.

חיים כץ: זה משהו אחר.

חיים כץ: אבי פלדמן: לא יודע עם מי דיברת.

חיים כץ: אילן סופר: אז יכול להיות שאני טועה.

חיים כץ: יש קצת ביורוקרטיה, ועד שהעסק זז בממשלה - - - אילן סופר: אמרתי שמשרד הבריאות רואה במפעל הזה מפעל חיוני.

חיים כץ: אילן גילאון: התמ"ת פה?

חיים כץ: אז תודיעו להם.

חיים כץ: אילן סופר: ואנחנו היינו רוצים שהמפעל גם יעשה הסדרת העניין של מפעל חיוני מול משרד התמ"ת, כמקובל במפעלים כאלה.

חיים כץ: יעקב אדרי: מה זה מעניק?

חיים כץ: בטח מענקים.

חיים כץ: קריאה: אין חיה כזאת.

חיים כץ: אלי אפללו: אין חיה כזאת, זה סתם אמירות ריקות.

חיים כץ: להגיד, לגלגל את הכדור מכאן לכאן.

חיים כץ: אילן סופר: לגבי חברת "שראל" – לממשלה יש הסכם לעשר שנים עם חברת "שראל" לרכש, זה הסכם שנחתם לאחרונה.

חיים כץ: לחברה יש סדר-יום משלה, יש לה הנהלה, יש לה דירקטוריון.

חיים כץ: למען הגילוי הנאות אני אגיד שאני נציג הממשלה בדירקטוריון, אז אני לא רוצה להיכנס ולהגיד מה החלטות הדירקטוריון בעניין הזה.

חיים כץ: אני אגיד פה החברה, אבל החברה צריכה לקבל החלטה האם היא רוצה להיכנס לנושא של רכש או העברת בעלות או דברים מהסוג הזה, כשאני מניח – אני אומר מהידע שלי – שזה לא מליבת העיסוק של "שראל".

חיים כץ: אתה כדירקטור היית ממליץ לה?

חיים כץ: אילן סופר: לא.

חיים כץ: אתה מבין למה?

חיים כץ: אילן סופר: זה לא ליבת העיסוק של החברה.

חיים כץ: בסדר, אז מה.

חיים כץ: אילן סופר: אין לה ידע בנושא הזה, היא לא עוסקת בייצור.

חיים כץ: היא עוסקת ברכש, זה עולם אחר לגמרי.

חיים כץ: אתה כדירקטור, תבין, יש אחריות דירקטורים.

חיים כץ: מה פתאום שתמליץ לה להיכנס לייצור במחירים שאתם משלמים.

חיים כץ: בסדר, אני לא כועס, אתה עושה את עבודתך כדירקטור.

חיים כץ: אילן סופר: אני רוצה בכל זאת לחדד שתי נקודות מרכזיות.

חיים כץ: ראשית, הבטחת רכש רב-שנתי – זה חשוב, זה מהותי.

חיים כץ: נכון.

חיים כץ: תלוי באיזה מחיר.

אילן סופר: שנית, יש גם הסכם מחירים, נדמה לי מעודכן, "שראל" תפרט את זה.

אילן סופר: ולראיה, יש מעבר לרווח תפעולי, דיברו פה על 10%, 9%.

אילן סופר: זה משמעותי, זה אור בקצה המנהרה.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: חבר הכנסת אלי אפללו.

חיים כץ: אלי אפללו: תודה, קודם כול אני מברך אותך על המהירות ועל כך שאתה מכנס את הוועדה – ועדה שפועלת לנסות למצוא את הפתרונות.

חיים כץ: אני שומע את הדברים שנאמרו פה, אבל לצערי יש לי ניסיון, אדוני ראש העיר דוד בוסקילה אמר לי את מילת המפתח שצריך לפתור את הבעיה, אין ברירה.

חיים כץ: מאה משפחות בשדרות זה להרוס גם ככה את העיר – לא רק בהפגזות אלא מבחינה כלכלית שהמצב שלה כל כך גרוע.

חיים כץ: אז הממשלה ו"שראל" יכולים לדבר ביניהם ככה באוזן כדי לשמוע זה את זה אבל לא אותנו אולי.

חיים כץ: לבעל מפעל יש זכות לגיטימית להגיד: עד כאן, אני רוצה למכור.

חיים כץ: עם כל הכבוד, הייתי רוצה שהוא ימשיך, אבל זה עסק פרטי כלכלי והגיעו מים עד נפש – אני מתאר לעצמי, אנחנו גם דיברנו בינינו.

חיים כץ: אין לו כדאיות וכבר נמאס לו משיטת הסחטנות של המוסדות ושל המפעלים הממשלתיים, של הכוח של בתי-החולים הממשלתיים.

חיים כץ: מה שנשאר לעשות, אדוני היושב-ראש, כל הסיסמאות האלה לגבי הרכש במצוקה זה גם אמירות ריקות מתוכן, אין דבר כזה.

חיים כץ: נציג משרד הבריאות, אני הקשבתי לך קשב רב, הייתי רוצה שתקשיב לי כי אתה אומר דברים לא נכונים, ובחוסר ידע – אני לא רוצה להגיד לך משהו אחר.

חיים כץ: אין דבר כזה בתמ"ת.

חיים כץ: כל מה שיש לך להגיד, בוא תגיד לנו את האמת.

חיים כץ: מי שיכול להפעיל את המפעל הזה – שזה מפעל חיוני – אם אתם רוצים ואין לכם אחריות מבחינה לאומית, זה להביא לכאן מי שיכול לקנות את המפעל הזה, מי שצריך לקנות את המפעל זה "שראל", אין ברירה.

חיים כץ: הוא הרוכש, הוא זה שיכול לעשות הכוונה מול בתי-חולים ממשלתיים.

חיים כץ: כל מה שאומרים, אדוני היושב-ראש, הפתרון הוא מול האנשים האלה.

חיים כץ: לא נגד בעל המפעל ולא נגד העובדים ונגד ראש העיר ונגד התמ"ת – כל זה סיפורים.

חיים כץ: מי שיכול לעשות את זה, יש אמצעים לקבל מענקים מסוימים בתמ"ת ברגע שזה עובר בעלות, לא ברגע שזה כבר קיבל את המענקים.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, אני קודם כול מברך אותך שקיימת את הדיון.

חיים כץ: ביקשתי להעביר את זה גם בוועדת הכספים כי לא ידעתי שמתקיים דיון פה, לאחר שביקשתי את זה במליאה.

חיים כץ: פה, אם הם לא יבינו בדרך הנכונה, "שראל" ומשרד הבריאות – התפלאתי שבא לענות על השאילתא שלי שר התמ"ת כאשר היה צריך להיות סגן שר הבריאות.

חיים כץ: אם אתם מדברים על סיסמאות ולא רוצים לפתור, בואו תסגרו את כל הפריפריה, זה מה שאתם אומרים – הכול כדאיות כלכלית.

חיים כץ: לא כדאי פה, לא כדאי כאן, לא כדאי כאן, מה אתם רוצים?

חיים כץ: חבל שלא מגיע לפה סגן שר הבריאות או המנכ"ל.

חיים כץ: זה ברמה שהם צריכים לקבל החלטות, אדוני היושב-ראש.

חיים כץ: עם כל הכבוד לאיש הנחמד הזה, זה לא בהחלטתו.

חיים כץ: "שראל" תמשיך לנסות לסחוט ולקחת עדיפות, לקנות מסין.

חיים כץ: איפה העידוד של כחול-לבן?

חיים כץ: אין לכם.

חיים כץ: זה בשבוע הבא.

חיים כץ: חברת הכנסת רחל אדטו.

חיים כץ: רחל אדטו:

חיים כץ: פה בוועדה הזאת ישבנו על שני דברים דומים – גם על המדים שהצבא והשב"ס והמשטרה העדיפו לקנות בחוץ-לארץ, מהשיקולים הכספיים, במקום לעודד את הגליל, את הצפון, את הפריפריה, וכן עיר הבה"דים שהעבירו את עבודות הקבלנות, שוב משיקולים כלכליים, לאנשים שהם לא קשורים לפריפריה ואנשים שהם בכלל חברות חיצוניות.

חיים כץ: ושוב אנחנו נוכחים בנושא דומה, שלפעמים השיקול על הקצה, על הכספים הקטנים, מוליך כאן למעגל העדפה של מפעלים, מתוך הסתכלות כלכלית גרידא בלי להסתכל על התמונה הכללית.

חיים כץ: צר לי.

חיים כץ: "שראל" היא מונופול, "שראל" מתנהגת כמונופול, למרות שמחייבים את בתי-החולים הממשלתיים לקנות רק דרך "שראל", יש הרבה זליגה משם.

חיים כץ: משרד הבריאות מנסה לכוון את בתי-החולים הממשלתיים.

חיים כץ: יחד זאת, המפעלים – ואני יודעת זאת מידע אישי מעבודתי הקודמת – גם המחירים שמוכתבים על-ידי "שראל" הם לא המחירים הטובים ביותר שניתן להשיג, גם בקניית תוצרת הארץ.

חיים כץ: יש בהחלט מה ללחוץ בנושא הזה, ואני אומרת זאת בביטחון מוחלט, באחריות מוחלטת על המשפט האחרון שאמרתי.

חיים כץ: ולכן, אם בנושא תוצרת כחול-לבן הצלחנו להעביר דרך חקיקה גם את הקנייה של הבגדים, אם הטקסטיל עבר רק בחקיקה, יכול להיות שיש דברים שצריכים לעבור בחקיקה – העדפה של תוצרת כחול-לבן במפעלים חיוניים במקומות שהם מקומות מועדפים.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: תודה.

חיים כץ: הייתי רוצה לשמוע סקירה על "שראל".

חיים כץ: איזו חברה זאת – רווחים, תנאים, אני רוצה לדעת הכול על "שראל" – מחזורים, היקפים, מספר עובדים, וכן הלאה.

חיים כץ: אבי בוסקילה: שמי אבי בוסקילה, אני מנכ"ל חברת "שראל".

חיים כץ: דוד בוסקילה: לא קרוב שלי.

חיים כץ: אבי בוסקילה: אנחנו לא קרובים.

חיים כץ: אינני יודע אם זו מחמאה לי או לו.

חיים כץ: אני אציג, אבל ברשותך, נאמרו פה כל כך הרבה דברים לא מדויקים.

חיים כץ: תתחיל להציג את המפעל.

חיים כץ: אבי בוסקילה: חברת "שראל" היא חברה פרטית בבעלות עמותת בתי-חולים למען הציבור.

חיים כץ: היא הוקמה בהתאם להחלטת ממשלה בעקבות ועדה של השופטת נתניהו.

חיים כץ: אלי אפללו: מה זה פרטית, סליחה.

חיים כץ: אבי בוסקילה: המעמד המשפטי שלה, היא חברה פרטית.

חיים כץ: אלי אפללו: אבל היא לא פרטית.

חיים כץ: אבי בוסקילה: אבל היא בבעלות.

חיים כץ: אלי אפללו: בבעלות - - -

חיים כץ: חבר הכנסת אפללו, תן לו להסביר.

חיים כץ: אבי בוסקילה: היא חברה שלא נתמכת ולא נסחרת בבורסה.

חיים כץ: אלי אפללו: בתי-חולים ממשלתיים, לא נתמכת?

חיים כץ: קריאה: - - - אלי אפללו: אתה צודק, אבל מטעים אותך פה.

חיים כץ: אבי בוסקילה: החברה מבצעת רכש לבתי-חולים, למוסדות רפואה, בעיקר ממשלתיים וגם למוסדות ציבוריים.

חיים כץ: ליבת הפעילות של החברה – יש בחברה כ-117 עובדים, מחזור פעילות של מעל 800 מיליון שקלים.

חיים כץ: בחברה יש הסכם עם הממשלה, תחת פיקוח ובקרה יש נציג משרד אוצר, יש נציג בתי-חולים בדירקטוריון, יש נציג משרד הבריאות.

חיים כץ: כמה חברים בדירקטוריון?

חיים כץ: אבי בוסקילה: יש כשמונה-תשעה חברים בדירקטוריון.

חיים כץ: כמה דח"צים?

חיים כץ: אבי בוסקילה: אנחנו לא חברה ציבורית במובן של דח"צים.

חיים כץ: יש מנהל בית-חולים ויש אנשי ציבור בחברה.

חיים כץ: כשאני אומר תחת פיקוח ובקרה, החברה היא לא חברה שפועלת להשאת רווחים.

חיים כץ: כמו שנאמר, יש הסכם מאוד מסודר, תוך שקיפות.

חיים כץ: היא לא מלכ"ר.

חיים כץ: אבי בוסקילה: היא לא מלכ"ר אבל יש הסכם עם האוצר ומשרד הבריאות, כך שכל הרווחים מעבר להון העצמי שנקבע שהחברה צריכה, חוזרים למערכת הבריאות הממשלתית.

חיים כץ: כמה החזרתם בשנה האחרונה, מעל ההון?

חיים כץ: אבי בוסקילה: זה לא עניין של רווחים.

חיים כץ: לא הרווחתם כלום.

חיים כץ: כמה מעל ההון העצמי הנדרש שלכם, העברתם חזרה?

חיים כץ: אבי בוסקילה: לא יודע להגיד לך בצורה מדויקת.

חיים כץ: אתה לא יודע?

חיים כץ: אבי בוסקילה: מה שהוחזר לבתי-החולים מעבר להון העצמי, הוחזרו מספר מיליוני שקלים.

חיים כץ: כמה?

חיים כץ: אבי בוסקילה: מעל ההון העצמי הוחזרו כשלושה-ארבעה מיליון שקלים.

חיים כץ: בדיוק מה שהוא הפסיד.

חיים כץ: שים לב, בדיוק מה שהוא הפסיד.

חיים כץ: אבי בוסקילה: אבל הוא לא הפסיד.

חיים כץ: מה זאת אומרת לא הפסיד?

חיים כץ: למה הוא סוגר?

חיים כץ: אבי בוסקילה: אני אסביר.

חיים כץ: אימא שלי אמרה שיש שני סוגי אנשים: יש מסבירים ויש מצליחים.

חיים כץ: לך יש מלא הסברים, ולמשרד הבריאות יש מלא הסברים, והוא – שצריך להרוויח ולחיות – אומר: אל תעשו לי טובות, לא רוצה להיות שם.

חיים כץ: אתם מנצחים את החולים, את מי אתם מנצחים.

חיים כץ: אז ניצחתם את שדרות, החזרתם להם כסף, הוא סוגר, ואתה בעד הפריפריה, בתור חבר דירקטוריון.

חיים כץ: אבי בוסקילה: תנו לי בבקשה לדבר, ברשותך, כי נאמרים פה כל כך הרבה דברים, עד כדי עליהום על חברה, בלי לדעת דבר וחצי דבר על המציאות שקורית גם עם חברת ניסן.

חיים כץ: תנו לי להשמיע את הדברים, ורק לאחר מכן אני אשמח לשמוע כל ביקורת.

חיים כץ: ליבת הפעילות של חברת "שראל" זה רכש ולוגיסטיקה רפואית לבתי-חולים, ולא ייצור.

חיים כץ: הבנו.

חיים כץ: אבי בוסקילה: נזרקו פה הרבה מאוד מספרים.

חיים כץ: "שראל" רוכשת מניסן סדר גודל של שישה-שבעה מיליון שקלים בשנה, מתוך מחזור של עשרות מיליוני שקלים בחברת ניסן.

חיים כץ: אלה הנתונים.

חיים כץ: "שראל", מאז ומתמיד, בניגוד לאווירה שנוצרה פה, תומכת מאוד בחברת ניסן – גם כשהיה שער הדולר לפני מספר שנים, "שראל" קיבעה את שער הדולר מזה שנים ל- 4.3 שקלים, בתקופה הזו שבה חברת ניסן נקלעה לקשיים – ואגב, מאז ומתמיד גם "שראל" הכריזה על ניסן כספק יחיד.

חיים כץ: אתם קונים מהם בדולרים?

חיים כץ: אבי בוסקילה: תיכף אגיד מילה על זה, גם בניגוד להרבה דברים שנשמעו פה.

חיים כץ: "שראל" הכריזה על חברת ניסן, למרות התקפות אישיות שגם אני באופן אישי קיבלתי – ויודעים את זה היטב חברת ניסן.

חיים כץ: אבל אותך לא יפטרו.

חיים כץ: מאה עובדים שם יפטרו.

חיים כץ: אבי בוסקילה: סליחה.

חיים כץ: "שראל" שנים הכריזה על ניסן כספק יחיד, מתוך ההבנה שנכון לקנות מהמפעל הזה ולהחזיק את המפעל הזה.

חיים כץ: יש עוד מפעל?

חיים כץ: אבי בוסקילה: לא.

חיים כץ: כשאני אומר - - -

חיים כץ: אז מה מתוך הבנה?

חיים כץ: אבי בוסקילה: "שראל" לא ייבאה מסין.

חיים כץ: היא לא יכולה, היו סוגרים אותך.

חיים כץ: ממשלת ישראל, עם כל הכבוד לה, לא יכולה להרשות לעצמה לעשות את זה מהמקפצה, היא עושה את זה דרכך בתוך הבריכה.

חיים כץ: אבי בוסקילה: אני אומר – בניגוד למה שנאמר על כחול-לבן, "שראל" לא ייבאה.

חיים כץ: בנוסף, אפרופו לגבי מחירים.

חיים כץ: אנחנו עשינו מהלך, בהנחיית משרד הבריאות ובתמיכה שלנו, עם שירותי בריאות כללית, שהוא רוכש סדר גודל אפילו יותר מאתנו – אנחנו הסכמנו למנגנון עדכון מחירים חסר-תקדים.

חיים כץ: מנגנון שהוא צמוד לשער הדולר, שהוא צמוד לחומרי הגלם והוא צמוד לשכר המינימום.

חיים כץ: במסגרת המנגנון הזה, רק בחצי שנה האחרונה המחירים של חומרי החבישה עלו בסדר גודל של 50%, וזהו הסכם שעשינו לכמה שנים קדימה.

חיים כץ: אז פה מדברים על לחיצות, על לחץ.

חיים כץ: למה הוא סוגר?

חיים כץ: הכול כל כך טוב.

חיים כץ: אבי בוסקילה: אתה שואל אותי למה הוא סוגר?

חיים כץ: כן.

חיים כץ: אתה הספק היחידי שלו.

חיים כץ: אבי בוסקילה: לא, אני לא יחיד.

חיים כץ: מיכאל פורת: לקוח.

חיים כץ: אתה הלקוח הכמעט יחידי.

חיים כץ: אבי בוסקילה: ממש לא.

חיים כץ: אני רוכש בין שישה לשבעה מיליון שקלים מתוך מחזור של 40-30 מיליוני שקלים.

חיים כץ: הוא אומר 20 מיליון.

חיים כץ: אבי בוסקילה: מנהל ניסן, כמה המחזור?

חיים כץ: יחזקאל חזי ניסן: ברמות המחירים של היום, אתה וקופת-חולים, כל אחד כ-10 מיליון שקלים מתוך 35 מיליון שקלים מכירות.

חיים כץ: אתה 25% מהמכירות שלו.

חיים כץ: אבי בוסקילה: אבל דווקא בגלל שאני 25%, אני לא רוכש מוצרי חבישה מחוץ-לארץ.

חיים כץ: אני התחייבתי לשלוש שנים, הצמדתי את זה למנגנון עדכון מחירים שלא קיבל אף ספק במדינת ישראל.

חיים כץ: יותר ממה שאנחנו עשינו – תמיכה יותר גדולה מזו?

חיים כץ: ופה מדברים על לחץ ועל הורדת מחירים, מאיפה המציאו את הדברים האלה.

חיים כץ: אני מבקש שתסביר לי.

חיים כץ: אתה עושה לי רושם של בן אדם מבין, לא סתם שמו אותך להיות מנכ"ל.

חיים כץ: אבי בוסקילה: תודה.

חיים כץ: יש לך את היכולות, יש לך את הכישורים.

חיים כץ: למה הוא סוגר?

חיים כץ: אתה נותן לו הכול, כל כך טוב, למה הוא אומר: די, לא רוצה יותר?

חיים כץ: למה?

חיים כץ: אבי בוסקילה: להבנתי, הבעלים של חברת ניסן לא חושב שיש עתיד לייצור החבישה במדינת ישראל.

חיים כץ: זו דעתי.

חיים כץ: יעקב אדרי: זה דבר שתמיד יהיה לו שימוש.

חיים כץ: אבי בוסקילה: שואלים אותי, צריך לשאול אותו.

חיים כץ: אני מציג עובדות, ואגב – לא במקרה ולא בכדי המפעל נכנס לרווחיות, וכמו שאמרתי, תוך התחייבות שלנו עם גיבוי משרד הבריאות.

חיים כץ: רק השבוע, אגב, משרד הבריאות ביטל מכרז שבית-חולים רמב"ם יצא אתו, תחת ההנחיה הזאת שמבצעים רכש באמצעות ניסן בלבד, ותחת המנגנון שדיברתי עליו.

חיים כץ: כמו שאמרתי, כל מה שנאמר פה על החברה ועל ההתנהלות בהיבט הזה, הוא פשוט לא נכון, הוא גם לא הוגן.

חיים כץ: הבעיה היא שבאמת צריך למצוא פתרון.

חיים כץ: אגב, מה שמציע הבעלים זה לא למכור את החברה, זה למכור את הפעילות.

חיים כץ: צריך למצוא פתרון לגורם שמבין בייצור, שעוסק בייצור, שזה ליבת הפעילות שלו.

חיים כץ: צריך לעשות את זה יחידת סמך של משרד הבריאות.

חיים כץ: אבי בוסקילה: ואגב, אנחנו התחייבנו שגם מי שירכוש את החברה, אנחנו נמשיך בהתחייבות הזו לטווח ארוך.

חיים כץ: יותר מזה, גם התחייבנו שכל מי שלא ירכוש את החברה, ההתחייבות שלנו לרכש לטווח ארוך, אנחנו כמובן נמשיך בהתחייבות הזו ונסייע בכל מה שניתן כדי שירכשו את המפעל והמפעל הזה יתקיים.

חיים כץ: המפעל, יש בו עובדים טובים, יש בו אגף שירות טוב, יש בו מוצרים טובים, ואנחנו בהחלט תומכים בקיום של המפעל.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: חבר הכנסת אילן גילאון.

חיים כץ: אילן גילאון: זה מזכיר לי, אני הייתי פעם גרעינצ'יק בקיבוץ, ואז חדר האוכל החליט שהוא קונה את המוצרים שלו מהמטעים – את הפירות מהמטעים ואת הירקות מהגן-ירק.

חיים כץ: אבל מה, זה נעשה לו פתאום יותר מדי יקר, מאותו קיבוץ.

חיים כץ: ואז הוא התחיל לקנות את זה אצל ספק חיצוני כי היה לו יותר זול.

חיים כץ: מה שקרה בפועל, שסגרו את המטע בגלל הסיפור הזה.

חיים כץ: חבר'ה, אני לא יודע.

חיים כץ: לא יודע אם זה "שראל", אני לא הייתי נטפל דווקא אליהם.

חיים כץ: יכול להיות שגם קופת-חולים היא גורם פה.

חיים כץ: כמה דברים ברורים לגמרי, ראשית, שהמפעל הזה צריך להתקיים; שנית, שהוא צריך להתקיים במקום שהוא מתקיים; שלישית, שמשהו כאן לא דופק, אחרת לאף אחד לא היתה סיבה ללכת למכור את זה.

חיים כץ: אם המפעל הזה הוא רווחי ולבעל-הבית התחיל להיות משעמם, בוודאי מישהו יכול לקחת אותו בתור רווחי.

חיים כץ: הרי אתה בעצמך, סמנכ"ל משרד הבריאות, אומר שיש רווח תפעולי למפעל.

אילן סופר: זה החברה אמרה.

אילן סופר: אילן גילאון: אמרת את זה כדי לחזק.

אילן סופר: אני, את האחריות בסופו של דבר לא תולה – זה דיון אחר, "שראל" – בסופו של דבר אני תולה את האחריות לכך שהמפעל לא ייסגר, בדומה וכפי שטיפלנו בזמנו ב"פרי גליל" או כמו שטיפלנו ב"עוף העמק".

אילן סופר: בדיוק המבנה הזה חייב להיסגר כאן בסופו של דבר, לרבות אפשרות שממשלת ישראל – שים לב טוב מה אני אומר לך – בלי פחד, היא גם תרכוש, תיקח את האחריות על רכישת מקור ייצור, שזה מאוד מאוד מפחיד אותה.

אילן סופר: ולכן אני חוזר למעלה.

אילן סופר: אני חוזר אליך, קודם כול, ולתמ"ת ולאוצר – הכול ביחד.

אילן סופר: אנחנו בהחלטה שלנו יכולים להחליט רק דבר אחד – שאנחנו נעשה את כל הרגולציות האפשריות כדי שהמפעל הזה יתקיים.

אילן סופר: אפשר לעשות זאת בכל מיני צורות, בהגנה על המוצר.

אילן סופר: ברור לגמרי שזה גם מפעל חיוני משום שהמוצר הזה לא מיוצר על-ידי אף אחד נוסף, הוא מוצר ביטחוני בסך הכול.

אילן סופר: זה ברור לגמרי שמפעל כזה צריך להתקיים, אני הכי מפחד מסגירת מפעלים של מאה עובדים, עם שכר פחות או יותר מינימום פלוס – אני מעריך שזה פחות או יותר השכר.

אילן סופר: אלה הדברים שגוועים לאיטם, ופתאום אנשים פשוט נמוגים בשדרות.

אילן סופר: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שהאחריות בסופו של דבר נקראת משרד הבריאות.

אילן סופר: אם הוא יכול לעשות את זה באמצעות קופת-חולים או באמצעות "שראל", או שניהם ביחד, או יזם שלישי או רביעי או חמישי, אותנו זה לא צריך לעניין.

אילן סופר: אנחנו צריכים להחליט בסופו של דבר שבכל מקרה ובכל צורה המפעל הזה לא נסגר, זה הכול.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: דוד בוסקילה, בבקשה.

חיים כץ: דוד בוסקילה: דוד בוסקילה, ראש עיריית שדרות.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מודה לכם ושמח על כינוס הדיון הזה, ואני חושב שהדיון הזה, יותר משהוא נועד לתקן עולם, הוא צריך לתקן איזושהי מציאות עגומה שנוצרה בשדרות שנתיים וקצת אחרי "עופרת יצוקה", שנתיים וקצת שהן טווח הזמן שממשלת ישראל גרעה מזיכרונה את כל האירועים הכואבים שעברו על שדרות, והחליטה למשוך את ידה בהרבה מאוד תחומים, ודרך אגב זה אחד מהם.

חיים כץ: זה לא המקרה הקלסי של "הילד הרע", של בעל מפעל רע, לא בסדר, צריך לזרוק אותו לכל הרוחות ולרמוס אותו.

חיים כץ: זה לא המקרה הקלסי, אני חייב לציין.

חיים כץ: זה לא המקרה בכלל.

חיים כץ: דוד בוסקילה: אני אומר, זה לא המקרה בכלל.

חיים כץ: האיש בא בתקופת כהונתי הקודמת לשדרות, הקים מפעל, קיים את המפעל הזה 20 שנה או קצת פחות, בשביעות-רצון גדולה מאוד של העובדים, באהבה שהעובדים גילו כלפיו, בנאמנות של העובדים למפעל ובעובדה שבמשך אותן 20 שנה לא ההסתדרות ולא עיריית שדרות נדרשו לטפל בסכסוכי עבודה שנבעו מהתעללות של מעסיק בעובדים.

חיים כץ: כלומר, זה גם לא מעסיק שאני יכול להגיד שיש לו היסטוריה של פורענות.

חיים כץ: במקרה הזה ישב חזי ניסן במשך 20 שנה והתקיים בו הסיפור המפורסם על ההוא שהלך למכור את הסוס בשוק, שאלו אותו: כמה אתה רוצה עבור הסוס, אמר: מיליון שקל.

חיים כץ: שאלו: מי האידיוט שישלם לך מיליון שקל עבור הסוס?

חיים כץ: חבר התערב אתו.

חיים כץ: בערב התקשר אליו ושאל: מכרת את הסוס?

חיים כץ: אמר: מכרתי.

חיים כץ: בכמה?

חיים כץ: מיליון שקל.

חיים כץ: נתנו לך מיליון שקל במזומן?

חיים כץ: אמר: לא.

חיים כץ: נתנו לי שני חמורים, כל אחד חצי מיליון שקל.

חיים כץ: השאלה מה עושים עם האיש.

חיים כץ: האיש בא ואומר לך היום: גם אם יתנו לי עוד 10% רווח, הוא לא רוצה להישאר.

חיים כץ: האיש זה לא הבעיה שלנו.

חיים כץ: האיש ירצה ללכת – ילך.

חיים כץ: דוד בוסקילה: אני אומר, האיש הוא לא ה-issue פה.

חיים כץ: הוא רוצה ללכת.

חיים כץ: היום עומדת השאלה האם מדינת ישראל ממשיכה לנהוג מוסר כפול.

חיים כץ: מה זה מוסר כפול?

חיים כץ: פעם אחת אומרים לבתי-החולים – תרכשו איפה שזול; וכשבתי-החולים רוכשים בסין ומגיע להם קונטיינר עם חומרי חבישה מזוהמים, אין להם ברירה, הם לא יסגרו חדרי ניתוח, הם פונים לניסן כי הם יודעים שהוא מפעל חיוני שיש לו מלאים, והוא מחויב להחזיק מלאים מתוקף היותו מפעל חיוני, ואף אחד לא משלם עבור המלאים האלה.

חיים כץ: הם פשוט שם כדי לענות על המחדלים של מדינת ישראל או על צורת הרכישה.

חיים כץ: אני לא חושב ש"שראל" זה "הילד הרע" בסיפור הזה, באמת, אבל יש ל"שראל" מידה של תכונה שיכולה להציל את המפעל הזה, כן.

חיים כץ: אני אומר לך, אדוני, יש קונים פוטנציאליים למפעל הזה, ובעל המפעל בהגינות אמר לי: אני לא רוצה למכור את זה למישהו שבעוד חצי שנה יסגור.

חיים כץ: אני יכול.

חיים כץ: הרי אם בעל המפעל חומד פה לכספו, הוא בא ואומר: אני מוכר, אחריי המבול, מצידי שייסגר, נמכור את המכונות כגרוטאות, לא מעניין.

חיים כץ: יש פה בעל מפעל שאומר: אני רוצה למכור את הפעילות כפעילות שעובדת, כדי להגן על מאה עובדים.

חיים כץ: מה זה מאה עובדים?

חיים כץ: זה מאה עובדים שמרביתם נשים, ותעסוקת נשים בכל מדינת ישראל זה בעיקר בפריפריה.

חיים כץ: זה מאה משפחות.

חיים כץ: דוד בוסקילה: מאה משפחות.

חיים כץ: אני באמת מבקש, אדוני – זה בעצם המצב.

חיים כץ: אם הגורמים הרוכשים הם גם הגורמים שמשתמשים במוצר, שם את האצבע חבר הכנסת אפללו על העניין – הם בעצם מבטיחים את הצלחת המפעל.

חיים כץ: אלי אפללו: נכון.

חיים כץ: גם התמ"ת.

חיים כץ: דוד בוסקילה: לא אם יבוא מישהו שאין לו שום מחויבות לעניין.

חיים כץ: בוסקילה – שהוא לא קרוב משפחתי – אני אומר: נכון שאין להם ניסיון בייצור, אבל מה נעשה, מדינת ישראל קמה מזה שמדינת ישראל עסקה גם בייצור.

חיים כץ: זה משפט מצוין לסיכום.

חיים כץ: מיכאל פורת: שמי מיקי פורת, אני מפעל משלים, מפעל מתחרה.

חיים כץ: אני ייצרתי חומרי חבישה מ-1938, יש לי הרבה מה להגיד בנושא הזה אבל הייתי רוצה לתת גם פתרון.

חיים כץ: רחל אדטו: איך קוראים למפעל שלכם?

חיים כץ: מיכאל פורת: פולק – חברה שמייצרת תחבושות אישיות וכל הדברים האלה לצבא.

חיים כץ: שמי מיקי פורת, אני מחברת "פולק אינטרנשיונל".

חיים כץ: חזי ניסן הוציא אותנו מהשוק, אנחנו היינו היצרנים של כל ציוד חומרי החבישה עד 1991.

חיים כץ: החלטנו לקנות ממנו.

חיים כץ: יש לנו את האופציה לקנות בסין, ובסין הסחורה הרבה פחות יקרה, אבל האיכות היא כזו שאנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו, ואותו דבר בתי-החולים.

חיים כץ: בתי-החולים מקבלים סחורה גרועה מאוד, אין להם ברירה, הם חייבים להשתמש בה.

חיים כץ: פשוט לא מודעים לזה, אבל תת-רמה.

חיים כץ: הייתי מחלק את הדברים שלי לשני חלקים.

חיים כץ: אל"ף, הצורך שעליו כולנו דיברנו, אבל גם הנושא של פתרון.

חיים כץ: רבותי, הפתרון הוא פתרון כלכלי.

חיים כץ: לא ייתכן שיביאו סחורה מסין כאשר, אל"ף, האיכות לא טובה; בי"ת, אף אחד לא בודק אותם.

חיים כץ: יש היום הסכם.

חיים כץ: באים האמריקנים, שהם בטח אלה שלוחצים עליהם, עשו לי תרגיל.

חיים כץ: אני ייצרתי תחבושות אישיות עבור הצבא האמריקני, באו ואמרו לי: אדוני, Buy American Act, חייבים לקנות רק תוצרת ארצות-הברית – אני מדבר על המוסדות, "שראל" וקופת-חולים זה המוסדות.

חיים כץ: באו ואמרו לי: Buy American Act.

חיים כץ: הלכנו מסביב, דרך משרד התעשייה, ונכנסנו – כשישראל, לא חל עליה Buy American Act.

חיים כץ: באו ואמרו: חייבים לקנות כותנה אמריקנית.

חיים כץ: אם אתה לא מביא תיעוד שהכותנה היא אמריקנית, זה לא עובר.

חיים כץ: אז למה לא יכולים לעשות את זה פה, אנחנו איבדנו את הראש היהודי?

חיים כץ: בואו נלך למדינה אחרת, ברזיל.

חיים כץ: חתמו הסכם לפני שנה וחצי-שנתיים – המכס יורד ב-20% כל שנה, לחמש שנים.

חיים כץ: עשתה ברזיל שני דברים.

חיים כץ: אל"ף, הטילה היטל נוסף של 80% שלא כלול במכס, ובי"ת, קבעה – כל מפעל שרוצה לייצא לברזיל החל מה-1 בינואר 2011, ועדה מברזיל חייבת לבוא לאשר את המפעל, כמובן על חשבון המפעל, כשזה עולה עשרות אלפי דולרים אם לא יותר, והיא יכולה להגיד שמשהו לא מוצא חן בעיניה, שום דבר לא עובר.

חיים כץ: סגרו את הייבוא.

חיים כץ: למה אנחנו לא יכולים לעשות אותו דבר?

חיים כץ: כעת אני בא לעניין העיקרי.

חיים כץ: אני חשפתי במקרה, כי ראיתי מחטים חלודות - מחטים של מזרקים, עשויות מפלדת אל-חלד – חלודות לגמרי, עם אישור של משרד הבריאות וכל מה שכרוך בזה.

חיים כץ: פניתי לאלה שנתנו את האישור, אמרו: אנחנו בכלל לא מכירים את המפעלים האלה, לא רשומים אצלנו, לא ידענו.

חיים כץ: באים עם תעודה ב"פוטושופ", באים עם זה למשרד, אף אחד לא בודק אותם.

חיים כץ: ואז מצאנו שמפעלים שלמים, או חברות שלמות שמייבאות מסין – והם אלה שמתחרים בחזי ניסן - - -

חיים כץ: אני לא מבין על מה אתה מדבר, זה לא נוגע לעניין.

חיים כץ: מיכאל פורת: זה נוגע מאוד, אני אסביר לך, אדוני.

חיים כץ: התחרות היא תחרות כלכלית.

חיים כץ: אם לא ימנעו את הייבוא מסין, שהוא לא הוגן- הייבוא הזול – אף אחד לא ייכנס.

חיים כץ: אני הייתי מוכן לשקול את רכישת המפעל, אבל לא במצב הזה.

חיים כץ: רבותי, אולי אני מטומטם, אני לא אידיוט, אני מבין בדיוק מה קורה.

חיים כץ: אתה מקשיב מה הוא אומר?

חיים כץ: הוא היה שוקל, למרות הרווח התפעולי, אבל כפי שהוא אמר: אולי אני מטומטם, אני לא אידיוט.

חיים כץ: מיכאל פורת: כבודו, ב-1977, כאשר עוררתי מהומה, פנה אלי חיים בר-לב, סגר את הייבוא של חומרי החבישה מחוץ-לארץ תוך יום אחד - אי-אפשר היה לייבא – וקבע תקנות שקיימות עד היום.

חיים כץ: תודה רבה לך.

חיים כץ: אבי, יושב-ראש האגף לאיגוד מקצועי, בבקשה.

חיים כץ: אבי ניסנקורן: אני שמעתי את סמנכ"ל משרד הבריאות.

חיים כץ: אני חייב להגיד – שמעתי דברים הרבה יותר ברורים מסגן השר ומהמנכ"ל - - אילן סופר: אם יורשה לי, אני אוכל להגיב.

חיים כץ: אבי ניסנקורן: - - מחויבות הרבה יותר ברורה של שניהם לקיום ניסן.

חיים כץ: צריך להיות פה ברור ואני חושב שזאת צריכה להיות קריאה של הוועדה.

חיים כץ: משרד הבריאות לא יכול לבוא ולהגיד: אני דואג למשרד, הוא חיוני, אבל מצד שני אני כדירקטור של משרד הבריאות – השיקולים שלי, בכלל אין שיקולים מערכתיים; אני דירקטור ומתעלם משיקולים מערכתיים, אני לא אתמוך – אלה דברים שאני לא שמעתי מסגן השר.

חיים כץ: אני חושב שחייב להיות ברור פה – משרד הבריאות לא יכול להיות פה נחמד, משרד הבריאות צריך לקחת פה אחריות.

חיים כץ: נכון.

חיים כץ: אבי ניסנקורן:

חיים כץ: כמו שאנחנו לוקחים אחריות, כמו שהעובדים עושים את שלהם, כמו שראש העיר והוועדה עושים את שלהם.

חיים כץ: משרד הבריאות צריך לבוא ולהגיד – המפעל הזה חייב להתקיים, וזאת אחריות שלי, שלי, לא מחר, עוד חודש, יהיה יבוא כי סגרו את המפעל, ומשרד הבריאות: הייתי נחמד, באתי ואמרתי זה צריך להתקיים.

חיים כץ: גם המנכ"ל, גם סגן השר, ואם הסמנכ"ל לא משקף את מה שהם אומרים, שהם יבואו ויגידו בדיוק מה הם אומרים.

חיים כץ: אילן סופר: אתה מדבר בשמי דברים שלא אמרתי.

חיים כץ: אבי ניסנקורן:

חיים כץ: אתה לא יכול לדבר בשמך, אתה מדבר פה בשם המשרד.

חיים כץ: אילן סופר: אתה מדבר בשמי, ואתה אומר דברים שלא אמרתי.

חיים כץ: סלח לי, אדוני.

חיים כץ: אבי ניסנקורן: אני שמעתי אותך.

חיים כץ: אני דיברתי היום בבוקר עם המנכ"ל שנמצא בגרמניה, ואמרתי לו: הבנתי שאתה לא יכול לבוא, אני מקווה שיבואו וישקפו את משרד הבריאות בצורה ברורה, לא בצורה לא ברורה, ואומרים פה דברים לא ברורים.

חיים כץ: אני לא הבנתי עד עכשיו מה עמדת משרד הבריאות – חיוני, לא חיוני – אתם כמשרד הבריאות צריכים לעשות הכול להשאיר את המפעל.

חיים כץ: הכול, שלא נבכה על זה אחר כך.

חיים כץ: כן, אדוני.

חיים כץ: אילן סופר: אני אגיד, כדי שהדברים יהיו ברורים.

חיים כץ: לכן נתתי לך לדבר, אחרת לא הייתי נותן לך.

חיים כץ: אילן סופר: עמדת משרד הבריאות – אנחנו רואים במפעל הזה מפעל חיוני ואנחנו נעשה הכול שהמפעל הזה ימשיך ויתקיים, נקודה.

חיים כץ: דוד בוסקילה: כולל הרכישה שלו?

חיים כץ: אילן סופר: שאלת אותי שאלה כנציג דירקטוריון.

חיים כץ: אלי אפללו: אבל אתה לא נציג סתם.

חיים כץ: הוא נציג של משרד הבריאות.

חיים כץ: קריאות: - - - אילן סופר: אני מדבר כנציג של משרד הבריאות עכשיו כי נשאלתי על-ידו כנציג משרד הבריאות.

חיים כץ: חבר הכנסת אפללו, לא להתרגש.

חיים כץ: אלי אפללו: כי הוא מדבר בשני כובעים.

חיים כץ: אילן סופר: העמדה של המשרד היא מאוד ברורה.

חיים כץ: המפעל הזה מפעל חיוני, ואנחנו נעשה את הכול כדי שהמפעל הזה יתקיים וימשיך לעבוד, ובמקומו, זה הכול.

חיים כץ: וניסינו גם מול חברת "שראל" – אני עכשיו מדבר בכובע של המשרד ואני מייצג את המשרד.

חיים כץ: אלי אפללו: אין שני כובעים.

חיים כץ: אתה בכובע אחד.

חיים כץ: אילן סופר: בסדר.

חיים כץ: אז עמדתנו היא שהמפעל הזה צריך להתקיים, חד-משמעית.

חיים כץ: אני אומר את זה באופן הכי ברור שבעולם.

חיים כץ: באווירה אופטימית של משרד הבריאות, תם ולא נשלם.

חיים כץ: תם ולא נשלם.

חיים כץ: אנחנו לא יכולים למצות פה את הדיון.

חיים כץ: אנחנו נמשיך את הדיון - אני מקווה שלא יהיה בו צורך – ב-28 ביוני, יום כחול-לבן.

חיים כץ: עד אז אנחנו נעשה מאמצים, יחד עם ההסתדרות ויחד עם משרד הבריאות, נפנה גם לסגן השר, השר ליצמן, וגם לפרופ' רוני גמזו, לראות איך אנחנו באים ונותנים למפעל הזה כדאיות לחיות.

חיים כץ: ואם תהיה כדאיות לחיות, מישהו ירכוש אותו.

חיים כץ: אנחנו לא רוצים לנצח את תושבי שדרות.

חיים כץ: יש פה מאה משפחות שמתפרנסות מהמפעל הזה, ואין שום סיבה להוציא עבודות.

חיים כץ: דוד בוסקילה: לא קל לנצח אותם.

חיים כץ: ה"חמאס" לא ניצח אותם.

חיים כץ: אנחנו לא רוצים.

חיים כץ: אין לנו שום עניין בזה, שום עניין.

חיים כץ: אני חושב שמדינת ישראל צריכה לבנות לה גם מערך עבודה של עובדי "מיד-טק", לא רק היי-טק.

חיים כץ: ישב אתי בבוקר נציג "שראל", אמר לי: סין.

חיים כץ: אמרתי: אתה רואה את השעון הזה?

חיים כץ: הוא בדולר.

חיים כץ: גם אם אין פה שעון ויש פה רק שרשרת ממתכת, אי-אפשר לקנות את זה בארץ בדולר.

חיים כץ: אין שעון, רק שרשרת.

חיים כץ: אי-אפשר לקנות.

חיים כץ: אם אנחנו נחפש רק זול, נסגור הכול ונמכור פה רק מוח.

חיים כץ: במוח אתה יכול לקחת כל מחיר.

חיים כץ: אתה לא רוצה, לא ישלם, אבל בזה אתה מתחרה.

חיים כץ: אין במדינת ישראל מישהו שיעשה את השרשרת הזאת בדולר.

חיים כץ: זו מתכת מעובדת יפה, אין.

חיים כץ: אז אם אנחנו רוצים שדרות, צריך לתת תעסוקה, בלי שום קשר כמה הם משלמים מסים או לא משלמים מסים.

חיים כץ: אם אנחנו רוצים שהילדים של כולנו יבואו מהצבא, וגם אם הם לא מהנדסים יהיה להם מקום עבודה, צריך לתת תעסוקה, ולא ללכת ולשחוט את המפעלים.

חיים כץ: הדוגמה של האוצר, במחיר המינימום ליום סבסוד, בג"ץ אמר אי-אפשר אלא אם יתעללו בזקנים.

חיים כץ: אותה דוגמה קרתה עכשיו במשרד הבריאות עם המפעל הזה.

חיים כץ: אם בא בעל-הבית ואמר: אני לא רוצה את המפעל, אני סוגר אותו, קחו אותו, תודה רבה, לא רוצה להרוויח, ויש פה גוף שהוא חצי ממשלתי – למרות שהוא לא חברה ממשלתית – שאת מה שחסר למפעל הוא נותן לממשלה חזרה, או לקופת-חולים, או אינני יודע למי, אז החטאנו את המטרה.

חיים כץ: אני מקווה שעד ה-28 ביוני – שאנחנו נקיים פה דיון נוסף, גם ההסתדרות, גם המנהלים וגם משרד הבריאות, אני אדבר גם עם ליצמן וגם עם המנכ"ל רוני גמזו – נראה איך מקרבים ומצמצמים פערים.

חיים כץ: יבוא גוף כמו שהוא בא ואמר:

חיים כץ: אם היה נדמה לי שיש פה חזון כלכלי, קטן, קטן, הייתי קונה אותו.

חיים כץ: תודה רבה, הישיבה נעולה.