ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 455, 2011-07-18 11:30

אלכס מילר: ...

אלכס מילר: מהגופים אשר עומדים, הממשלתיים, אשר מחויבים לתקצוב ולקידום הנושא הזה.

אלכס מילר: אנחנו נשמע עכשיו את הנציגים של המכללות, נשמע את משרד האוצר, משרד התמ"ת, ונראה לאיזה כיוון אנחנו מתקדמים אבל רבותיי, המצב הוא קטסטרופאלי.

אלכס מילר: היום האקדמיזציה של כל מקצוע ומקצוע דוחה את המקצועות הטכנולוגיים החוצה, זה בעצם גורם לתעשייה לאבד כוח אדם איכותי.

אלכס מילר: ללא אסטרטגיה וסדרי עדיפויות כמו שצריך להיות וכמו שזה נראה שגם קיים במקומות אחרים בעולם, אנחנו באמת הולכים לאבד את התחום הזה.

אלכס מילר: אני הגשתי הצעת חוק שכרגע נמצאת אצל שר החינוך, על הקמת המועצה לחינוך לתעשייה והכשרה מקצועית, בדומה למועצה להשכלה גבוהה.

אלכס מילר: זו תהיה הרגולאטור בכל התחום הזה, כשהמועצה מורכבת מאנשי תעשייה, אקדמיה, וכמובן אנשי החינוך הטכנולוגי ואני מקווה מאוד שאנחנו בזמן הקרוב נראה את המסקנות של משרד החינוך, איך הם רואים בעצם את ההיבט הזה.

אלכס מילר: אני גם אמרתי שמבחינתי, בתי-הספר זה פחות מעניין.

אלכס מילר: מה שמעניין אותי זה מכללות לטכנאים והנדסאים וצריך לראות באמת איך מתקדמים.

יגאל כהן אורגד: אדוני היושב-ראש, יש לי בקשה על סדר היום.

יגאל כהן אורגד: כיוון שאינני חבר כנסת, אז אני לא אומר הצעה לסדר היום.

יגאל כהן אורגד: בקשה.

אלכס מילר: מר יגאל כהן אורגן היה שר אוצר.

יגאל כהן אורגד: הנושא חשוב ביותר לכולם וגם לנו.

יגאל כהן אורגד: יחד עם זאת, הוא חלק מבעיה הרבה יותר חמורה וזה שאנחנו לא מכשירים היום בארץ מספיק הנדסאים ומספיק מהנדסים לצרכים של התעשייה, של הפיתוח הכלכלי.

יגאל כהן אורגד: ואני מאוד מבקש שהדיון, אני לא יודע אם נציגי האוצר נמצאים כאן, אבל שהדיון יתייחס לנושא כפי שאתה הגדרת אותו, אבל יאפשר גם להתייחס לנושא שהוא לא פחות חמור, וזה יצירת התשתית.

אלכס מילר: אנחנו נמצאים כאן בדיון בכנסת ואדוני, כמו שאתה יודע, כל אחד רשאי להגיד את עמדתו כלפי הנושא בצורה חופשית ביותר, אני לא מגביל פה אף אחד, במיוחד כאשר מדובר על הנושא שהוא בלב כל הנוכחים כאן.

אלכס מילר: בואו נתחיל, מכללות להנדסאים.

אלכס מילר: מי מדבר?

אלכס מילר: בבקשה.

אלכס מילר: אני רק מבקש, תני לנו מצב כללי מה קורה, איפה הבעיות העיקריות, בהתייחסות לנושא של התקצוב, בהתייחסות לבעיות שהן בהשוואה למוסדות אקדמאיים, איפה אתם רואים את האפליה ומה העתיד הצפוי לנו בכל התחום הזה.

אלכס מילר: בבקשה, גברתי.

תמי צוקרמן: הנושא הוא, קודם כל, כפי שאתה אמרת ואני אחזור על זה, אנחנו היינו שמחים להוביל מהלך שיעלה את קרנו של ההנדסאי במדינת ישראל, כי אנחנו מרגישים כבר לאורך שנים רבות שיש שחיקה כמובן מול התעשייה אבל גם מול, על הסטודנטים הפוטנציאליים, הצעירים שמגיעים אלינו למכללות ההנדסאים.

תמי צוקרמן: אנחנו מכללות הנדסאים שמיוצגות בעצם או מתוקצבות על-ידי גוף שנקרא מה"ט, אנחנו מודעים לזה שיש עוד סקטור של הנדסאים שמתוקצב על-ידי משרד החינוך.

תמי צוקרמן: אבל אנחנו מכללות מה"ט ואני כרגע מדברת בשם שאר מנהלי מכללות מה"ט ומציגה את המצב כפי שאנחנו חשים וחווים יום יום, בשנים האחרונות.

תמי צוקרמן: מצד אחד, הפתיחה של המכללות האקדמיות, הנגישות להשכלה הגבוהה, שגרמה לאוכלוסייה מאוד גדולה של סטודנטים, שבעברם היו באים לבתי-הספר להנדסאים, הפתיחה הזאת גרמה לכך שאלפי סטודנטים מעדיפים בימינו להגיע להשכלה גבוהה, לתואר אקדמי, ובעצם אנחנו נותרים עם הסטודנטים שלצערנו מראש נקודת ההתחלה שלהם קצת יותר נמוכה, למרות שבהחלט המקצוע הנדסאי, לטעמנו, הוא בהחלט חשוב.

תמי צוקרמן: התעשייה משוועת.

תמי צוקרמן: רק לפני חודש-חודשיים היו כתבות בכלכליסט, עם הדגשים מאוד חזקים של מנכ"לית אינטל, שבעצם שמה על השולחן מספרים ואמרה – אנחנו צריכים כרגע לגייס 1,000 עובדים, לא כולם צריכים להיות מהנדסים.

תמי צוקרמן: בשוק, התעשייה משוועת להנדסאים ובמיוחד במקצועות הטכנולוגיים, מקצועות הליבה.

יגאל כהן אורגד: אנחנו לא מוצאים אותם, היא אמרה.

תמי צוקרמן: ולא מוצאים אותם, נכון.

תמי צוקרמן: השוק משווע.

אלכס מילר: את יודעת מה היום המשכורת הממוצעת של בוגר, הנדסאי או טכנאי, בשוק, במקצועות הטכניים, מה יש, אלקטרוניקה, חשמל, מחשבים, תעשייה וניהול, זה לדעתי המובילים מבחינת הכמויות.

אלכס מילר: מה המשכורת הממוצעת היום בשוק?

תמי צוקרמן: אני אשמח אם פה מישהו אחר יענה.

אלכס מילר: זה תמ"ת יודעים?

יגאל כהן אורגד: עשר שנים אחרי זה, 17,000 שקל.

קריאה: בתור סטודנט שנה שנייה בהנדסאים עם היכרות מהחברים שלי, זה יושב על שבע בערך, אם אתה תופש משרה טובה.

יגאל כהן אורגד: בהתחלה.

אלכס מילר: זה בהתחלה.

קריאה: כן.

אלכס מילר: ומהי משכורתו ההתחלתית של מהנדס?

קריאה: 13, 14, תלוי איזה סוג, כמובן.

קריאה: כפול.

קריאה: כמה שנות לימוד להנדסאים וכמה למהנדס?

קריאה: הנדסאים לומדים שנתיים ועוד פרויקט גמר שזה לוקח עד שנה בערך, שמגישים אותו עם ההגנות ומהנדס לומד ארבע שנים, רק שתנאי הקבלה מלכתחילה דורשים ממנו לעשות פסיכומטרי והשלמת בגרויות.

קריאה: זאת אומרת, זה בעצם כמעט חמש.

קריאה: אז אפשר להגיד שזה כפול.

קריאה: בגדול.

קריאה: כן, בגדול זה כמעט כפול.

קריאה: אבל האמת היא שאם כבר יש לי את הבמה לדבר, אז כל הבעיות האלה, יש עניין שאנחנו נשמח לדבר עליו.

אלכס מילר: בבקשה.

תמי צוקרמן: שוב אני אומרת, אנחנו כבר דנים בזה כמה שנים, בחשיבה משותפת יחד עם מה"ט, מהי הדרך הנכונה להעלות את קרנו של ההנדסאי.

תמי צוקרמן: בשלב הזה אנחנו לא כל-כך מתקדמים בעניין הזה.

תמי צוקרמן: הייתי שמחה אם באמת התעשייה גם היתה משתפת פעולה והיינו מתקדמים ביחד.

תמי צוקרמן: כי זה חייב לבוא, אנחנו מאמינים שזה חייב לבוא בשיתוף עם התעשייה, כדי להעלות חזרה את קרנו של ההנדסאי.

תמי צוקרמן: מצד שני, אנחנו מכללות שמלמדות את מקצועות הליבה האלה, שכל-כך חשובות לתעשייה, מרגישות שבהשוואה למה שקורה במכללות מל"גיות, אני לא משווה עכשיו להנדסאים צעירים במשרד החינוך, אלא אני משווה את לימודי ההנדסאי ללימודים אקדמיים במכללות מל"גיות.

תמי צוקרמן: אנחנו בעצם מנהלים מערכת אקדמית לכל דבר, עם כל התשתיות, תשתיות של כוח אדם, זה מרצים שחלקם הם אפילו פרופסורים ודוקטורים ובוודאי תואר שני, אדריכלים וכו', אז כך שתשתיות כוח האדם שלנו, עלות ההוראה מאוד מאוד יקרה, לא פחות מאשר הצרכים באקדמיה.

תמי צוקרמן: התשתיות הפיסיות שבמכללות שלנו, בהחלט נדרשות.

תמי צוקרמן: ספרייה ברמה טובה, אקדמית, ומעבדות טכנולוגיות ברמה טובה וכמובן, שוב אני חוזרת, תשתיות פיסיות ותשתיות של כוח אדם.

תמי צוקרמן: נוצר מצב שאם גובה התקציב הכולל, שמגיע ממשרד התמ"ת ומהסטודנט ביחד, הוא מאוד מאוד מאוד נמוך, בהשוואה למה שקורה במכללות האקדמיות ומצד שני, דורשים מאתנו להקים מעבדות, להצטייד ולהחזיק סגל הוראה ברמה גבוהה.

תמי צוקרמן: היום, לצערי, אנחנו משלמים למרצה אפשר להגיד כ- 50% ואפילו פחות, ממה שמקבל מרצה באותה רמה, עם אותם תארים, עם אותו ניסיון, אותו מרצה שמקבל שכר הוראה לשעה באקדמיה, אצלנו יקבל פחות מ- 50%.

תמי צוקרמן: אז מצד אחד, עכשיו יש תהליך של שינוי שיטה, רוצים להעלות רמה, רוצים להעלות איכות, רוצים להתקדם קדימה.

תמי צוקרמן: אבל העובדה שאנחנו לא יכולים להחזיק סגל הוראה ברמה, כי לא יעזור כלום, המרצים שמקבלים את השכר הוראה הנמוך כל-כך, פשוט בורחים לנו ונוצר פה מצב שאם אנחנו מצד אחד רוצים להעלות איכות, אז התקצוב הנמוך מוביל אותנו להחזיק תשתיות ברמה נמוכה, תשתיות כוח אדם בעיקר, ברמה נמוכה, אבל גם תשתיות פיסיות.

תמי צוקרמן: אנחנו לצערי מקבלים השתתפות בתקצוב על הצטיידות ברמה מאוד נמוכה.

תמי צוקרמן: מדברים על שינוי השיטה, עדיין עוד לא ראינו את זה.

תמי צוקרמן: מבחינתנו, השינוי שמדובר עליו, שינוי שיטת התקציב, שהולך לעבוד על תפוקות, איכויות וכו', שאנחנו בגדול אמרנו, אנחנו נשתף פעולה עם כיוון כזה, אבל השיטה או ההצעה שעכשיו מציעים לנו לתקציב לפי הצלחות, לצערנו כרגע, לפי החישובים שאנחנו מבצעים, בסופו של דבר, לא שהיא לא תעלה את התקציב, היא עוד הולכת להקטין לנו את התקציב וכתוצאה מזה, אנחנו נכנסנו לאיזה שהיא חרדה קיומית של מכללות שטוענות, ביניהן גם אני, רופין הגדולה והמפוארת, טוענות שאנחנו לא נחזיק מעמד, וחבל.

תמי צוקרמן: אז יש פה סתירה גמורה עם הצרכים של השוק, עם היכולות שלנו להוציא לשוק העבודה בוגרים כמו שצריך, ופה אולי צריך להדגיש שאיפה שהוא נאמר שאחוז המדופלמים במכללות הוא לא גבוה, רוצים להעלות אותו.

תמי צוקרמן: מצד שני, נורא חשוב להדגיש, נכון, אחוז המדופלמים לא גבוה במיוחד, אבל אחוז הבוגרים שמשתלבים בשוק העבודה, במקצוע שלהם, אפילו אם הם לא מדופלמים, הוא מתקרב ל- 90% - 85% ומעלה.

תמי צוקרמן: זאת אומרת, בסופו של דבר, למרות העובדה שאחוז המדופלמים הוא יותר נמוך, עדיין שוק התעשייה והעבודה נהנה מהבוגרים שלנו מאוד מאוד.

תמי צוקרמן: בעצם, הבקשה שלנו, ואני רוצה לסכם את זה בקצרה, הבקשה שלנו כרגע, כמכללות להנדסאים, היא שמערכת האוצר, התמ"ת, החינוך, במדינת ישראל, חשוב – אני פותחת סוגריים: גם אנחנו חינוך.

תמי צוקרמן: חינוך טכנולוגי.

תמי צוקרמן: וצריך להתייחס לזה כך.

תמי צוקרמן: ואין סיבה, אין סיבה בעולם שהתקציב לחינוך הטכנולוגי במדינת ישראל יהיה נמוך מהתקציב לחינוך אקדמי כלשהו והבקשה שלנו היא שיתייחסו לזה עם אפילו השוואה, השוואה, וזו הבקשה, השוואת התקציב של מכללות מה"ט לתקציב של מכללות מל"ג.

אלכס מילר: תודה רבה.

אלכס מילר: באר-שבע, בבקשה.

דב תמיר: אני מהמכללה הדרומית מהיושבים פה ונמצאת פה בעצם גם המכללה הצפונית תל-חי, וכל אלה שבאמצע.

דב תמיר: אני מנכ"ל המכללה הטכנולוגית באר-שבע, עובד במכללה משנת 1973, מנכ"ל המכללה חמש שנים.

דב תמיר: אני אוסיף עוד פרט אחד – בעוד שנה וחצי אני יוצא לפנסיה, אבל לפי המצב הנוכחי, זה לא יקרה.

דב תמיר: זאת אומרת, יכול להיות שאני אצא לפנסיה, אבל לא מהמכללה הטכנולוגית, כי המכללה הטכנולוגית, במצב הנוכחי, לא תחזיק מעמד עוד שנה וחצי.

דב תמיר: וזאת למה?

דב תמיר: זאת בגלל הדברים שבעצם שמנו פה על השולחן.

דב תמיר: אנחנו ברמת התקצוב הנוכחית, אנחנו חייבים לתת לסטודנט, את הסטודנט זה לא מעניין, כשהוא בא ללמוד, הוא רוצה את המרצה הכי טוב, הוא רוצה את המבנים והשירותים משופצים, הוא רוצה את הציוד החדיש, הוא רוצה את הספרייה המעודכנת, הוא רוצה לבוא למקום נקי והוא רוצה חונכות ומלגות, כמו בכל מקום אחר.

דב תמיר: ואני, לצערי, לא מסוגל להעניק לו כמעט שום דבר מתוך מה שנאמר פה.

דב תמיר: המרצים שלי, אני נאלץ לקחת מרצים לפי שעות, מרצים שהם לא מרצים קבועים ולכן גם מתייחסים בהתאם למקום.

דב תמיר: אני לא מסוגל לשפץ, הציוד שלי מיושן וכתוצאה מהטיפול הזה, הסטודנט ילך ללמוד במקום אחר וכמו שאומרים אצלנו חבר מביא חבר, אז מספרים, אז מחליטים ללכת ללמוד במקום אחר.

דב תמיר: היום דווקא אנחנו נמצאים בשיא הביקוש להנדסאים.

דב תמיר: נכון להיום, יש לנו ביקושים מארבעה או חמישה מפעלים גדולים באזור ואני אמנה אותם – הקריה למחקר גרעיני, טבע, כימיקלים לישראל, טרה, שכרגע מקימה מפעל בנתיבות, ואינטל כבר הזכירו את אינטל שנמצאת.

דב תמיר: אנחנו נמצאים בתנופה מאוד גדולה של ביקוש.

אלכס מילר: פילוסופיה לא מלמדים אצלכם?

דב תמיר: אנחנו מנסים להיות פילוסופים.

אלכס מילר: לא, אם הייתם מלמדים פילוסופיה, אולי היית מקבל תקציב.

דב תמיר: כן.

מסעוד גנאים: רגע, החברות שמנית, אלה שמממנים את המומחים?

דב תמיר: הם מבטיחים מקום הנדסה.

דב תמיר: בשבוע שעבר היה לנו טקס חלוקת דיפלומות.

דב תמיר: אנחנו עשינו סקר בזק, מעל 80, בין 80 ל- 85 מהבוגרים שלנו, עובדים במקצוע.

דב תמיר: והדבר הזה הוא לא מפתיע.

דב תמיר: המצב לפני שנה היה 86%.

דב תמיר: אין שום סיבה שהמכללות הטכנולוגיות לא יתוקצבו כמו המכללות האקדמיות להנדסה.

דב תמיר: אין שום סיבה.

דב תמיר: אצלנו מלמדים יותר שעות בשבוע, רמת הכניסה היא אותה רמת הכניסה.

דב תמיר: פה הזכיר בחור מסוים את הפסיכומטרי, לידיעתך, אין פסיכומטרי בכל המכללות האקדמיות.

דב תמיר: בחלק יש, בחלק אין.

דב תמיר: אנחנו רוצים את הטובים ביותר כי הטובים ביותר האלה דרושים לתעשייה והיום, אנחנו בקושי, גם בקושי תדמיתי.

דב תמיר: החברה פה הזכירה את הנושא הזה בהתייחס למשרד האוצר, אם יש פה אנשים ממשרד האוצר זה ודאי טוב, ואם לא, אני חושב שכל הפורום הזה צריך לפנות למשרד האוצר.

דב תמיר: משרד האוצר חייב לסייע למשרד התמ"ת ולגוף הביצועי שלו מה"ט, שנציגיו יושבים פה, כולל מנהלת מה"ט, לעזור למנהלת מה"ט להעמיד את ההנדסאי במקום שראוי לו.

דב תמיר: משפט נוסף: אנחנו עוסקים באוכלוסיות מיוחדות.

דב תמיר: אנחנו עוסקים ברמה לאומית, אנחנו נותנים פיתרון לאומי לכל הנושאים.

דב תמיר: יש אצלנו לומדים פסיפס אנושי, הסטודנטים שלנו הם פסיפס אנושי של החברה הישראלית ושל הדרום בפרט.

דב תמיר: יש אצלנו חיילים משוחררים, תושבי מטרופולין באר שבע, כל עיירות הפיתוח באזור, המגזר הבדואי.

דב תמיר: לאחרונה התחלנו גם עם המגזר החרדי.

דב תמיר: עולים חדשים, שאין עלייה גדולה, יש לנו תוכנית מיוחדת ליוצאי אתיופיה.

דב תמיר: זאת אומרת, זו נקודה, אנחנו בנקודת מפנה.

דב תמיר: אני אומר לכם בכאב לב, שאנחנו זועקים פשוט מאוד: הצילו.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: כן, בבקשה.

איתי גולדפרב: אני סמנכ"ל וראש מנהל המכללות ברשת אורט.

איתי גולדפרב: הנדסאי, או כמו שהוא נקרא במערב אירופה או בצפון אמריקה, Practical engineer, הוא מקצוע בעל ניעות חברתית ומקצועית שיכול להיות בצד אחד ראש קבוצת ייצור ברצפת הייצור והוא יכול להיות חבר או מפעיל במערך של פיתוח בכל חברה שהיא.

איתי גולדפרב: כל הנושא הזה של ההנדסאי, צריך לעבור שדרוג.

איתי גולדפרב: צריך להעלות את קרנו של ההנדסאי, צריך להפוך אותו למקצוע, היום הוא נראה לנו חשוב מאוד, אבל מתייחסים אליו אחרת.

איתי גולדפרב: המל"ג נותן לו 30 או בעבר 40 נקודות זכות, אם הוא רוצה להמשיך לתואר ראשון אקדמי, כשבפועל הוא לומד ברמה הרבה יותר גבוהה מאשר BA.

איתי גולדפרב: מספר שעות הלימוד שלו גדול יותר והוא יכול להגיע ל- 2,200 – 2,300 שעות לימוד, הרבה יותר גדול מאשר BA בכלכלה או BA במדעי החברה או BA בתחומים האחרים.

איתי גולדפרב: צריך לראות את ההנדסאי, ופה אני מצפה ממך, כיושב-ראש, ומהכנסת, אנחנו באיזה שהוא תהליך וחבריי מכירים אותו, גם מהרשויות הממלכתיות במשרד התמ"ת ובמשרד החינוך וגם חבריי מדברים על חוק ההנדסאי.

איתי גולדפרב: חוק ההנדסאי חשוב מאוד.

איתי גולדפרב: לא חשוב כרגע באיזה ורסיה הוא יצא, אבל הוא חשוב מאוד למיצוב תהליך ומיצוב קרנו של ההנדסאי בארץ.

איתי גולדפרב: כל מה שאנחנו מדברים פה הוא חשוב, התקצוב.

איתי גולדפרב: כי ברגע שאתה מתייחס לכסף קטן, גם המיצוב קטן, זה לא יעזור.

איתי גולדפרב: כשאתה מתייחס לכסף גדול, אז בונים מבנים אחרים, מתקצבים אחרת.

איתי גולדפרב: המל"ג או הוות"ת, יותר נכון, מתקצבים ולרשת אורט יש שתי מכללות אקדמיות שמקבלות גם תקציבים מהוות"ת, לבנייה.

איתי גולדפרב: כל המערכת מתייחסת אל ההנדסה או אל BA איפה שיש היום מוסדות ומכינות אקדמיות רגילות, בצורה שונה.

איתי גולדפרב: כל השינוי צריך לבוא וצריך בין היתר שיהיה בתמיכתכם.

איתי גולדפרב: יכולת ההשמה, ואנחנו מדברים על משק שהיום הוא בעל יכולת קליטה בעבודה, אבל אנחנו מדברים על כך שהנדסאי, לעומת BA רגיל, יש לו יכולת השמה מאוד מאוד גבוהה, בתקופת זמן קצרה, עם צרכים לאומיים.

איתי גולדפרב: יושב פה נציג משרד החינוך, היום המערכת, העתודה הטכנולוגית לצה"ל, אחרי זה הרי לא נשארים בצה"ל כל החיים, אלא ממשיכים למשק, הנדסאים שהולכים לצה"ל, מהווים את העתודה הטכנולוגית של כל החילות המתקדמים ביותר בצה"ל.

יגאל כהן אורגד: אם משרד החינוך מאפשר.

יגאל כהן אורגד: איתי גולדפרב: לא קשור למשרד החינוך.

יגאל כהן אורגד: צה"ל דורש וצה"ל צריך.

יגאל כהן אורגד: צריך.

איתי גולדפרב: אבל בסדר.

איתי גולדפרב: ובאותה מידה, כשמשת

איתי גולדפרב: חררים מצה"ל, הנדסאים שמוכשרים אחרי הצבא על-ידי מה"ט ועל-ידי המכללות הטכנולוגיות של מה"ט, נקלטים בשוק, בחברות הטובות והגדולות ביותר.

איתי גולדפרב: הייתי פורש בפניכם שמות אני לא רוצה להגזים, אבל לפחות 50 חברות, מהגדולות ביותר במשק הישראלי.

איתי גולדפרב: גם רשויות ממשלתיות כמו רפא"ל, תעשייה אווירית ועוד, ועד חברות פרטיות, שהיום הן גם חלקן לא ישראליות, ישכר וטארו, שרשת אורט מכשירה להם את כל ההנדסאים שלהם והנדסאים משרתים שם גם מקימים את קווי הייצור ואני אתן לכם דוגמה את טבע בהר חוצבים פה.

איתי גולדפרב: כל מערך הייצור של אותה תרופה, תרופה רטובה ויבשה, שמייצרים פה בהר חוצבים, בייצוא של מיליארד דולר לשנה מכאן, יוצרו בקווי הייצור של רשת אורט אבל הם יכולים באותה מידה להיות מיוצרים במכללת כנרת או במכללת רופין או בכל מכללה אחרת.

איתי גולדפרב: התעשייה בארץ משוועת בתחום הטכנולוגיה לכוחות טכנולוגיים.

איתי גולדפרב: מי שקרא לפני שבועיים וחצי את דה-מרקר או כלכליסט.

אלכס מילר: אנחנו הבנו שיש עבודה להנדסאים.

איתי גולדפרב: לא רק שיש, המשק זקוק.

אלכס מילר: הבנו את זה.

אלכס מילר: אני רוצה שתסבירו לי על אותן הבעיות שהן הבעיות היום-יומיות, של הענף הזה.

אלכס מילר: דיברתם אתי על הארנונה ועל דברים נוספים.

איתי גולדפרב: הארנונה זה אחד הדברים החשובים ביותר.

אלכס מילר: בסדר, אז תתחילו להעלות את הבעיות.

אלכס מילר: אתם שלושת

אלכס מילר: כם דיברתם עכשיו בדיוק על אותו דבר, שלושתכם.

איתי גולדפרב: אין בעיה.

איתי גולדפרב: אני רוצה להעלות את תחום הארנונה.

אלכס מילר: ארנונה, מה קורה היום, מבחינתך, במוסד להשכלה גבוהה, למול מה שקורה באוניברסיטה?

איתי גולדפרב: אוניברסיטאות לא משלמות בכלל, כמו בתי-ספר תיכוניים, מכללות אקדמיות משלמות שליש בלבד, 33%, הן פטורות מ- 67%, מכללות טכנולוגיות של מה"ט או של משרד החינוך, י"ג, י"ד, נדרשות לשלם כרגע 100%.

איתי גולדפרב: אנחנו באים לדיונים עם הרשויות, עם כל רשות בנפרד, מאחר ולאורט יש הרבה מאוד מכללות, אני נוסע מרשות לרשות, נפגש עם ראש העיר, עם מנכ"ל העירייה, עם גזבר עירייה, וזה מסחרה אמיתית בתחום הזה.

אלכס מילר: טוב, זה הנושא של הארנונה.

אלכס מילר: מה קורה מבחינת התקצוב סטודנטים, איך אתם מתוקצבים פר סטודנט.

אלכס מילר: רבותיי, תתחילו להתכנס לדברים, תעזבו את הדמגוגיות בחוץ כי זה כבר, באתם לדבר על הבעיות או שלספר על כמה חסר אנשים בשוק?

אלכס מילר: קדימה, תהיו תכליתיים.

תמי צוקרמן: לגבי התקצוב.

תמי צוקרמן: עד השנה שעברה, שיטת התקצוב במכללות מה"ט היתה על בסיס הסטודנט הלומד.

אלכס מילר: מה הסכום?

תמי צוקרמן: סכום, אני אגיד.

תמי צוקרמן: אבל השיטה היתה – סטודנט שלומד במכללה, מקבל ממוצע 7,500 עד 8,000 שקל, פר סטודנט לשנה.

תמי צוקרמן: איך בדקו מיהו סטודנט לומד?

תמי צוקרמן: שיטה של לדווח למה"ט על מבחנים פנימיים.

תמי צוקרמן: פנימיים, הכוונה מבחן שבתוך המכללה ולא מבחן ארצי ממלכתי, אלא כל מכללה מדווחת פעמיים בשנה ובעצם סטודנט שלומד, היה מתוקצב.

תמי צוקרמן: גם אם הוא לא עשה את כל המבחנים החיצוניים אלא רק 50% מהם, כבר היה מתוקצב.

תמי צוקרמן: היתה טענה ששיטת הדיווח יצרה מקום לדיווחים לא לגמרי אמיתיים והיתה איזה הערה של מבקר המדינה, כמו שאמרתי קודם, שהתפוקה לא מספקת, אחוז המדופלמים נמוך מדי.

תמי צוקרמן: בא עכשיו בעצם הגוף המתקצב ומציע שינוי בשיטת התקצוב, כך שכבר לא רק סטודנט לומד יתוקצב, אלא רק סטודנט מצליח.

תמי צוקרמן: מה זה אומר סטודנט מצליח?

תמי צוקרמן: בשנתיים העכשוויות, תשע"א ו- תשע"ב, נקבעו כשנות מעבר, עם שיטת ביניים כזאת, שכל סטודנט שניגש לפחות לבחינה ממלכתית אחת, בחינה חיצונית אחת לפחות, יתוקצב ולמעשה, מי שלומד במכללה סיים ואפילו ניגש למבחנים, לא יתוקצב אם הוא לא עבר את הבחינה.

תמי צוקרמן: זאת אומרת, השינוי הגדול הוא רק מי שהצליח יתוקצב.

תמי צוקרמן: השיטה החדשה אומרת שכדי שאנחנו לא נרד ברמת התקציב שלנו, יפצו עבור כל סטודנט שהצליח בבחינה אחת לפחות, הצליח זה אומר מעל 55, כל סטודנט כזה, כדי לפצות אותנו על כל הסטודנטים שלמדו במכללה ואפילו ניגשו למבחנים אבל לא הצליחו, ייתנו איזה שהוא מקדם באחוז מסוים שיפצה את המכללה על כל אלו שנשרו ולא ניגשו ולא עברו מבחני מגן וכו'.

תמי צוקרמן: לצערי, מבחינתי אני עכשיו אומרת ברמה של רופין, אנחנו מציבים את המספרים, מנסים לראות האם האחוזים של הפיצוי שהוצאו לנו, האם זה מכסה, האם זה יביא אותנו עם רשת ביטחון לרמת התקצוב שהיתה קודם?

תמי צוקרמן: לא.

תמי צוקרמן: להפך.

אלכס מילר: גם בהשכלה גבוהה קיים מנגנון של נושרים שבעצם לא משלמים עליהם כסף?

יגאל כהן אורגד: באופן תיאורטי – כן.

יגאל כהן אורגד: זה מה שנקרא מקדם היעילות.

יגאל כהן אורגד: ורדה תוכל לפרט לכם.

יגאל כהן אורגד: זה לכאורה.

יוכבד פנחסי אדיב: כן, אבל אנחנו מדברים קצת על עלויות שונות לחלוטין, כאשר אנחנו מדברים על הנדסאי.

יוכבד פנחסי אדיב: אני מהמרכז לעיצוב לטכנולוגיה, המרכז האוניברסיטאי, אנחנו יושבים כעמותה נוספת לצד המרכז האוניברסיטאי באריאל, כמובן.

יוכבד פנחסי אדיב: אנחנו כאן מדברים, מה שתמי כרגע פירטה הוא בעצם את מנגנון התשלום שהולך להיות החל מהשנה הבאה, מהשנה הזו, למעשה, שכבר בסופה עוד לא ראינו את תחילתה.

יוכבד פנחסי אדיב: אבל כאשר אנחנו מדברים על סכומים, כאשר תמי פירטה כאן ואומרת – אנחנו רוצים להשוות, להשתוות למערכות האקדמיות, כאשר אנחנו מדברים על סטודנט הנדסאי, שמקבל, שמשלם 6,900 שקל שכר לימוד בהתניה אם הוא ישלם או יקבל את זה מקרן אחרת, ועוד בערך כ- 100% תוספת על מה שמה"ט נותן, סך-הכל אנחנו מדברים על כ- 13,000 עד 15,000 שקל, אולי קצת יותר במחלקות מסוימות, כאשר אנחנו מדברים על סטודנט אקדמי, אנחנו מדברים על שווי של 10,000 שקל שכר לימוד ועוד תוספת של 30,000 שקל כקיצור מגמתי ממל"ג.

יוכבד פנחסי אדיב: זאת אומרת, הפער הוא פער כפול ומכופל.

יוכבד פנחסי אדיב: אלה הפערים, כאשר אנחנו מדברים על סטודנטים שהם מיומנים מאוד, שנכנסים לתוך המערכת האקדמית, האקדמיה שואבת אותם, אנחנו רואים את זה בחיינו היום-יומיים, מול סטודנטים שהקושי שלנו ללמד אותם ולהוציא אותם באמת מוכשרים לעולם התעשייה, הוא פי כמה וכמה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: כן, בבקשה.

יגאל כהן אורגד: כל מה שנאמר עד כה מקובל על דעתי.

יגאל כהן אורגד: אבל רבותיי, אם אני הייתי צריך למצות את מה שאני אומר ולומר במשפט אחד, הייתי אומר געוואלד, שלא בא לידי ביטוי במה שנאמר כאן.

יגאל כהן אורגד: משפט אחד לנוסטלגיה של זקן.

יגאל כהן אורגד: לפני 11, 12 שנה, כל התחזיות הראו שעומד להיות מחסור קטסטרופאלי ברופאים ואחיות.

יגאל כהן אורגד: והממסד מהאוצר דרך מל"ג, דרך משרדי ממשלה, לא הבין את העניין.

יגאל כהן אורגד: חזרו על זה עשרות פעמים.

יגאל כהן אורגד: אנחנו נמצאים היום, כרגע, בדיוק באותו מצב.

יגאל כהן אורגד: גם במהנדסים וגם בהנדסאים.

יגאל כהן אורגד: בעולם מקובל שיש שלושה הנדסאים על מהנדס אחד, אצלנו היום בגלל חוסר הנדסאים, מהנדסים ממלאים פונקציה של הנדסאים, רבותיי, פשוט שתדעו.

יגאל כהן אורגד: ישראלים היום, מתחילים את השבוע בזה שהוא עושה סיבוב במספר בירות של מדינות אירופה המזרחית, כדי לפקח על העובדים שלו שעובדים שם בהיי-טק.

יגאל כהן אורגד: ומעבירים לקפריסין פעילויות בהיי-טק, של עובדים ממדינות אחרות, מכיוון שלבוס בישראל, יותר קרוב להגיע לקפריסין.

יגאל כהן אורגד: אנחנו נמצאים במצב, ואני אומר, אגב, בדקתי את עצמי הבוקר עוד פעם.

יגאל כהן אורגד: אני, מה שאני אומר, וקיבלתי רשות לומר את זה לפרוטוקול.

יגאל כהן אורגד: אני אומר את זה על דעתו של חיים רוסו, שמייצג את בעיית כוח האדם בהתאחדות התעשיינים, אני אומר את הדברים אחרי שיחה הבוקר עם ד"ר דפנה גץ ממוסד נאמן של הטכניון, שבודק את החוסר בכוח-אדם.

יגאל כהן אורגד: רבותיי, אנחנו כורתים את הענף שעליו אנחנו יושבים.

יגאל כהן אורגד: אני אתחיל במה"ט, אני אגע גם במל"ג, אני שמח שנציגי מל"ג נמצאים כאן.

יגאל כהן אורגד: רבותיי, בפועל היום, מגבילים את המכללות הטכנולוגיות שני נושאים, לא רק נושא אחד.

יגאל כהן אורגד: לא רק נושא התקצוב פר סטודנט.

יגאל כהן אורגד: מספר המגמות ומספר הסטודנטים שמאושרים לקליטה.

יגאל כהן אורגד: אני אומר בפירוש, אם אנחנו היום מקבלים תלמידים מעבר למכסה, אז אנחנו מקבלים ממה"ט על הראש.

יגאל כהן אורגד: באקדמיה אנחנו מקבלים תלמידים מעבר למכסה, אנחנו מתקצבים אותם מתוך מקורות שלנו שאין לנו, אנחנו דוחים כל שנה מאות מאות מועמדים ללימודי הנדסה ולימודי הנדסאים, הנדסאים הרבה פחות, בגלל חוסר מכסות.

יגאל כהן אורגד: רבותיי, אני לא מציע שתשמעו אינטרסנט כמוני, גס.

יגאל כהן אורגד: בואו נבדוק את הדברים עניינית.

יגאל כהן אורגד: כל התוכניות של הפיתוח התעשייתי לעשור הקרוב, ל- 20 השנה, 15 שנה הקרובות, מניחות שיהיה לנו כוח אדם הנדסי והוא לא קיים, זאת אומרת, הוא צפוי לא להיות קיים.

יגאל כהן אורגד: ישנם מקצועות שהאוניברסיטאות סגרו והמכללות לקחו על עצמם, כמו מהנדסי זרם חזק וכדומה, עשר שנים פתרו לנו את הבעיה – הרוסים.

יגאל כהן אורגד: לצערי, הסוס הזה נגמר.

יגאל כהן אורגד: כנ"ל לגבי הנדסאים צעירים.

יגאל כהן אורגד: לפחות אני מכיר שני חילות – חיל חימוש וחיל אלקטרוניקה, היום קוראים לו חיל תקשוב, שמבקש מאתנו לפתוח הנדסאים צעירים.

יגאל כהן אורגד: מפני שהוא צריך את כוח האדם הזה, באיכות, הם אחרי זה גם מתגלגלים כמובן לתעשייה, אחרי שהם גומרים את הלימודים.

יגאל כהן אורגד: יש לנו את המועמדים, יש לנו את בתי-הספר שרוצים בכך, יש לנו את החילות שמעוניינים בבוגרים של העתודה הטכנולוגית, אנחנו לא מסוגלים לפתוח.

יגאל כהן אורגד: הבעיה לא מתחילה ונגמרת במשרד החינוך, הבעיה לא מתחילה ונגמרת במשרד התמ"ת, הבעיה לא מתחילה ונגמרת במל"ג, מפני שלפחות מל"ג אומרת לנו שכיוון שהם מדברים על מצוינות, אז הם לא יכולים לדבר עם האוצר על הגדלת המכסות ואני לא מדבר כרגע, אתה לא אוהב כל-כך לימודי פילוסופיה כנראה, אבל אני לא מדבר כרגע על הרחבת המכסות בלימודי פילוסופיה.

יגאל כהן אורגד: אני מדבר כרגע על מכסות להנדסאים, רבותיי, אנחנו מבשלים קטסטרופה הדרגתית שכבר קורית, לא מרגישים בה ביום-יום.

יגאל כהן אורגד: רבותיי, אנחנו מוכרחים כאן להתעורר בגדול, כמובן שהעניין של להכשיר כוח אדם, אגב, עוד מילה אחת, עצה למכללות ועצה למל"ג.

יגאל כהן אורגד: בכל מקום שבו מצליחים לשלב את הניצול של מעבדות בין האקדמיה לבין ההנדסאים, זה נותן תרומה לשני הדברים, בהרבה מקרים במל"ג לא מבינים את העניין.

יגאל כהן אורגד: אני לא רוצה לפרט.

יגאל כהן אורגד: חלק מהבעיות שאתה העלית ואחרים העלו.

יגאל כהן אורגד: אצלנו, אנחנו דואגים שכל מעבדה שתיבנה, תיבנה לשתי הפונקציות ביחד.

יגאל כהן אורגד: אם רוצים שהנדסאים יקבלו את הטופ של המעבדות, צריך לדאוג לזה ולא לשים לזה מכשולים.

יגאל כהן אורגד: לעודד את זה ולא להפך.

יגאל כהן אורגד: אני הארכתי מספיק.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: תמ"ת, בבקשה.

לימור ניסן: אני מנהלת מה"ט.

לימור ניסן: אני מסכימה עם הדברים שנאמרו פה לגבי מעמד ההנדסאים.

לימור ניסן: אנחנו נמצאים כרגע בתהליך של שינוי כדי ליצור חלק מאותם דברים.

לימור ניסן: אנחנו משנים כרגע את שיטת התקצוב והתמחור שלנו.

לימור ניסן: שיטת התקצוב שלנו היתה, כפי שאמרו, על-פי נרשמים, היא כרגע בתהליך של מעבר, של שנה-שנתיים, ולאחר מכן היא אמורה לעבור למודל דיפלומות.

לימור ניסן: מודל דומה לזה שיש במל"ג, עם אדפטציות לנושא של ההנדסאים.

לימור ניסן: זה הרעיון.

לימור ניסן: לגבי התקציבים שדיברו, אנחנו כרגע נמצאים בתהליך של תמחור כל המגמות, פעולה רחבה לגבי החוסרים שיש.

אלכס מילר: מה הולך להיות הגדלת תקציב של הלימודים לטכנאים והנדסאים, לעומת מה שקיים היום?

לימור ניסן: קודם כל, אנחנו עדיין לא הגשנו.

אלכס מילר: מה התקציב?

לימור ניסן: היום התקציב שלנו למכללות הוא בערך 140 מיליון שקל.

אלכס מילר: 140 מיליון שקל?

לימור ניסן: מכללות, כן.

אלכס מילר: וכמה, להערכתכם, מה דרישת התקציב בשביל להביא את המערכת למקום איפה שהיא צריכה להיות?

לימור ניסן: אין לי עדיין מסמך סגור, אבל אני חושבת שזה יהיה בערך תקציב כפול.

יגאל כהן אורגד: זה מביא בחשבון גידול במספר ההנדסאים, או לא?

לימור ניסן: גידול והצטיידות.

לימור ניסן: לפי ההערכה שלי, המספרים עדיין לא סגורים.

אלכס מילר: זה תקציב פנימי או זה תקציב שהאוצר צריך לתת?

לימור ניסן: נצטרך לדרוש תקציב נוסף.

יגאל כהן אורגד: לימור, גידול של כמה בהנדסאים זה מניח, המספר הזה?

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: יגאל, אתה לא בדיון אצלך.

יגאל כהן אורגד: אני רק רוצה להבין על תוספת של כמה הנדסאים מדובר.

אלכס מילר: בסדר, חכה רגע.

אלכס מילר: האם התוספת היא בהגדלת תקצוב פר תלמיד או שאתם מוסיפים מכסות, אבל התקציב פר תלמיד נשאר אותו דבר?

לימור ניסן: המכסות נובעות מכך שבעצם התקציב שלנו הוא תקציב נתון.

לימור ניסן: אין לנו מקורות.

לימור ניסן: אנחנו מחויבים בחוק.

אלכס מילר: לא הבנת אותי.

אלכס מילר: דרישת התקציב, איך אתם הולכים?

לימור ניסן: פר-סטודנט.

אלכס מילר: פר-סטודנט, אתם נשארים עם התקצוב פר-סטודנט, אותו תקצוב, פשוט אתם מגדילים את המכסות?

לימור ניסן: אנחנו נבקש להגדיל את המכסות, פר-סטודנט, כן.

אלכס מילר: זאת אומרת, עדיין אנחנו לא שם, או שאתם מגדילים תקצוב פר סטודנט, זאת אומרת, אתם ממשיכים לתקצב אותו, משהו כמו 7,000 שקל, כמו שזה היה בעבר?

לימור ניסן: לא לא, הכפלה.

לימור ניסן: אנחנו מדברים על הכפלה.

לימור ניסן: אין עדיין מספרים מדויקים.

אלכס מילר: או שאני לא מבין אתכם או שאתם לא הבנתם אותי.

אלכס מילר: יש פה שני דברים שכרגע המערכת מחפשת, קודם כל – מכסות, ודבר שני זה הגדלת תקצוב פר סטודנט.

אלכס מילר: זאת אומרת, אם היום סטודנט משלם 7,000 שקל למול המדינה שנותנת פר סטודנט 7,000 שקל, האם משנה, מתי שתקבלו את התקציב, זה הולך להיות 14,000 שקל המדינה, ו- 7,000 שקל סטודנט, והרחבת מכסות באחוז מסוים?

לימור ניסן: כן.

אלכס מילר: כן?

אלכס מילר: זאת אומרת במקביל – גם הרחבת מכסות וגם הכפלת תקצוב?

לימור ניסן: זה סדרי הגודל.

אלכס מילר: מה עם נושא הארנונה, איפה אתם עומדים בעניין הזה?

לימור ניסן: ארנונה נמצאת כעת בתהליך של בג"צ.

אלכס מילר: בג"צ של מי?

לימור ניסן: בג"צ של רשת אורט.

נתן בביוף: אולי אני ארחיב, אדוני, אני סגן היועץ המשפטי במשרד הפנים.

אלכס מילר: רגע.

אלכס מילר: נגיע אליך.

אלכס מילר: קודם אני רוצה להבין איפה עמדת התמ"ת בכל העניין הזה.

לימור ניסן: יש עמדת מדינה, אולי באמת כדאי להבהיר את זה.

אלכס מילר: עמדת מדינה זה מעניין, אבל יש לכם את האחריות שלכם כלפי הגופים שעומדים תחתיכם.

אלכס מילר: איפה אתם נמצאים?

לימור ניסן: התהליך הוא בבג"צ, אז אני מתקשה כעת.

אלכס מילר: טוב, התהליך בבג"צ.

אלכס מילר: זה לעניין הזה.

אלכס מילר: משרד האוצר, בבקשה.

רותם רולף: כעיקרון, אין שום מחלוקת על חשיבות הנושא פה, אני חושבת, מצד אף אחד שיושב סביב השולחן הזה.

רותם רולף: יכול להיות שיש איזה שהם חילוקי דעות בנוגע לאופן שצריך לקדם את התחום הזה של ההנדסאות.

רותם רולף: אני הייתי רוצה ממש בחצי דקה לצטט משפט מדו"ח המבקר שהוזכר כאן.

אלכס מילר: לא מעניין.

רותם רולף: אני חושבת שזה מאוד מעניין.

אלכס מילר: לא מעניין.

אלכס מילר: אם יש לכם הצעות אופרטיביות לשינוי המצב, תגידו לי את ההצעות שהגיש האוצר, תתייחסי בבקשה לעניין של הדרישה התקציבית והכפלת התקצוב פר-סטודנט ובעניין של איפה האוצר נמצא היום, מבחינת התכנון האסטרטגי והחינוך הטכנולוגי של הבוגרים.

אלכס מילר: זה מה שמעניין.

אלכס מילר: דו"ח מבקר המדינה לא מעניין.

רותם רולף: פשוט, קשה לי להתייחס לנושא הזה.

אלכס מילר: למה?

אלכס מילר: אתם בדיונים?

אלכס מילר: יש לכם ועדה שאתם יושבים, שאתם כרגע נמצאים עם התמ"ת באיזה שהוא משא ומתן.

רותם רולף: אם יורשה לי לדבר חמש דקות, אני חושבת שזה אפילו פחות ממה שאחרים דיברו, אני אשמח להבהיר את כל הדברים.

אלכס מילר: מה שאני רוצה לשמוע זה נושאים ספציפיים שבהם אנחנו דנים.

אלכס מילר: זה שדו"ח מבקר המדינה התייחס לתקצוב כזה או אחר, זה בסדר, אתם מטפלים בזה.

אלכס מילר: השאלה היא אם התקצוב הכללי הולך לגדול, כמו שיש צורך במערכת או לא.

רותם רולף: מבקר המדינה אומר ש- 100 מיליון שקלים של מה"ט הם בעצם מבוזבזים ואני הייתי שמחה להרחיב קצת מעבר ולהסביר למה, אם תרצה.

רותם רולף: קשה לי להתייחס לתוספת תקציב על תקציב שמבקר המדינה מתייחס אליו כך.

רותם רולף: אבקש להסביר זאת יותר בפירוט.

אלכס מילר: האם משרד האוצר אומר שבתקציב שכרגע יש בתמ"ת, הם יכולים להסתדר וזה מה שיש להנדסאים?

רותם רולף: אני לא יכולה כרגע, במודל התקצוב הנוכחי, להתייחס לשאלה הזאת.

רותם רולף: אני מצטערת.

אלכס מילר: למה לא? יש לכם איזו שהיא כוונה, אסטרטגיה, במה שעושים?

רותם רולף: יש לנו אסטרטגיה.

אלכס מילר: אסטרטגיה זה לעשות תוכנית.

רותם רולף: היא בעצם ליישם את החלטת הממשלה שהתבססה על דו"ח מבקר המדינה שבעצם מדובר בהחלטת ממשלה מה- 15.7.2010, מס' 1096, אפשר לחפש אותה, שבעצם התבססה על כך שמבקר המדינה אמר שמניתוח שערך המשרד של נתונים שהעביר מה"ט בספטמבר 2008, עולה כי שיעור מקבלי הדיפלומות בקרב תלמידי הנדסאות נמוך ולא עלה על כשליש ממספר הלומדים.

רותם רולף: שיעור הצלחה נמוך זה מצביע על כך שמרבית תקציבו של מה"ט, כ- 100 מיליון ש"ח, לא השיג את יעדו, ולכן הוא ממליץ, על-מנת לשפר את האפקטיביות של מה"ט לשקול פעולה בכמה מישורים, שאל"ף, זה שינוי מודל התקצוב, כך שיהיה מותנה בשיעור מקבלי הדיפלומות, בי"ת, זה צמצום נוסף בסבסוד המגמות שהן לא מועדפות וגימ"ל, זה שילוב מערך בקרה שוטף על המכללות.

רותם רולף: ככל שהמודל הזה ייושם, אנחנו נוכל לבדוק גם את התקצוב פר תלמיד.

רותם רולף: אנחנו עדיין מחכים לניירות ולתוכנית הזאת ממה"ט ואנחנו נשמח להתייחס, ברגע שנקבל את זה.

רותם רולף: אני מקווה שהחלטת הממשלה הזאת תיושם כמה שיותר מהר, ואז נוכל גם לדבר על כמות התקצוב פר תלמיד, על כמה תלמידים.

רותם רולף: אבל קודם כל צריך לראות שהתקציב יוצא באפקטיביות.

רותם רולף: זה העמדה של משרד האוצר בעניין.

יגאל כהן אורגד: מותר לדעת מה העמדה שלכם לגבי חוסר בכוח אדם טכנולוגי?

יגאל כהן אורגד: האם אני מפנטז?

רותם רולף: העמדה שלנו היא שצריך לקדם את כוח האדם הטכנולוגי בדרך הנכונה.

רותם רולף: זה שנממן תלמידים שלא מסיימים את הלימודים, זה לא יוסיף לכוח האדם הטכנולוגי, חבל, אבל זה פשוט לא יוסיף.

רותם רולף: בגלל זה פתחתי ואמרתי שאין פה חילוקי דעות על כך שהנושא חשוב.

אלכס מילר: אני רק צריך להבין, מה קורה עם הנושרים במוסדות להשכלה גבוהה כי אני לא ראיתי שיש עודפי תקציב ואני לא שמעתי שכולם, כל מי שנכנס, גם מסיים.

רותם רולף: לצורך העניין, המל"ג פה אולי ידעו להוסיף על מה שאני אומרת, אבל מדובר במנגנון הן בהיבט החקיקתי הן בהיבט הסטאטוטורי והן בהיבט התקציבי, מנגנון שונה לחלוטין.

רותם רולף: גם במל"ג יש אוניברסיטאות מתוקצבות, אולי גם מכללות מתוקצבות, יש מוסדות אקדמאיים שלא מתוקצבים כלל.

אלכס מילר: מה זה קשור?

רותם רולף: אז בסופו של דבר מדובר במנגנון.

אלכס מילר: מכללה מתוקצבת, פר סטודנט.

רותם רולף: מנגנון שונה, יש איזה שהם רעיונות אחרים באקדמיה, מלבד הנושא של תקצוב.

אלכס מילר: אני אגיד לכם, אתם מבחינתכם, מבחינתכם, אתם מחפשים התייעלות בכסף שאתם נותנים ולא מעניין אתכם מה הולך להיות הלאה.

אלכס מילר: לא מעניין אתכם אם בגלל זה זה ייסגר, אתם לא השוויתם שום דבר ממה שקורה במוסדות המקבילים, פשוט לא מעניין אתכם, זה לא מעניין אתכם.

אלכס מילר: גברתי, תבינו, אני גם ישבתי בוועדת הכספים ואני יודע בדיוק איך המנגנון האוטומאטי שלכם עובד.

אלכס מילר: אם את חושבת ואם המדיניות של שר האוצר שמ- 100 מיליון שקל אפשר להרים מערך של החינוך הטכנולוגי בישראל, אז אין בעיה, אז ככה, כמו שהוא חושב, זה מה שהולך להיות וזה עתידה של מדינת ישראל, שבסופו של דבר רובם ייסגרו, אתם תגרמו לכך שבעצם מי שנכנס היום למכללה או לאוניברסיטה זה יהיה מערך הטכנולוגיה של מדינת ישראל וכל מיני קומבינציות שיהיו אצל האוניברסיטאות שכל אחד פותח, אם הוא ייפתח, מכללה להנדסאים, אם זה יכול לסייע לו ואחר-כך לקבל עוד איזה שהוא תקציב.

אלכס מילר: רבותיי, זה לא עובד ככה.

רותם רולף: פשוט מאוד חבל לי שזה מה שמשתמע מהדברים שאמרתי.

אלכס מילר: כי ככה זה משתמע.

אלכס מילר: כי אתם לא מעלים אין לכם שום צורה שאתם מעלים פר סטודנט תקצוב.

אלכס מילר: אם הייתם מעלי את זה, תאמינו לי, גם הם היו הולכים על המהלך שאתם מבקשים.

אלכס מילר: אם היית אומרת לי – תשמע, אנחנו עכשיו עושים סינרגיה בין התקצוב למוסדות להשכלה גבוהה למול הנדסאים, יש לנו תוכנית אסטרטגית לחומש, הקרוב, איך אנחנו מעלים את כמות הסטודנטים ועושים תוכנית התייעלות, אז הייתי אומר: אתם עושים עבודה יפה, עשיתם ישיבות עם ההנדסאים, עשיתם ישיבות עם התעשייה, הגעתם להסכמות, אתם יוצאים בתוכנית.

אלכס מילר: מה שכרגע עשיתם, מבקר המדינה מצא לכם איזה שהיא דרך להרוויח עוד מעט כסף לתקציב של המשרד וזה מה שאתם עושים.

אלכס מילר: כל השאר לא מעניין אתכם.

אלכס מילר: כרגע, מה שמעניין אתכם, זה איך אתם מנצלים את ה- 100 מיליון שקל שיש כרגע בתקציב של התמ"ת שאתם נותנים.

אלכס מילר: כל השאר מפה והלאה, לא מעניין אתכם.

אלכס מילר: מתי בפעם האחרונה היתה ישיבה על כל הנושא של החינוך הטכנולוגי, במשרד האוצר, עם התאחדות התעשיינים ועם האחראים על החינוך הטכנולוגי בפועל, מתי בפעם האחרונה ישבתם?

רותם רולף: דבר ראשון, היו ישיבות אצל מנכ"ל תמ"ת שהשתתפנו בהם על כל הנושא של החינוך הטכנולוגי.

אלכס מילר: מתי?

רותם רולף: בחודש-חודשיים אחרונים היו כמה וכמה ישיבות.

אלכס מילר: ומה המסקנות חוץ מהתייעלות בתוך 100 מיליון שקל?

רותם רולף: לא על העניין הזה, כרגע, מדובר.

אלכס מילר: מדובר בדיוק על העניין הזה.

אלכס מילר: אולי זה לא אצלכם מדובר.

אלכס מילר: טוב, בסדר.

רותם רולף: אנחנו ממתינים לנייר בנושא.

אלכס מילר: הבנו, טוב.

אלכס מילר: התאחדות התעשיינים.

חזקיה ישראל: אנחנו חושבים שצריך פה לעשות מהלך חזק ולא להמשיך לדשדש בתקציב הקיים ולמצוא בתוך המערכת, אנחנו בעד התייעלות, וזה בסדר וכדומה.

חזקיה ישראל: אבל אם לא ייעשה פה מהלך חזק של תוספת תקצוב, עם התייעלות וכל מה שצריך, אז אני חושש שמה שאמר מר יגאל כהן אורגד, שאנחנו נהיה פה בצרה צרורה ולא יהיה פיתרון.

חזקיה ישראל: לכן, אנחנו חושבים שצריך לתת פה תקצוב גם להגדיל את המכסות, גם לשנות את הכללים פר סטודנט, כדי לאפשר למכללות גם בנושא של הסדנאות, גם הצטיידות מתאימה, כי דבר גורר דבר.

חזקיה ישראל: זה לא רק המרצים וזה גם סדנאות עם ציוד מתקדם, שאותם בוגרים, כשמגיעים לתעשייה, יוכלו להשתלב בתעשייה.

אלכס מילר: אני שואל אתכם, הנציגים של המכללות.

אלכס מילר: תראו, אתם רואים איך הדברים עובדים כאן בארץ.

אלכס מילר: כשהמרצים מהסגל הזוטר רצו תוספת שכר, כשהסטודנטים רצו, נלחמו על שכר הלימוד, כשהנשיאים של האוניברסיטאות רצו לקבל תוספת בתקצוב של המוסדות להשכלה גבוהה, בסופו של דבר כולם מגיעים לאותו משבר והוא נפתר על-ידי כך שכל אחד מאיים על אי-פתיחת שנת הלימודים.

אלכס מילר: תראו, רבותיי, אתם צריכים לדעתי, כמו שאני רואה את זה עכשיו, אם לא תצאו למאבק, גם מהצד שלכם, מאבק מסודר, שיביא לכם את התקצוב, כך ימרחו אתכם וימשיכו למרוח.

אלכס מילר: כי לא מעניין.

אלכס מילר: זה לא מעניין.

אלכס מילר: אתם רואים שזה לא מעניין אותם.

אלכס מילר: אז התמ"ת ידרוש, אז הם יגידו קודם כל תעשו התייעלות.

אלכס מילר: בזמן שאתם עושים התייעלות, חצי מכם ייסגרו ואז יהיו פה ושם כאלו ואחרים שאולי יצליחו לשרוד בגלל שהם שייכים למוסד אקדמי שהוא יכול לתת לכם שנה-שנתיים.

אלכס מילר: רבותיי, אני אומר לכם, כיושב-ראש ועדת החינוך, תצאו למאבק.

אלכס מילר: זה לא יעבוד.

אלכס מילר: אתם תקרסו, כי זה המדיניות שלהם, זה לא מעניין אותם.

אורי בנאי: אני מנהל את המכללה הטכנולוגית בתל-חי.

אורי בנאי: אני רוצה להגיד מילה באמת על איזו השתלשלות, בלי להיכנס יותר מדי לעובי הקורב, אבל בסימבול פשטני אבל שאומר את הכל.

אורי בנאי: ההתייעלות הזאת שבה נאחזים במקום תוספת תקציב שהיא הכרחית בצורה ודאית לגמרי, היא בנויה על משהו, היא בנויה על הארה, עם כל הכבוד, ואני קראתי את הדו"ח של מבקר המדינה והבנתי בהדרגה מאיפה מתחיל כל הסיפור ונכון שבגלל רמת דיפלומות ואחוז דיפלומה נמוך ושאפשר לשפר אותו, אבל אני תמיד במשפט אחד אני אגיד לכם בפשטנות את התשובה שנתתי גם בפורומים של מה"ט – הפיתרון הזה, שמציעים ועיגנו אותו בהחלטת ממשלה אפילו, הוא אומר לי, בתל-חי, יש לך 100 מועמדים בקריית שמונה, בסיטואציות הקשות האלה, אתה היום לוקח אותם ומוציא מהם 60 מדופלמים, 60%, שמע, קח רק 50, הטובים שבהם, תוצאי מהם 40, יש לך עלייה מ- 60% ל- 80%, כולם שבעי רצון.

אורי בנאי: זאת אומרת, גם האוצר, גם מבקר המדינה.

אורי בנאי: עלית מצוין, מ- 60% ל- 80% מדופלמים, רק קרו שני דברים בדרך.

אורי בנאי: זאת אומרת – אחד, השארתי 50 חבר'ה ברחוב, אני יודע בדיוק מה העתיד שלהם.

אורי בנאי: גם אלו שלא דופלמו, אמרנו לכם פה, 85% מהם עובדים בתעשייה, אי-הדפלום שלהם הוא, אני לא רוצה לנתח אותו עכשיו, הוא כרוך בהמון דברים שהם לא ענייניים.

אורי בנאי: זה דבר מאוד פשטני, האחוזי דיפלום האלה, שנאחזו בהם ועליהם תלו את הכל.

אורי בנאי: והדבר השני, השארתי 50 נערים בקריית שמונה ברחוב, בלי לקחת אותם, כי לקחתי רק את ה- 50 היותר טובים בשביל להעלות את האחוז והדבר השני, הבאתי לשוק, במקום 60 קודם, חבר'ה, הבאתי רק 40.

אורי בנאי: הורדתי את מספר ההנדסאים שהגיעו לשוק.

אורי בנאי: ואין בעיה, אם אני הולך בדרך הזאת, אני משביע את רצון העם ובדיוק פוגע בשני הדברים שעליהם אנחנו מדברים פה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: משרד הפנים, בבקשה.

איתן בביוף: יש פה נציג אורט שאמר שהנושא, הוא דיבר על העניין של הארנונה, הוא לא הזכיר שהעניין בבג"צ, גם הוא לא פירט את הנימוקים, אולי טוב עשה כך.

איתן בביוף: אם אדוני רוצה, אני אפרט מה שהמדינה השיבה בבג"צ.

איתן בביוף: אני לא חושב שזה כל-כך ראוי לקיים פה בישיבת הוועדה הנכבדה את הדיון שאמור להיות בבג"צ.

איתן בביוף: הנימוקים של אורט ושל רשתות נוספות, מפיהם הועלה, תשובת המדינה היא שהנושא של הארנונה והפטורים הוא מאוד בעייתי כי זה מה שנקרא חריג של החריג.

איתן בביוף: בכלל לא צריך לשלם ארנונה.

איתן בביוף: יש חוק שמדבר על פיטורין, יש לו סעיפים ספציפיים לכל מיני מוסדות.

איתן בביוף: פה מדובר על פטור למוסד מתנדב לשירות הציבור, כאשר מבג"צ אחר, הכריח את משרד הפנים לעשות קריטריונים.

איתן בביוף: הקריטריונים שנעשו הם אכן כאלה שמוציאים את כל מי שהוא לא מוכר על-ידי המוסד להשכלה גבוהה, בהתאם לסעיף 9 לחוק המועצה להשכלה גבוהה.

יגאל כהן אורגד: למה?

יגאל כהן אורגד: למה?

יגאל כהן אורגד: למה הוא החריג?

איתן בביוף: אני רק יכול לצטט בג"צ שסיפר מה ההיגיון ואמר כך.

איתן בביוף: מדובר בבג"צ 4735/07, מרכז משען, רשת משען, נגד שר הפנים.

איתן בביוף: אז בית-המשפט עמד על ההצדקות למתן הקלה בתשלום ארנונה למוסדות להשכלה גבוהה ואמר שהיותם מתוקצבים לגמרי על-ידי המדינה, והעובדה שהמדינה תידרש להגדיל תמיכה אם לא יהיו פטורים, נותנת לגיטימציה.

יגאל כהן אורגד: אבל זה בדיוק.

איתן בביוף: אדוני, רגע.

איתן בביוף: חשיבותם הציבורית של המוסדות להשכלה גבוהה מוכרים, ומידת תרומתם לרשויות המקומיות, בהיותם מנוף לצמיחה – אני מצטט – ולפיתוח של הרשות המקומית של תושביה.

איתן בביוף: יצא מחקר, אני יכול להפנות, על המרוץ של הרשויות המקומיות לקבל מוסדות שיהיו בתחומן לאור כך שהתברר שמוסד להשכלה גבוהה, עם מספר תלמידים גדול ועם פעילות בתוך הקהילה, מהווה אבן שואבת לרשות המקומית מבחינת סטודנטים, מבחינת מקומות עבודה, מבחינת פעילות בקהילה, פעילות התנדבותית של הסטודנטים וכו'.

איתן בביוף: הנושא נתון בבג"צ, אני לא רוצה להרחיב כי גם חברי מאורט לא הרחיב.

אלכס מילר: פה אני מאמין שאנחנו נצטרך ללכת להצעת חוק בעניין שקשור לפטור מארנונה.

אלכס מילר: אפשר לפתור את זה בחקיקה.

אלכס מילר: נתקדם גם בעניין הזה.

אלכס מילר: האם יש משהו שאתם רוצים לחדש?

אלכס מילר: כי אני לא רוצה שתחזרו על הדברים שכבר נאמרו.

אלי ארזי: אני יושב-ראש מכללת כנרת בעמק הירדן.

אלי ארזי: טוב מאוד שעלית על הוויכוח האמיתי שיש עם משרד האוצר.

אלי ארזי: אנחנו פה בשביל לפנות עם מה"ט ועם התמ"ת, למשרד האוצר, להכפיל את התקציב לסטודנט.

אלכס מילר: ביקשתי לא לחזור על הדברים שנאמרו.

אלכס מילר: אתה חזרת כרגע על דברים שנאמרו כבר.

אלי ארזי: מה שהאוצר מנסה לעשות ולהשתמש בדו"ח של מבקר המדינה, אני רוצה שתדע שהיום בכל המכללות ונציגיהם יושבים פה היום, יש לנו סטודנטים שאמנם לא גומרים את הדיפלומה, אבל חוטפים אותם לעבודה בתום הלימודים, גם אצלי במכללה, חוטפים אותם לעבודה בתום הלימודים ואז מבחינתם, הוא כבר לא צריך את הדיפלומה, כי זה כרוך בלעשות עבודה.

אלי ארזי: ולכן זה לא מתאים.

אלי ארזי: דו"ח מבקר המדינה לא מתאים למטרה שלשמה הוקמו המכללות.

אלי ארזי: המכללות האלה מייצרות הנדסאים שמוצאים מקום עבודה ולא כאלה שיש להם דיפלומה ביד.

הדס קושלביץ: אני מהתאחדות הסטודנטים.

הדס קושלביץ: אנחנו מודים לך על כינוס ישיבת הוועדה הזו, שבעינינו מאוד חשובה.

הדס קושלביץ: אנחנו חושבים שצריך לשבת תחת מנגנון זהה למל"ג, עם תוכנית חומש על-ידי גוף תקציבי ופיקוח על רמה אקדמית, כי תקצוב פר עובר נבחן יכול להוריד את הרמה האקדמית וזה משהו שאנחנו חוששים ממנו.

הדס קושלביץ: דבר נוסף למגוון הבעיות שגב' צוקרמן העלתה בהתחלה, באמת יש לנו את יושב ראש אגודת הסטודנטים באורט, כדי לתת איזה שהיא תוכנית.

טל גוטליב: אני לומד אלקטרואופטיקה שזה הנדסאי מכונות וגם מתנדב בקהילה.

טל גוטליב: באתי היום לבקש, לדבר מהצד של הסטודנט, למה לא הולכים להיות הנדסאים.

טל גוטליב: אז יש את הסיבה הברורה שזה לא יוקרתי מספיק.

טל גוטליב: דיברתם על העלאת קרנו של ההנדסאי ואנחנו הבאנו תוכנית שאנחנו קראנו לה ארא"ל, שזה אופק רחוק טווח אקדמי להנדסאים, שזה בעצם לאפשר תוכנית מעבר מהנדסאי למהנדס.

טל גוטליב: אני היום, שסיימתי את ההנדסאי שלי והלכתי לעבוד, אני לא אצטרך עכשיו ללמוד עוד חמש שנים, כדי להיות מהנדס.

טל גוטליב: בגלל שכבר עבר הרבה זמן פה בוועדה, אז אני אקצר כמה שיותר.

טל גוטליב: אנחנו רוצים להציע מסלול שבו אחרי מכינה של חצי שנה, שתשווה את הרמה של ההנדסאי, שהוא מצטיין, יש קריטריונים כמובן, לרמה של סטודנט שנה ג' באוניברסיטה, לא במכללה, ולאפשר לו בעצם אחרי מעבר פסיכומטרי שכזה של הנדסאים, להצטרף לשנה שלישית באוניברסיטה, ולסיים עם תואר מהנדס.

טל גוטליב: דבר כזה נותן אופק לסטודנט וכולם מרוויחים מזה, כי גם הרמה של ההנדסאים תעלה, יותר סטודנטים ישאפו להצטיין כדי שיוכלו להיות רלוונטיים לדבר כזה, גם יהיו יותר הנדסאים כי אם אני חושב עכשיו מה ללכת ללמוד ואני רואה שאני לא חייב ללכת עכשיו למסלול של חמש שנים בהנדסה, אלא אני יכול קודם ללמוד הנדסאי, אני אהיה טוב, אני אוהב את זה, יש לי אפשרות להשלים את זה בלי ללמוד עוד שש או חמש שנים וגם הנדסאים יעבדו יותר, הנדסאים יעבדו בתחום שלהם.

טל גוטליב: אני לא יודע איזה נתונים הביאו פה, אני לקחתי את שלי מהלשכה לסטטיסטיקה בישראל.

טל גוטליב: את הנתונים שלי לקחתי משם והם אומרים שדווקא הרבה מאוד סטודנטים הנדסאים לא עובדים בתחום שאותו הם למדו וכל הדברים האלה יביאו בעצם גם להפחתה וגם יהיו יותר הנדסאים נטו.

טל גוטליב: זה גם ישפר את צה"ל, כי כמו שאמרו פה, עמוד השדרה המקצועי של צה"ל זה הנדסאים, וצה"ל משקיע הרבה כסף גם כדי לעודד אנשים לצאת לעתודה וגם אחרי זה, כשאתה משתחרר, זה נותן לך מלגות.

טל גוטליב: כולם רוצים שיהיו יותר הנדסאים ויותר מהנדסים ולדעתי, הדרך הפרקטית קצרת הטווח, לא התכנונית ועם תקציבים, זה לתת להם אופק, להגיד לסטודנט – תלמד עכשיו, תהיה הנדסאי, תוכל ללכת להשלים תקבל תואר בהנדסה.

טל גוטליב: והפערים ביני ובין סטודנט שנה ב' בטכניון, שאני מכיר כזה במקרה, חבר טוב, לא כאלה שאי-אפשר לגשר עליהם, ולדעתי תוכנית כזאת היא ברת השמה ויחסית אפשר לתכנן אותה גם בזמן קצר, והיא תרים את כמות ההנדסאים והמהנדסים.

טל גוטליב: זה מה שאנחנו מביאים.

טל גוטליב: מי שיירצה הרחבה מזה, אני אשמח לתת לו.

טל גוטליב: זה הכל.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: בבקשה.

רוני דיווה: אני מנכ"ל המכללה למינהל, אנחנו נמצאים בכל הארץ כמעט, מחיפה ועד אילת.

רוני דיווה: ידידי, דבר תמיר אמר שהוא הכי דרומי, אז אנחנו יש לנו קצת יותר דרומה.

אלכס מילר: כן, בסדר.

אלכס מילר: הבנו.

אלכס מילר: קדימה.

רוני דיווה: אם מה שנאמר פה לא יבוצע בשנה הקרובה, בשנה הבאה ייעלמו כמה מכללות.

רוני דיווה: מכללות בפריפריה.

רוני דיווה: וזה הדבר הכי חמור שיכול לקרות.

רוני דיווה: תהיה פה בעיה חברתית.

אלכס מילר: הבנו.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: רבותיי, סיימנו.

אלכס מילר: אני רוצה לסכם.

אלכס מילר: קודם כל, אני חושב שהממשלה עושה כאן טעות אסטרטגית בכך שהיא לא מכריזה על תוכנית חומש כמו שעשו במערכת ההשכלה הגבוהה להצלת התחום הטכנולוגי, זה דבר ראשון.

אלכס מילר: אני קורא למשרד האוצר להכפיל את התקצוב פר-סטודנט במכללות הטכנולוגיות, לפי הבקשה של התמ"ת וכמובן גם תוספת מכסות לאותן המכללות.

אלכס מילר: בנוסף לכך, כמובן, העניין של ההתייעלות זה דבר חשוב, אבל זה לא יכול לבוא אם אתם לא עושים תוכנית מסודרת.

אלכס מילר: אתם לא יכולים לקחת רק צד אחד של המטבע.

אלכס מילר: ובזה, אתם בעצם צריכים ומחויבים לצאת בתוכנית חומש ואני פונה לשר האוצר ואני חושב שזו אחריות אישית שלו.

אלכס מילר: כי בסופו של דבר, אם הוא מחפש להיות זה שמציל את משק העבודה מכל הנושא של חוסר אנשים שנכנסים למערך העבודה, זו הדרך.

אלכס מילר: רק דרך המקצועות הטכנולוגיים אתם יכולים להרוויח ולהילחם באבטלה.

אלכס מילר: אז תתחילו לבנות תוכנית חומש מסודרת, אנחנו נלך עם הצעת החוק אשר פותרת ונותנת הטבה משמעותית למוסדות לטכנאים והנדסאים בארנונה ואני מציע לכם, רבותיי, תתכנסו ביחד, תחליטו על המאבק.

אלכס מילר: אם לא תעשו את זה, לא תקבלו.

אלכס מילר: כך אני רואה את זה, כי רק ככה זה עובד כאן.

יגאל כהן אורגד: מה עם המחסור במהנדסים, אדוני היושב ראש?

אלכס מילר: המחסור במהנדסים זה נושא אחר.

קריאה: זה לא הדיון של היום.

אלכס מילר: זה הנושא שאנחנו נדון, על הנושא של הלימודים, זה כרגע לא הנושא.

אלכס מילר: רבותיי, אני מציע שתקיימו ישיבה במשרד האוצר, התמ"ת, התעשייה, והמכללות, ותנסו לגבש תוכנית חומש כי אני בטוח שבסופו של דבר אתם תמצאו את עצמכם במאבק ולא חסר לכם.

אלכס מילר: כרגע אתם מזהים כאן משהו שהולך להיות בשנה הקרובה.

אלכס מילר: בסופו של דבר הם ישביתו את הלימודים, אתם צריכים את זה?

אלכס מילר: זה בסופו של דבר מה שיהיה.

אלכס מילר: ואני ממליץ על כך.

אלכס מילר: אני ממליץ על כך, כי אתם לא מחפשים פיתרון, אתם מחפשים התייעלות.

אלכס מילר: ראיתם – המבקר נתן לכם אפשרות עכשיו, אתם דורשים את זה, אחר-כך נראה.

אלכס מילר: אבל זה לא יהיה.

אלכס מילר: אתם רוצים למצוא את עצמכם, חוץ מכל מה שיש לכם עם הרופאים, עם האחיות, עם כל מי שיש, עוד השבתה של הטכנאים וההנדסאים?

אלכס מילר: זה מה בסופו של דבר יהיה ולא תהיה לכם שום תשובה.

אלכס מילר: יש לכם את השכר של המרצים, יש לכם את העניין של התקצוב, מעבדות, כל הדברים האלו זה מה שצריך להציל את המשק.

אלכס מילר: אני מציע גם שהמועצה להשכלה גבוהה תתחיל להתכנס ולבדוק את הנושא של השילוב של ההנדסאים בלימודים האקדמיים וההמשכיות מהנדסאים לתואר ראשון, גם על זה צריך לתת פעם אחת איזה שהיא הודעה מסודרת ולא איזה שהיא הכרה בסמסטר אחד אלא באמת בתוכנית שאפשר לגבש בין הסילבוס של מקצועות מסוימים, לפחות תעשו פיילוט.

אלכס מילר: תלמיד שלומד שנתיים, לפחות תכירו בשנה וחצי, שנה, ולא באיזה סמסטר מסכן.

אלכס מילר: זהו, הישיבה הזו נעולה.