ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 605, 2011-08-01 12:30

כרמל שאמה-הכהן: צהריים טובים.

כרמל שאמה-הכהן: כבוד יושב ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט - -

שי חרמש: אני ממלא את מקומו של-

כרמל שאמה-הכהן: ומרכז האופוזיציה בוועדת הכלכלה חבר הכנסת שי חרמש.

שי חרמש: זה רשמי?

שי חרמש: רציתי לוועדת כספים – לא נתנו לי.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו פותחים ישיבה נוספת בהצעת חוק הגבלת הפרסומת והשיווק של משקאות אלכוהוליים, התשע"א-2011.

כרמל שאמה-הכהן: איפה עצרנו בפעם האחרונה?

אלקנה אפרתי: קודם כול דילגנו על הגדרת שיווק מסעיף 1, סעיף ההגדרות.

אלקנה אפרתי: סעיף 2 לא הוצבע, וסעיף 4 אושר.

אלקנה אפרתי: זה הסעיף האחרון, למעשה, שאושר, כאשר ב-3(ג) יש נוסח שהרשות השנייה העבירה לגבי שעשועונים ותוכניות נושאות פרסים.

כרמל שאמה-הכהן: באיזה סעיף זה?

אלקנה אפרתי: 3(ג).

שי חרמש: שתפו אותנו קצת, איפה נעצרנו.

כרמל שאמה-הכהן: תציג את 3(ג).

אלקנה אפרתי: יש נוסח שהרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו העבירה: 3(ג).

אלקנה אפרתי: "בתוכנית המשודרת בטלוויזיה או ברדיו לא יוענק משקה משכר כפרס וכן לא יוזכר גורם מעניק פרס ששמו כולל מותג של משקה משכר.

אלקנה אפרתי: בסעיף זה, "תוכנית" – יחידת שידורים בסיסית בעלת תוכן והיקף ידועים ומוגדרים במתכונת הערוכה לשידור".

שי חרמש: תן לי להבין, אם "כרמל מזרחי" רוצה שידור חסות, אי אפשר לתת לה?

אתי בנדלר: כן.

אתי בנדלר: אי אפשר לתת לה, זה מה שעולה מהנוסח.

אלכס מילר: אבל הם לא נותנים פרס, הם עושים חסות.

אתי בנדלר: שוב: "בתוכנית המשודרת בטלוויזיה או ברדיו לא יוענק משקה משכר כפרס" – אין לנו בעיה עם זה; "וכן לא יוזכר גורם מעניק פרס ששמו כולל מותג של משקה משכר".

אתי בנדלר: מדובר כאן אך ורק על סעיף של מתנות ופרסים.

שי חרמש: אבל חסות ביקב, מותר.

שי חרמש: אתי בנדלר: חסות - - - לדעתי, אין עם זה בעיה.

שי חרמש: אני מיד אבדוק, אני לא יכולה לומר לך בוודאות.

שי חרמש: איפה המציע?

אלכס מילר: הנה, אורבך.

כרמל שאמה-הכהן: יש פה הרבה יוזמים: דני דנון, אורי אורבך, אברהם דיכטר - -

לאה ורון: חבר הכנסת אורי אורבך נמצא פה.

כרמל שאמה-הכהן: היוזם היחידי שנמצא פה.

כרמל שאמה-הכהן: יש איזו מחלוקת על הנושא?

אתי בנדלר: על פניו נראה לי שאין בעיה כי מדובר כאן על שם מסחרי.

אתי בנדלר: "כרמל מזרחי" זה שם מסחרי, זה לא משקה אלכוהול לכשעצמו; ובקשר לשם מסחרי בסעיף 2: באיסור מתנות לא מדובר על איסור השכרת שם מסחרי, ולכן אני לא רואה לכאורה בעיה בכך מכוח הסעיפים שעברנו עליהם עד כה.

כרמל שאמה-הכהן: יש הערות?

כרמל שאמה-הכהן: אין הערות.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מצביעים על סעיף 3 כפי שהוצע.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד?

כרמל שאמה-הכהן: מי נגד?

כרמל שאמה-הכהן: מי נמנע?

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה בעד סעיף 3– רוב נגד – אין נמנעים – אין סעיף 3 התקבל.

אתי בנדלר: אני מציעה לחזור על הצעת החוק מסעיף 1, לדון על כל הדברים שדילגנו עליהם כדי שנוכל להתקדם בזה באופן שיטתי.

כרמל שאמה-הכהן: אוקיי.

אתי בנדלר: הנושא הראשון שהוועדה דילגה עליו זאת הגדרת "שיווק", שהיא רלוונטית בעיקר לסעיף שאוסר שיווק – סעיף 3.

אתי בנדלר: למעשה, אחרי אישור סעיף קטן (ג) אושר כולו, והוא אומר: 3 (א) "לא ישווק אדם לצרכן משקה משכר שאליו נלווים פרס או זכות להשתתף בהגרלת פרסים או בתחרות".

אתי בנדלר: (ב) "לא ישווק אדם לצרכן שיווק מסחרי של משקה משכר ללא תמורה, למעט לצורך צריכה במקום שבו שווק המשקה המשכר" וסעיף (ג) המדבר על פרס בתוכניות טלוויזיה ורדיו.

אלכס מילר: שאלת הבהרה: האם כשיש פרסום של אירוע כזה או אחר משקה אלכוהול יהיה בפנים?

אלכס מילר: זאת אומרת אסור לפרסם כל מיני אירועים שיש בהם - -

אתי בנדלר: שנותנים בהם בירה גולדסטאר חינם.

אלכס מילר: לא.

אלכס מילר: השאלה היא האם מדובר על השם של המותג או שבכלל, באופן כללי, מדובר על אלכוהול.

אלכס מילר: זאת אומרת, אם לא אומרים את השם של המותג, זה בסדר?

אתי בנדלר: לא, גם זה אסור לפי סעיף 2 כי לא יפרסם אדם פרסומת למשקה משכר.

אתי בנדלר: משקה משכר זה לאו דווקא משקה ספציפי, אלא כל משקה אלכוהולי.

אתי בנדלר: תסתכלו בדף הראשון: יש בשולי הדף הגדרה של משקה משכר שאליו מפנים בסעיף 1 להגדרות: "משקה תוסס או אלכוהולי שנועד לצריכת אדם והמכיל בבדיקת מדגם ממנו שני אחוזים או יותר אלכוהול, לפי הנפח, למעט סמים או תרופות המוכנים או נמכרים על-ידי רוקח כדין; צוינה תכולת האלכוהול שבמשקה הנמצא במיכל ישמש ציון זה הוכחה לכאורה למידת התכולה".

אתי בנדלר: דהיינו, כל משקה משכר שתכולת האלכוהול בו היא שני אחוזים – אסור לעשות לו פרסומת, גם אם אתה לא מציין את המשקה הספציפי.

אתי בנדלר: סעיף 3 אוסר, כאמור, על שיווק משקה משכר שנלווים אליו פרס או זכות או מתנה או בתוכניות טלוויזיה.

אתי בנדלר: עכשיו אנחנו חוזרים לצורך העניין הגדרת "שיווק" בסעיף 1, שזאת ההגדרה היחידה שעדיין לא הוצבעה בסעיף 1: "שיווק" – מכירה, אספקה או ייבוא של משקה משכר, למעט – (1) ייצוא; (2) ייבוא לשימוש עצמי על-ידי זכאים לפטור מתשלום מכס לפי כל חיקוק בר תוקף בענייני מכס; (3) מכירה בחנויות פטורות ממכס;

כרמל שאמה-הכהן: הערות, בבקשה.

צחי דותן: אני רוצה רק להבין – דרך היין פתרנו את העניין של הטעימות ביקבים בסעיף 3(ב).

צחי דותן: מה קורה אם לדוגמה יש במוזיאון ירושלים פסטיבל יין פעם בשנה?

צחי דותן: האם אפשר לפרסם את זה, האם יהיה אפשר לקבל רישיון או לפי הנוסח הזה, בעצם אי אפשר לעשות פסטיבל יין בירושלים פעם בשנה או במוזיאון תל-אביב?

אתי בנדלר: באופן כללי יין כלול בהגדרת משקה משכר – כך יין, כך בירה וכך כל משקה שיש בו תכולה, כאמור, של אלכוהול של שני אחוזים לפחות או של שני אחוזים ויותר.

אתי בנדלר: היין לא הוחרג.

אתי בנדלר: מאז הישיבה האחרונה שנערכה בוועדה ערכנו בירורים עם משרד התמ"ת, האם ניתן להחריג יין, האם ניתן להחריג משקה אלכוהול שתכולת האלכוהול בו היא איקס אחוזים ומטה.

אתי בנדלר: נמצאים כאן נציגי התמ"ת, והם ידברו על זה בעצמם.

אתי בנדלר: מכל מקום לגבי יין, התשובה של משרד התמ"ת היא שלא ניתן להחריג אותו משום שזה עומד בניגוד להסכמים בינלאומיים שישראל חתומה עליהם.

אתי בנדלר: הסברים, ככל שיש צורך, מנציגי התמ"ת.

ניצן חן: אז זה גם יין לקידוש ולהבדלה.

אתי בנדלר: גם יין לקידוש ולהבדלה, אכן כך.

דני דנון: יש פה אנשים שלא היו פה בישיבה הקודמת; אנחנו נתנו מענה לבעיות של היין במסגרת החוק ללא צורך בהחרגה.

דני דנון: זה מה שמופיע בלשון החוק.

צחי דותן: אבל עכשיו הפסטיבלים האלה של היין לא יוכלו לעשות יותר במדינת ישראל.

דני דנון: למה?

דני דנון: קרא בסעיף החוק.

דני דנון: כתוב שתוכל לתת במקום, "למעט לצורך צריכה במקום שבו שווק המשקה המשכר".

צחי דותן: שבו שווק, אבל זה בדיוק מה שאמרה עכשיו הגברת, אלא אם כן לא הבנתי.

דני דנון: בניסוח כאן קבענו שאפשר לתת טעימות - - צחי דותן: טעימות ביקבים עצמם.

דני דנון: לא כתוב "ביקבים" פה.

סער פאוקר: "מקום שבו שווק", זה יכול להיות גם - - -

לאה ורון: המוזיאון זה לא - - -

קריאה: - - - של פסטיבל יין, איך אתה רוצה שהציבור יגיע לשם?

ישראל אייכלר: חבר הכנסת דנון, מה הפתרון שנתתם להם לצורכי קידוש והבדלה בחוק?

דני דנון: אפשר יהיה לעשות טעימות של יין ביקבים.

דני דנון: זה מה שהעלו בעלי היקבים.

ישראל אייכלר: אבל לגבי יין לקידוש ולהבדלה אמרת שנתת פתרון בתוך החוק.

דני דנון: אנחנו נותנים מענה גם עכשיו, בלי להחריג את היין, לדברים שעולים - - -

ישראל אייכלר: איפה המענה?

דני דנון: איפה הבעיה?

ישראל אייכלר: אמרת שאתה נותן מענה, אני רוצה לשמוע מהו המענה.

דני דנון: הייתה בעיה שעלתה בנושא הטעימות של היין על-ידי ארגוני היקבים, ובישיבה הקודמת הסכמנו ואישרנו שבמקומות שבהם משווקים יין – לא כתבנו איפה המקומות – יהיה אפשר לתת יין לצריכה במקום.

צחי דותן: אני לא שואל על היהדות, הוא שואל - - -

דני דנון: אז הוא ישאל על היהדות, וייתן מענה.

דני דנון: כל אחד ישאל את הנושא שמפריע לו, וייתן מענה לכל אחד.

דני דנון: אם היקבים ידאגו ליהדות היהדות תדאג ליקבים - -

ז'ק בר: סליחה, אדוני היושב ראש, אפשר?

לאה ורון: תציג את עצמך, בבקשה.

ז'ק בר: ז'ק בר, טמפו – בירה וברקן יינות.

ז'ק בר: בשני התחומים האלה יש בפירוש בכל ההסכמים האירופיים, לפחות, הבחנה בין אלכוהול מתחת ל-15% ואלכוהול מעל ל-15% הן בשיטות המיסוי, הן בהגדרות עצמן.

ז'ק בר: לגבי האמירה שאי אפשר להחריג, יש פה מסלול שלא רק שלא מחריג, אלא פשוט קובע נורמה שמקובלת בכל ארצות אירופה שבה מבחינים בין משקה בעל תכולת אלכוהול גבוהה, מעל 15%, לבין משקה שתכולת האלכוהול בו מתחת ל-15%.

ז'ק בר: אז בפירוש אפשר במסלול הזה להחריג את היין - -

קריאה: ואת הבירות ואת האלכוהול.

ז'ק בר: לא.

ז'ק בר: רק בירה ויין, ואלכוהול מעל 15%.

אורי אורבך: מה זה "רק"?

אורי אורבך: אבל זה הכול.

אורי אורבך: הבעיה העיקרית היא הבירה.

ז'ק בר: חשבתי שאנחנו מדברים על וודקה ועל וויסקי ועל דברים כאלה, לא?

אתי בנדלר: אולי כדאי שגברת נעמי רייש ממשרד התמ"ת תאמר דברים.

נעמי היימין רייש: אני רוצה להצטרף שזאת הייתה עמדתנו מתחילת הדיונים בחוק, החל מוועדת שרים לענייני חקיקה שההצעה עברה כפוף לתיאומים עם העמדה הזאת שלנו.

נעמי היימין רייש: אנחנו מלכתחילה לא שמחים עם החוק הזה שהתועלת שלו לא ברורה לנו לצריכת היין ולהפחתת תופעת השכרות.

נעמי היימין רייש: אנחנו כן מוכנים ללכת יחד עם החוק אם הוא עושה את ההבחנה בין אחוזים נמוכים של אלכוהול לבין אחוזים גבוהים של אלכוהול, לפי מתווה שיהיה מקובל על כולם.

נעמי היימין רייש: אם זה אומר שהבירה נכללת - - - זאת כוונתנו גם כן.

כרמל שאמה-הכהן: שבירה תוחרג?

נעמי היימין רייש: שמשקאות אלכוהוליים בעלי אחוזי אלכוהול נמוכים יוחרגו.

כרמל שאמה-הכהן: בירה ויינות.

לאה ורון: ו"נמוכים" אצלכם, זה כמו ההצעה של מר בר, 15%?

נעמי היימין רייש: אנחנו דיברנו על 20%.

נעמי היימין רייש: אם הוא מדבר על 15% שזה מספר שהוא מקובל בהסכמים שהם דירקטיבות - - -

דני דנון: אין מה לפתוח את הדיון הזה פה.

דני דנון: היינו בדיון הזה כבר שנה שלמה.

דני דנון: אנחנו בקריאה שנייה ושלישית, והעקרונות של החוק עולים חוזרים עכשיו לנקודת הפתיחה.

רוברט אילטוב: החוק יכול להשתנות גם בהקראה במליאה, זה חדש לך?

דני דנון: בהחלט.

רוברט אילטוב: מה אתה מתפלא?

דני דנון: אבל שמענו גם אותם, סיכמנו את זה בשנה שעברה, ועכשיו יש פה פתיחת חזיתות נוספת מגורמים נוספים – להחריג את הבירות, להחריג את היין ולהחריג את הוודקה.

ישראל חסון: דני, זה תהליך החקיקה שהוא לגיטימי לגמרי, ואפשר לדבר על מה שאתה רוצה לדבר.

אורי אורבך: אז מה המשמעות של הדיון הקודם?

ישראל חסון: בעניין הזה אתה יכול להציע הסתייגות ולהעלות את זה להצבעה.

ישראל חסון: יתקבל – יתקבל, לא יתקבל – לא יתקבל.

ישראל חסון: אבל לומר שזה חזרה?

ישראל חסון: זה חלק מהתהליך.

ישראל חסון: אם אנחנו לוקחים את זה למין סיטואציה שבה אתה לא יכול לפרסם פסטיבל יין במוזיאון ישראל אז בואו תחשבו אם לשם אנחנו מכוונים.

ישראל חסון: (החלפת יו"ר – דני דנון – 12:50)

אורי אורבך: אבל אם אתה רוצה לפרסם פסטיבל יין ותחת החסות הזאת אתה מתחיל לפרסם את כל הבירה, אז כל החוק הזה - -

רוברט אילטוב: מה יש לך נגד בירה?

אורי אורבך: נגד פרסום של בירה, בטח שיש לי.

אורי אורבך: מה יש לי נגד סיגריות?

רוברט אילטוב: מה יש לך נגד בירה?

אורי אורבך: יש לך בעיה של שתייה מופרזת של בני נוער.

ישראל חסון: אורי, השאלה אם בכוונת החוק אתה מתכוון להגיע לנקודה שהגענו אליה.

דני דנון: אנחנו קיימנו מספר רב של דיונים בנושא הזה.

דני דנון: אני לא רוצה לתת לאף אחד מהדוברים – ששמענו אתכם רבות – את עמדתך ואת עמדת המשרד לביטחון הפנים – אנחנו רוצים לתת מענה לכל מי שיש לו בעיה בנוסח החוק בסעיף ספציפי.

דני דנון: נשמח לשמוע את ההסתייגויות לסעיף ולתת מענה בלי החרגות כוללניות.

דני דנון: מיש ירגיש שאין לו מענה לבעיות, כמו שלכם, תעלו את זה עכשיו.

דני דנון: זה הזמן והמקום.

אתי בנדלר: אני בכל זאת רוצה להעיר לנושא של היין.

אתי בנדלר: נאמר מפורשות בעת הכנת הצעת החוק לקריאה הראשונה, והתבקשתי לציין בדברי ההסבר – וכך עשיתי גם – שבעת הכנת הצעת החוק לקריאה השנייה והשלישית תדון הוועדה בנושא של החרגת היין.

אתי בנדלר: משהסתבר שלא ניתן להחריג את היין בלבד יש מקום, כי אנחנו התחייבנו לקיים בכך דיון, האם יש מקום להחריג מהצעת החוק משקה משכר שאחוז האלכוהול בו נמוך מתחת לסף מסוים.

דני דנון: בהחלט.

דני דנון: אנחנו לא כתבנו "החרגה", אפשר להסתכל בפרוטוקול.

לאה ורון: כתוב בדברי ההסבר של הצעת החוק: "בעת הכנת הצעת החוק לקריאה השנייה ולקריאה השלישית תדון ועדת הכלכלה של הכנסת בתחולת החוק המוצע על יצרני יין, ובייחוד לצורכי דת".

דני דנון: נכון.

דני דנון: לכן אנחנו שמענו ונשמח לשמוע גם את האנשים שנוגעים לענף היין גם בנושא של קדושה, בנושא של פרסום.

דני דנון: אם יש דברים ספציפיים שאתם רוצים להעלות זה הזמן והמקום לעשות זאת.

דני דנון: אני רוצה לחזור למתווה של החקיקה.

דני דנון: אנחנו מדברים על סעיף השיווק.

דני דנון: יש למישהו הערות ספציפיות?

דני דנון: אנחנו ניתן לכל אחד שרוצה לדבר, לדבר.

ישראל חסון: באיזה סעיף זה?

לאה ורון: בסעיף 1, סעיף ההגדרות.

יריב לוין: אני רוצה להעיר הערה אחת.

דני דנון: בבקשה, חבר הכנסת לוין.

יריב לוין: אנחנו בעצם נדרשנו לסוגיה הזאת כאשר דנו בשעתו בחוק של ההגבלות על צריכת האלכוהול, לרבות הנושא של שפיכת משקאות וכן הלאה.

יריב לוין: אז נדרשנו, ובסופו של דבר הכללנו את היין, בין היתר בגלל הקושי להבחין כאשר אתה תופס מישהו עם הבקבוק ברחוב או במצבים כאלה.

יריב לוין: נדמה לי שכאן ההבחנה היא הרבה יותר פשוטה לביצוע והרבה יותר קלה, ולכן אני ממליץ שבמה שקשור ליין, כדי להתגבר על כל הבעיות האלה שנצטרך לייצר חריגים על גבי חריגים כדי שאיכשהו היין ייכנס לתוכם, יכול להיות שיותר נכון מראש לקחת את היין ולשים אותו כקטגוריה נפרדת מובחנת מכל שאר המערכת, ואז בצורה הזאת זה אולי יקל עלינו להתגבר על העניין.

יריב לוין: כי אחרת קשה לי לראות איך אנחנו נצא מזה.

אתי בנדלר: חבר הכנסת לוין, זה מה שניסיתי לומר בתחילת דבריי.

אתי בנדלר: מאז הישיבה האחרונה עמדתי בקשר עם אנשי משרד המשפטים ומשרד התמ"ת בניסיון לברר האם ניתן להחריג את היין, ואם לא ניתן להחריג את היין באופן כללי, האם ניתן להחריג רק יין המשמש לצורכי פולחן דתי או ביטוי כיוצא בזה.

אתי בנדלר: לאחר בדיקות שהם עשו נאמר לי מפורשות, ועדיף שהדברים ייאמרו על-ידם, שלא ניתן לעשות את זה כי זה עומד בניגוד להסכמי סחר בינלאומיים שישראל חתומה עליהם.

אתי בנדלר: כל מה שניתן לעשות בהתאם לאותם הסכמים זה אך ורק להחריג לפי אחוז האלכוהול, לא לפי סוג המשקה.

ישראל אייכלר: סליחה על הבורות – כמה אחוז אלכוהול ביין?

יאיר גלר: 14%-13%.

יריב לוין: היין הוא הרבה מעל הבירה.

יאיר גלר: פי שלושה מבירה.

ישראל אייכלר: אז אפשר לעשות מ-15% ומעלה.

רוברט אילטוב: בעצם גם אי אפשר להחריג את הבירה.

רוברט אילטוב: בירה נכנסת לאותה קטגוריה.

ישראל אייכלר: אז תחריג את הבירה, אבל תעשה מ-15% ומעלה.

יריב לוין: אבל אז הבירה יוצאת גם כן.

ישראל אייכלר: לזה כן אפשר להכניס את הבירה?

אתי בנדלר: אתה לא יכול להגיד "כל משקה אלכוהולי שתכולת האלכוהול בו הוא 15% ומטה, למעט בירה", כדי שבירה כן תיחשב.

אתי בנדלר: כי שוב אתה מגיע לאותה תוצאה.

דני דנון: אנחנו לא נעשה בדיקות על כל המוצרים פה בוועדה.

דני דנון: אבל שוב, חבריי, אני רוצה להתקדם ולומר: תביאו את הבעיות, ואנחנו ניתן את האפשרות.

יריב לוין: זה בעצם אומר שכל החרגה של היין תחייב החרגה של הבירה.

אתי בנדלר: זאת המשמעות.

דני דנון: לכן אנחנו לא קובעים פה החרגה של יין, אנחנו נותנים מענה - -

ישראל אייכלר: מה זה "מענה"?

ישראל אייכלר: אתה אומר כל הזמן "מענה", ואני לא שומע מהו.

דני דנון: לדוגמה אם יש בעיה של פסטיבלים, כמו שהוצגה פה עכשיו – לכתוב בלשון החוק שאפשר יהיה לעשות באירועים ציבוריים כך וכך.

דני דנון: זאת אומרת אנחנו ניתן בחוק מענה לדברים שעולים פה בלי לעשות פתיחה של כל החוק לבירה וליין.

רוברט אילטוב: שם זה מותר, ובכל מקום אחר אי אפשר?

דני דנון: הניסוח שיהיה מקובל על המציעים ועלינו, חברי הוועדה.

רוברט אילטוב: פה זה בריא ופה זה לא בריא?

רוברט אילטוב: פה כן ופה לא?

דני דנון: חבר כנסת אילטוב, אם היום נעשה פתיחה כללית של אלכוהול מעל 15% או 20% אנחנו מייתרים את החוק.

דני דנון: אנחנו לא רוצים לייתר את החוק, ומצד שני אנחנו לא רוצים לפגוע בפרנסה של בעלי הפאבים שנמצאים פה, לא של בעלי היקבים.

דני דנון: הם לא הבעיה.

רוברט אילטוב: אתה כן עושה את זה.

רוברט אילטוב: אם אתה לא קובע את הרף ולא מחריג מה שמתחת לרף, אתה פוגע.

רוברט אילטוב: זה חד משמעי.

דני דנון: אני רוצה לומר גם לך, חבר הכנסת אייכלר: החוק מדבר על הגבלת פרסומת; הוא לא מדבר על "בריא" או "לא בריא"; הוא מדבר על הגבלת פרסומת של מוצרי האלכוהול האלה.

דני דנון: זאת מהות החוק.

רוברט אילטוב: אבל זה בא כתוצאה ממשהו, זה לא בא כי אתה סתם רוצה.

רוברט אילטוב: זה בא כי זה פוגע ומסוכן.

רוברט אילטוב: זה ברור.

דני דנון: נכון.

יאיר גלר: מצד שני זה אלימות, זה פשיעה וזה הרג.

רוברט אילטוב: לכן אנחנו אומרים שמה שפוגע צריך להחריג ולעשות פרסום חופשי, ומה שלא, כמו באירופה; למה אנחנו צריכים להיות יותר קדושים מהאפיפיור?

יאיר גלר: אתה לא יותר קדוש מהאפיפיור.

לאה ורון: אדוני לא קיבל רשות דיבור.

רוברט אילטוב: אני מדבר עם יושב ראש הוועדה.

דני דנון: אני שוב אומר:

דני דנון: אנחנו לא רוצים להחריג את הבירות.

דני דנון: אני אומר את זה פה לפרוטוקולים בפני כל המציעים שנמצאים פה.

דני דנון: גם בבירות ראינו ניצול אגרסיבי של פרסומות שמיועד לבני נוער, שלוקחים את דץ ואת דצה ואחרים, לבירות.

דני דנון: ועושים פסטיבל מונדיאל 2000, ועושים שיווק שמדבר לבני הנוער בנושא הבירות.

דני דנון: לכן אנחנו רואים את הנושא של הבירות כחלק מהותי מהחוק.

דני דנון: לגבי היין – הם נמצאים בעצם באמצע, ואנחנו לא רואים בהם בעיה.

דני דנון: אבל אי אפשר להחליט פה שמחריגים את היין מהחוק באופן גורף.

ישראל אייכלר: אולי הנוסח שהצעתי בהתחלה לפני כמה ישיבות – "מלבד יין לקידוש ולהבדלה"?

ישראל אייכלר: זה עניין דתי.

ישראל חסון: למה רק לקידוש ולהבדלה, חבר הכנסת אייכלר?

ישראל אייכלר: כי היועצת המשפטית אומרת שאי אפשר יין סתם.

אתי בנדלר: אני ביררתי גם את הנושא הזה.

אתי בנדלר: קודם כול גם זה מפלה סוג מסוים של יין בניגוד להסכמי הסחר, כך נמסר לי.

אתי בנדלר: יתרה מזו, יש גם בעיות אכיפה.

אתי בנדלר: קודם כול זה אומר שהאיסורים חלים על יין נסך ויין ישראלי או יין כשר מותר יהיה - -

רוברט אילטוב: תלוי גם איזו כשרות.

אתי בנדלר: אחר כך יש בעיות אכיפה.

אתי בנדלר: במכס, למשל, יודעים להבחין מתי זה יין כשר ומתי לא.

קריאה: ירצו – יאכלו, לא ירצו – לא יאכלו.

שי חרמש: אם זה הבדלה, השאלה באיזו שעה הוא שותה.

ישראל אייכלר: יש בעיה משפטית לכתוב את המילה "מלבד בירות למיניהן"?

אתי בנדלר: כן, כי התוצאה של התרת האיסורים הקבועים בחוק רק לגבי יין - -

ישראל אייכלר: אני חוזר להצעה שיהיה אחוז מסוים של אלכוהול.

אתי בנדלר: לא, להפך.

ישראל אייכלר: כשתכניסי את הבירה תכתבי כך: מ-15% ומעלה – אסור, למעט בירות שאסור גם אם הן פחות מ-15%.

יריב לוין: אי אפשר.

אתי בנדלר: אנחנו מגיעים לאותה תוצאה.

דני דנון: אני בא להקל עם היין כי אנחנו לא רואים ביין בעיה של פרסום אגרסיבי שמכוון לבני נוער.

דני דנון: לזה התכוונו המחוקקים שנמצאים פה.

דני דנון: אם אפשר לכתוב בסעיף 3: "לא ישווק, למעט יין" – האם זה ייחשב החרגה או לא?

ישראל חסון: ודאי.

אתי בנדלר: דווקא לגבי סעיף 3 הבעיה היא פחות חמורה, לטעמי.

אתי בנדלר: קודם כול, אחת הבעיות שהעליתם היא הכללת יין בחבילות שניתנות לנצרכים ערב החג.

ישראל אייכלר: את זה רשמתם?

אתי בנדלר: את זה כבר החרגנו בכך שבסעיף קטן (ב) כתבנו: "לא ישווק אדם לצרכן שיווק מסחרי".

אתי בנדלר: כיוון שהחבילות האלה שניתנות לנצרכים ערב חג אינן בגדר שיווק מסחרי, אז עם זה כבר אין בעיה.

ישראל אייכלר: אני עדיין לא רואה את זה בנוסח.

ישראל אייכלר: תקריאי לי שוב את הנוסח, בבקשה.

דני דנון: נבקש להעביר לך את הנוסח המעודכן.

לאה ורון: כבר אתה מקבל את הנוסח.

ישראל אייכלר: יש לי.

לאה ורון: תסתכל, בבקשה, בעמוד 3, סעיף 3.

אתי בנדלר: סעיף 3(ב) שעוסק באיסור מתנות אומר: "לא ישווק אדם כצרכן שיווק מסחרי של משקה משכר ללא תמורה, למעט לצורך צריכה במקום שבו שווק המשקה המשכר".

אתי בנדלר: זאת אומרת, מדובר באיסור של מתנות - -

ישראל אייכלר: זה ברור, אבל מה זה "מסחרי"?

ישראל אייכלר: סלי מזון וקמחא דפסחא?

אתי בנדלר: זה ממש לא מסחרי.

ישראל אייכלר: אז זה הפתרון.

אתי בנדלר: כן.

אתי בנדלר: נפתרה הבעיה ככל שמדובר ביין הן בחבילות השי והן ביקבים או מקומות כאלה שמוכרים בהם יינות שמדובר על צריכה במקום.

ישראל אייכלר: מדברים על תרבות מסחרית או על צורכי מסחר?

ישראל אייכלר: כי למשל טעימות זה צורכי מסחר, אבל זה לא כמות מסחרית.

דני דנון: השארנו גם טעימות וגם חלוקה.

דני דנון: גם את זה וגם את זה.

דני דנון: כן, אדוני, בבקשה.

ישראל איבצן: אני מיקבי כרמל.

ישראל איבצן: אני רוצה לחזור לסעיף 3 של שיווק מסחרי.

ישראל איבצן: לפי הסעיף הזה, אם היום אנחנו כיקב רוצים לתת דוגמאות לטעימה לכל גורם שהוא, אסור לנו לתת.

ישראל איבצן: אסור לנו לתת דוגמאות לטעימה לאף אחד.

ישראל איבצן: אין היגיון בעולם שגוף – חברת תעופה או בית מלון - -

דני דנון: מה זאת אומרת?

ישראל איבצן: היום כדי לקנות יין מיקב בית מלון מבקש דוגמאות יין, הוא רוצה לטעום את היין הזה.

דני דנון: זה לא בצריכה במקום?

ישראל איבצן: לא.

דני דנון: למה לא?

ישראל איבצן: כי אנחנו שולחים את זה לפאנל הטועמים של בית המלון או של חברת אל-על, והם טועמים מתי שהם רוצים ואיפה שהם רוצים.

ישראל איבצן: אני לא יודע להבטיח את זה.

אתי בנדלר: הם לוקחים את זה הביתה לטעום?

ישראל איבצן: אני לא יודע, יכול להיות שהם גם לוקחים את זה הביתה לטעום.

דני דנון: אבל זה שיווק מסחרי?

ישראל איבצן: בוודאי.

ישראל איבצן: זה קיים בכל מקום בעולם שניתנות דוגמאות ללקוחות לשם טעימת יין.

דני דנון: אין לנו בעיה, תציעו נוסחים - -

ישראל איבצן: שנית, הגופים המסחריים במדינת ישראל נוהגים לחלק יין כמתנה ללקוחות שלהם.

ישראל איבצן: הבנקים וחברות הביטוח נוהגים לחלק יין, זה שוק אדיר של יין.

ישראל איבצן: לפי ההגדרה שלכם בחוק, זה שיווק מסחרי, כי כל מתנה ללקוח מסחרי זה שיווק מסחרי ולא ניתן.

ישראל איבצן: אתם סוגרים לנו היום שוק של 300-200 אלף בקבוקי יין לטובת מחבתות מסין.

ישראל איבצן: זה מה שאתם עושים.

ישראל איבצן: האלטרנטיבה ליין ישראלי זה להביא מחבת קרמי מסין.

ישראל איבצן: לכן אין בזה שום היגיון.

דני דנון: מה אתה מציע?

ישראל איבצן: אני מציע שהיין יוחרג בין 15%-8% משקאות אלכוהוליים יוחרגו מהחוק.

ישראל איבצן: תנו רף תחתון, תנו רף עליון, וליין תהיה הגדרה שהוא מיוצר מענבי יין.

קריאה: ישראל, שאינם בירה.

ישראל איבצן: ליין יש הגדרה מאוד מדויקת.

ישראל איבצן: אפשר לומר שבין 15%-8% משקה אלכוהולי העשוי מענבי יין יוחרג.

ישראל איבצן: אדוני היושב ראש, הצעה נוספת.

ישראל אייכלר: שמעתְ את ההצעה שזה מיוצר מענבי יין?

אתי בנדלר: מה?

ישראל אייכלר: הוא מציע שיהיה כתוב שהוא מיוצר מענבי יין.

ישראל אייכלר: כך אתה מוציא את הבירה, זה לא מענבי יין.

יריב לוין: זה לא ילך.

ישראל אייכלר: למה זה לא ילך?

יריב לוין: כי אי אפשר להחריג על בסיס - - -

ישראל איבצן: מדוע אי אפשר להחריג?

ישראל איבצן: אדוני היושב ראש, אני רוצה עוד משפט אחד בקצרה.

ישראל איבצן: מיטב התרבות והתיירות בעולם נבנים על יין: טוסקנה, נאפה, בורדו, בורגנדי.

ישראל איבצן: מה אתם רוצים, שנגיד שמדינת ישראל זה מקום אפל וסגור שלא מייצרים בו יין?

ישראל איבצן: שאין אזורי יין?

ישראל איבצן: זה מה שהחוק אומר.

דני דנון: לא, סליחה.

דני דנון: ההערה הראשונה שלך הייתה נכונה.

ישראל איבצן: מה, אנחנו חוזרים לאיראן?

ישראל איבצן: אנחנו מדינה איסלאמית?

ישראל איבצן: אסור לכתוב על יין?

דני דנון: תחזור לפתיח דבריך.

ישראל איבצן: לא, אני אומר את מה שאני מרגיש.

ישראל איבצן: זאת הצעת חוק בסגנון איסלאמי לחלוטין.

דני דנון: תודה.

סער פאוקר: אני מהתאחדות האיכרים.

סער פאוקר: אני רוצה לחזור לנושא של הטעימות.

סער פאוקר: אנחנו הסתבכנו פה בגלל הנושא של הטעימות.

סער פאוקר: אני הצעתי בישיבה הקודמת להחריג את נושא הטעימות מהגדרת השיווק, לא רק של יין, אלא באופן כללי.

סער פאוקר: אנחנו רואים שהטעימות זה לא רק טעימות במקום – יש טעימות במקום, ויש טעימות בפסטיבל, ויש טעימות ששולחים לטועמים.

סער פאוקר: לעניות דעתי, צריך להכניס בהגדרת שיווק החרגה של נושא של טעימות, כמות מזערית.

סער פאוקר: צריך לראות אולי מהי הכמות, עד כמה זה יהיה עסיסי.

דני דנון: כמה זה כמות מזערית?

קריאות: מי יפקח על כמויות?

אתי בנדלר: ואם שולחים בקבוק שלם, כמו שהוא אמר?

קריאה: אנחנו איראן פה, מה זה?

לאה ורון: כל אחד והגדרת הטעימה שלו.

דני דנון: כן, בבקשה.

יערה שפירא: תודה רבה.

יערה שפירא: יערה שפירא, מועצת התלמידים והנוער הארצית.

יערה שפירא: אמנם זה לא כל-כך קשור לבני נוער, אבל רק שאלת הבהרה – אם עושים הרמת כוסית לעובדי בנק, אסור לתת להם טעימות של כוסות יין?

אתי בנדלר: לא, זה טעימות במקום.

יערה שפירא: זה לא מקום השיווק של היין.

דני דנון: החוק לא בא לאסור שתיית יין, כמו מי שהציג את זה פה.

דני דנון: החוק בא נותן הגבלות על הפרסום, ואין שום בעיה שעובדי הבנק ייפגשו ויישתו יין כל בוקר, כל ערב או כל צהריים.

דני דנון: זה לא מענייננו.

יריב לוין: אתי, את רואה איזשהו פתרון שמאפשר לבודד?

יריב לוין: שוב, כל הבעיה מתנקזת לסוגית היין.

ישראל חסון: תוציא את היין נגמר הסיפור.

אתי בנדלר: בניסיונות היצירתיים שעשיתי מול משרד התמ"ת לא הצלחתי.

אתי בנדלר: הדבר היחיד הוא אולי בכל זאת ללכת על אחוז האלכוהול ולקבוע מגבלות גם על יין משכר שמכיל, כביכול, אחוז אלכוהול נמוך יותר.

ישראל חסון: אתי, את לא הקשבת לישראל, הוא הציע לך איזשהו פתרון.

ישראל חסון: את לא היית בקשב, ולדעתי, כדאי שתתייחסי.

יריב לוין: אבל זה לא זה.

ישראל חסון: אם את אומרת שיהיה שילוב של אחוז אלכוהול וממה הוא עשוי - -

יריב לוין: אבל אי אפשר.

ישראל חסון: יריב, שנייה.

ישראל חסון: אתי, את הבלתי אפשרי בדרך כלל עושה טיפה יותר לאט, אבל היא עושה.

ישראל חסון: גברת בנדלר, אני שואל אותך ברצינות.

ישראל חסון: הוא מציע לקחת את הרכיב שממנו עשוי המשקה פלוס תוספת אחוז האלכוהול.

ישראל חסון: זאת אומרת משקה שהאחוז שלו הוא מ-8% עד 15%, ועשוי מענבי יין.

ישראל חסון: אל תגדירי את זה "יין", תגידי – "עשוי מענבי יין".

ישראל חסון: למה אתה ישר עושה "לא"?

אתי בנדלר: אני לא בטוחה ממה וודקה מיוצר, למשל - -

ישראל חסון: אבל וודקה היא לא 15%.

אתי בנדלר: מה שאני מנסה לומר הוא שאפליה היא אפליה אסורה גם אם היא לא נעשית בדרך ישירה, אלא בדרך עקיפה שמגיעה לאותה תוצאה.

אתי בנדלר: אלה עקרונות של אפליה שבאים לידי ביטוי בכל מיני נושאים שמדברים על אפליה.

אתי בנדלר: אני לא מכירה את הסכמי הסחר הבינלאומיים; אולי גברת נעמי רייש מכירה אותם, ואם יש עוד נציגים ממשרד התמ"ת כאן, כי אני ביקשתי שהם יבואו לדבר על העניין.

יוסי דנקונה: יש.

יוסי דנקונה: אני לא יועץ משפטי, אבל מה שאמרת הוא בדיוק כך.

יוסי דנקונה: היועצים המשפטיים של משרד התמ"ת חושבים שהדרך היחידה להחריג סוג מסוים של משקאות היא לנקוב באחוז ומעלה של אלכוהול.

שי חרמש: ולא חומר גלם?

יוסי דנקונה: - - -לא יין או בירה או כל - - -

שי חרמש: רגע, אתי, חומר גלם יכול להיות פרמטר להבחנה?

אתי בנדלר: לא.

אתי בנדלר: אגב, עו"ד אפרתי מראה לי כאן שיין מוגדר בפקודת המשקאות המשכרים: "משקה מותסס עשוי מיץ ענבים טריים".

אתי בנדלר: אז זה שאתה אומר "מיץ ענבים", ואתה לא נוקב בשם יין זה לא - - -

צחי דותן: תקן היין הישראלי שאומץ על-ידי משרד התמ"ת קובע שיין יכול להיות אך ורק ענבי יין.

צחי דותן: זה המוצר המסוכן.

ישראל אייכלר: שמעתי שבשנים האחרונות עושים יין מכל דבר, חוץ מענבים.

אתי בנדלר: אני רוצה להבין – הוא לא מותסס עשוי ממיץ ענבים טריים?

אתי בנדלר: אם הוא לא עונה להגדרה הזאת אז הוא לא משקה משכר, לפי פקודת המשקאות המשכרים, אז אין לי בעיה.

יריב לוין: אם אנחנו נותנים לשר הסמכה להחריג משקה או סוגים של משקאות מהחוק בצו, זה אפשרי?

אתי בנדלר: בוודאי שזה אפשרי, אבל אז הוא יחריג כל משקה אלכוהולי - - -

יריב לוין: הוא לא יוכל להחריג ולהודיע שהוא מחריג רק את היין?

אתי בנדלר: ודאי שלא.

אתי בנדלר: כי הוא ייקלע בדיוק לאותה בעיה.

אתי בנדלר: השאלה היא האם אפשר ללכת לפתרון של החרגה משקה אלכוהולי מאחוז מסוים ומטה, שזה יכלול לכאורה גם את הבירה, אבל להחיל איסורים מסוימים גם על משקאות אלכוהוליים בעלי תכולת אחוז אלכוהול נמוך יותר.

אתי בנדלר: למשל איסור פסטיבלים - -

יריב לוין: זה רעיון טוב.

ישראל אייכלר: שמיועדים לנוער.

יריב לוין: אנחנו נחריג את הכול, אבל באחוזים הנמוכים שהיין לא נכנס אליהם נטיל - - - איך תעשי את זה?

יריב לוין: הרי אז את גוזרת טווח באמצע שהוא בעייתי.

אתי בנדלר: אני לא אגזור טווח אמצע.

ישראל אייכלר: זאת ההצעה שלה - -

אתי בנדלר: גם לא יהיו לי פסטיבלי יין.

אתי בנדלר: אם אין פסטיבל בירה, לא יהיה פסטיבל יין.

אתי בנדלר: זה צריך להיות ברור.

אורי אורבך: שהסעיף יהיה על האירועים ולא על המשקאות; שבאירועים מסוימים יהיה מותר.

דני דנון: גברת אוסטפלד, משרד הבריאות.

מרינה אוסטפלד: תודה.

מרינה אוסטפלד: אני רוצה להתחבר למה שגברת בנדלר אמרה קודם: הכול אולי מתחיל במשהו אחר, אבל מסתיים בסופו של דבר באכיפה.

מרינה אוסטפלד: אנחנו מנסים למצוא פתרונות יצירתיים שבסופו של דבר, לפי העמדה הנחרצת של משרד הבריאות, לגמרי שומטים את כל הכוונה של הצעת החוק הזאת.

מרינה אוסטפלד: יש מסר בריאותי ברור בכל מה שקשור גם לעניין תווית האזהרה בסעיף 8, שהוא חלק בלתי נפרד מהפרסומת וגם לעניין הפרסומת כפי שהוגדרה.

מרינה אוסטפלד: לא יכול להיות שמשרד הבריאות אשר אמון על ביצוע החוק הזה יתחיל לעצום עיניים בפני פלג כזה או אחר של מוצרים – כשאנחנו מדברים פה על 15%-13% אלכוהול במוצרים – ואחר כך לאמר שמסיבה כזאת או אחרת שבאמת לא ברור מהי אנחנו לא נאכוף, ובירות אנחנו כן נאכוף, ואולי אפילו גם נבדוק ברכיבים של המוצר מאיזה ענבים זה עשוי.

מרינה אוסטפלד: העניין הוא בלתי אפשרי.

מרינה אוסטפלד: אנחנו נאכוף את החוק הזה, אנחנו לא נטעה את ציבור המשתמשים.

מרינה אוסטפלד: אם זה רע – זה רע; אם זאת הכוונה – זאת תהיה הכוונה.

מרינה אוסטפלד: אני מאוד מבקשת, אנחנו מתנגדים בתוקף לכל החרגה לעניין האחוזים.

מרינה אוסטפלד: אלה מוצרים שיש בהם אלכוהול בטווח של 3% עד 40%.

שי חרמש: יש קביעה בריאותית שיין מזיק לבריאות?

מרינה אוסטפלד: אין כזאת שלא.

שי חרמש: מה?

מרינה אוסטפלד: אין כזאת שלא.

קריאות: - - -

ישראל איבצן: אני חייב לומר פה, כמי שהיה מעורב בהסכמי אסוציאציה בשנות ה-90, אפליה זה אם בין שתי מדינות מפלים יצרן מאותו מוצר.

ישראל איבצן: אנחנו לא מפלים את יצרני היין בעולם בחוק הזה.

ישראל איבצן: זאת אומרת, כל מה שחל עלינו חל על יצרן היין בעולם.

ישראל איבצן: לכן להגיד שיש בעיה עם החוק – סליחה, אין בעיה עם החוק.

דני דנון: הבעיה היא לא עם היין, הבעיה עם הבירות.

ישראל איבצן: אין בעיה כי אנחנו לא מפלים.

ישראל איבצן: אם כל מה שיחול על יצרן בירה בישראל יחול על יצרן בירה בהולנד – אותם כללים, אין אפליה.

ישראל איבצן: מתי יש התנגשות?

ישראל איבצן: כאשר אנחנו מעדיפים יצרן בירה ישראל על יצרן בירה הולנדי.

ישראל איבצן: גם אנחנו קצת הגיוניים, מבינים את החוקים.

דני דנון: תודה.

יאיר גלר: אני רוצה להעמיד כמה נתונים על דיוקם משום שנזרקים פה כל מיני נתונים שמטעים מאוד את הוועדה, אדוני היושב ראש.

יאיר גלר: אלכוהול זה גורם מוות מספר 3 בעולם אחרי יתר לחץ דם ועישון סיגריות, על-פי כל הנתונים של ארגון הבריאות העולמי.

יאיר גלר: שנית, אני שומע פה על אפליה, על 15%, אירופה ואיראן – אם צרפת, גרמניה וקנדה זה איראן הייתי שמח לחיות מאוד ב"איראן האלה" של החוקים שקיימים שם.

ישראל חסון: תסביר את המשפט האחרון שלך, אני פשוט לא מבין על מה אתה מדבר.

יאיר גלר: נאמר פה שאנחנו מנסים לחזור לימי איראן של איסור אלכוהול.

יאיר גלר: אז כל הנושא הזה של התוויות והשילוט והגבלות פרסום, שזה מהות החוק, זה לב לבו של החוק, וזה הגרעין, נהוגות היום ברבות מהמדינות המתקדמות ביותר בעולם - -

קריאה: לא, אתה מטעה.

יאיר גלר: יש לי כל המחקרים, אז אני מבקש.

יאיר גלר: אם מישהו רוצה להתווכח איתי אחרי זה – יתווכח.

יאיר גלר: גם לנו יש אותם נתונים.

יאיר גלר: עכשיו אני רוצה להגיד, וזה כבר נדון אצל שר המשפטים: אלכוהול זה אלכוהול זה אלכוהול.

יאיר גלר: ילד יכול להשתכר בפסטיבל בירה, בפסטיבל יין ובפסטיבל וודקה.

יאיר גלר: הוא ייצא אותו שיכור עם אותה סכין ועם אותה דקיה.

יאיר גלר: 70% ממקרי האלימות בעולם המערבי, מקורם באלכוהול, ואסור לוועדה לשכוח את זה לשנייה.

יאיר גלר: כל החרגה תיצור סוג של בלבול, ולבסוף שכרו ייצא בהפסדו.

יאיר גלר: גם אני מחפש אותו מענה, אבל לצערי, אני לא מוצא אותו.

דני דנון: אני מבקש מאנשי היקבים – תעבדו על סעיף 3 ותחשבו על דברים פרודוקטיביים שאתם רוצים להציע לניסוחים שייתנו מענה לבריאות שלכם.

דני דנון: בבקשה, חבר הכנסת חסון.

ישראל חסון: היו פה כמה אמירות שקצת מטרידות אותי בהבנה של החוק – האמירה האחרונה שלךָ והאמירה של הגברת ממשרד הבריאות.

ישראל חסון: אני אמקד מה מטריד אותי בעניין הזה.

ישראל חסון: אם אנחנו הולכים בצורה גורפת וטוטלית כזאת שאומרת, שמ-2% אני מוריד את הדבר הזה, ברור לכולם- -

דני דנון: אני מגביל את הפרסום – בוא נקרא לילד בשמו.

ישראל חסון: אתה מגביל את הפרסום.

ישראל חסון: ברור לכולם שהדבר הזה לא יכול לעבור.

ישראל חסון: באופן הזה זה ברור.

ישראל חסון: יש פה מספיק מגזרים שלא ייתנו לדבר הזה לעבור כי זה גורף מדי.

ישראל חסון: האמירה פה על האכיפה –תראה כמה אנחנו עושים פה – אנחנו עושים פה שלייקס על חגורה, על חקירה, על שלייקס.

ישראל חסון: גברתי ממשרד הבריאות, האם לא אוכפת ברזולוציה של רכיבים של מוצר?

ישראל חסון: את רוצה שאני אפנה אותך למוצרים שבהם משרד הבריאות נתבע על כך שהוא היה צריך לאכוף על רכיבים של מוצרים?

ישראל חסון: אז את אומרת שמשרד הבריאות לא יודע לאכוף ברכיבים של מוצר?

מרינה אוסטפלד: לא, אני לא אומרת את זה.

ישראל חסון: זה מה שאת אמרת את יכולה לבדוק בפרוטוקול.

ישראל חסון: זה מה שאת אמרת, מילולית כשאת אמרת שאת מבקשת חיתוך מאוד חד ומאוד ברור, ולא הולכת לבדוק ממה מוצר מורכב.

מרינה אוסטפלד: אבל כרגע אנחנו מדברים על הגבלה של הפרסומת, לרבות תווית אזהרה שהוא הסימון התזונתי.

דני דנון: תודה.

ישראל חסון: הכנסת הזאת חוקקה חוקים שאוסרים מכירת אלכוהול משעה, אוסרים מכירת אלכוהול ב-, אוסרים מכירת אלכוהול - - -

דני דנון: מצוין.

ישראל חסון: טוב מאוד.

ישראל חסון: עכשיו השאלה היא האם אנחנו הולכים להוסיף חגורה על שלייקס ועוד חגורה על זה?

ישראל חסון: זאת באמת התחושה שלי.

דני דנון: אנחנו לא פותחים את הדיון.

דני דנון: מצביעים על הסעיף.

דני דנון: אם תרצו להוסיף סעיף נוסף שייתן מענה לבעיות לך, אנחנו נשמח מאוד לעשות את זה עד שנגיע לסעיף 3.

דני דנון: כן, בבקשה.

שי ברמן: אני מאיגוד ראשי המסעדים.

שי ברמן: אנחנו מניחים לגבי הנושא של שיווק, ובכלל לגבי החוק הזה שלא נועד בעיקר לנו ולעסקים שלנו – אם בנושא של שיווק יתוסף סעיף אחד שמדבר על צריכה בתוך בית העסק.

שי ברמן: למען הסר ספק ולצורך כך שנוכל להיות רגועים שלא יבואו אלינו לעסקים וייתנו לנו דוחות על הדברים האלה.

אתי בנדלר: אני לא הבנתי לאיזה סעיף אתה מתייחס.

שי ברמן: אני מדבר על הנושא של שיווק.

דני דנון: יש לזה מענה בהמשך.

אתי בנדלר: נניח שלצורך העניין מכירה בתוך בית העסק – ברור.

אתי בנדלר: עכשיו, אתה צריך לראות איזה איסורים חלים בקשר לשיווק, ולראות אם אותם איסורים הם רלוונטיים לגבי בתי ממכר מזון.

אתי בנדלר: סעיף 4 אינו רלוונטי לצורך העניין הזה.

אתי בנדלר: 3(ב) "לא ישווק אדם לצרכן שיווק מסחרי של משקה משכר ללא תמורה, למעט לצורך צריכה במקום שבו שווק המשקה המשכר".

דני דנון: זה מה שהעליתם בפעם שעברה.

אתי בנדלר: אני מניחה שעיקר הבעיות שלכם זה דווקא עם איסור פרסום; אסור לכם לכאורה, ולכך נגיע בסעיף הפרסום, לתלות שלטים או אפילו יכול מישהו לטעון שהתפריט שבו כלולה הצעה של משקאות אלכוהוליים יכול להיכנס לגדר האיסורים בחוק, ועל כך צריכים לדבר במסגרת איסור הפרסום.

אתי בנדלר: אבל עם השיווק אני לא רואה איפה יש בעיה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אנחנו מצביעים, בבקשה, על סעיף השיווק.

ישראל אייכלר: לפני ההצבעה – לסעיף שיווק שכתוב בו "(1) ייצוא; (2) ייבוא; (3) מכירה בחנויות פטורות ממכס" – כמו שיש מכירה, הספקה או ייבוא של משקה משכר, למעט ייצוא, ייבוא, מכירה בחנויות" – אני רוצה להוסיף גם סעיף (4) – סלי מזון לנצרכים.

ישראל אייכלר: אני רוצה שזה יהיה יותר ברור מאשר בדרך השלילה של מסחר.

דני דנון: אין בעיה עם זה.

לאה ורון: מה זה "נצרכים"?

לאה ורון: איך תגדיר "נצרך" ו"לא נצרך"?

ישראל אייכלר: אם הוא יגיע לבית המשפט, בית המשפט יודע מי זה נצרך, ומה זה לנצרכים - -

אתי בנדלר: לא, לא, לא.

אתי בנדלר: אנחנו לא מנסחים חקיקה עם מושגים עמומים שמשאירים את זה מלכתחילה לפרשנות.

שי חרמש: זה מושג סוציאלי, לא משפטי.

ישראל אייכלר: אנחנו בעידן חברתי, חבר הכנסת חרמש.

ישראל חסון: אולי שם יש פתרון לסוגיה?

דני דנון: יש מדינות שזה גורף.

ישראל חסון: אז איך הם עשו את הדיפרנציאציה?

ישראל חסון: אולי אפשר לקחת רעיון משם.

דני דנון: תודה.

ישראל אייכלר: תודה, מה?

דני דנון: אם יש לך הצעה, אני אשמח.

דני דנון: אתה לא יכול עכשיו לומר, בואו תגידו לי מה קורה במדינות אירופה.

דני דנון: אתה יכול לשאול את מר גלר, והוא יביא לך עשר מדינות שהחוק הרבה יותר קשוח מזה.

דני דנון: תשאל את אנשי הבירות, והם יביאו לך שבע מדינות שהחוק יותר מתירני מהחוק הזה.

ישראל חסון: אנחנו כולנו נמצאים באותו צד.

ישראל חסון: אני בהחלט רוצה למנוע את תופעת האלכוהוליזם במדינת ישראל.

ישראל חסון: ברור לכולם שאנחנו לא רוצים שזה יהיה גורף.

ישראל חסון: אנחנו מחפשים את הפתרון איך לעשות את הניתוח העדין.

ישראל חסון: שאלתי שאלה מאוד פשוטה – האם בעולם הצליחו לעשות דיפרנציאציה?

ישראל חסון: אם עשו, בואו תראו לנו איך עשו את זה.

ישראל חסון: יכול להיות ששם יש רעיון שפותר את הבעיה.

ישראל חסון: אני לא נכנס עכשיו לוויכוח על מידת האדיקות – עזוב, מידת האדיקות, שכל אחד יעשה כרצונו.

ישראל חסון: אבל אולי שם יש פתרון, וחילצת את הדיון הזה מהבעיה.

דני דנון: אנחנו בהליך החקיקה לקחנו את זה גם ממדינות אירופה, וראינו מדינות שבהן האיסור הוא יותר מהותי וגורף במגבלות שהוא נותן.

דני דנון: אנחנו ניסינו להתמקד בנושא הפרסום בלבד בחקיקה.

אתי בנדלר: בכל זאת אציע לחבר הכנסת אייכלר כדי לתת לזה אולי איזושהי מסגרת: "למעט משקה אלכוהול הכלול בחבילת מזון המחולקת לנצרכים", משהו כזה.

שי חרמש: זאת הגדרה משפטית?

אתי בנדלר: אני אנסה איכשהו - - -

שי חרמש: אני בעד ההגדרה להכניס נצרכים - - -

דני דנון: זה יהיה ללא כוונות רווח לטובת הניסוח.

שי חרמש: זה גם משלוח מנות בפורים, זה גם שי לחג של בנק למבוטחים.

רוברט טיבייב: מה נעשה בפורים?

ז'ק בר: אדוני היושב ראש, אפשר?

ז'ק בר: הצעה קונסטרוקטיבית ביקשת.

ז'ק בר: למען הגילוי הנאות אני גם מייצג כאן את בירה גולדסטאר וגם את יין ברקת.

דני דנון: הצעה קונסטרוקטיבית בנושא שיווק בהצעתו של חבר הכנסת אייכלר.

ז'ק בר: לבעיה של ההחרגה וכל הדברים האלה.

דני דנון: לא, לא.

ז'ק בר: תשובה אחת לעניין.

ז'ק בר: שתי מילים, ברשותך.

ז'ק בר: לדעתי, יש פה שני מרכיבים לחוק הזה.

ז'ק בר: אני אתחיל דווקא עם השני ואז אחזור לראשון.

ז'ק בר: הנושא של האזהרה נגד שתייה מופרזת - -

דני דנון: סליחה, לא.

ז'ק בר: אני מגיע, אני מגיע.

דני דנון: - - -

ז'ק בר: אני חושב שאין בעיה של החרגות, ואני רוצה להציע משהו.

ז'ק בר: אין שם בעיה של החרגה לא של יין ולא של בירה.

ז'ק בר: – כולנו נגד שתייה מופרזת ובלתי מבוקרת.

ז'ק בר: גם משרד הבריאות ממליץ באתר שלו על כוס בירה ביום, כוס יין ביום – לא נגד זה אנחנו יוצאים - -

דני דנון: אתה לא פותח את זה.

שי חרמש: - - -

ז'ק בר: תפתח את האתר של משרד הבריאות.

דני דנון: מה ההצעה שלך, אדוני?

ז'ק בר: לעניין הראשון, בעיה מספר אחת שמועלית כאן היא שיווק שמופנה לקטינים.

ז'ק בר: לא מדובר על שיווק שמופנה לבני 40 או 50 שהם צרכני יין או בירה שהם יותר אחראיים.

ז'ק בר: אנחנו מדברים על שיווק לקטינים.

ז'ק בר: אני מאמין שאם נכתוב בסעיף של הגבלת השיווק "שיווק מופנה לקטינים", כל התעשיות פה, של בירה ושל יין, כולם יוכלו לחיות עם זה.

שי חרמש: דני, אני רוצה להציע נוסח בעניין.

ישראל אייכלר: יש לי תחושה שלא שמעת את ההצעה.

ישראל אייכלר: הוא מציע שיווק שמופנה לקטינים.

דני דנון: אבל היינו בנושאים האלו.

דני דנון: אתם מנסים לחזור לנקודת ההתחלה.

ז'ק בר: לא, למה?

דני דנון: כי מה זה "שיווק לקטינים"?

דני דנון: פסטיבל קרלסברג זה שיווק לקטינים או לא?

ישראל אייכלר: צעירים.

דני דנון: להערתך, חבר הכנסת אייכלר.

ישראל אייכלר: כן, אותי מעניין סל מזון, משלוחי מנות.

דני דנון: אני מציע שזה יהיה הנושא המהותי והעניין המסחרי פה.

שי חרמש: אז יש לי הצעה לנוסח: כל שיווק שאינו מסחרי ואינו מלווה בגבייה או בתמורה, ובלבד שאינו מופנה לקטינים.

שי חרמש: תמצאי את ההגדרה המשפטית.

אתי בנדלר: מה זאת אומרת "לגבייה"?

שי חרמש: אם אני שולח משלוח מנות ולא שלח חשבונית לתשלום - -

אתי בנדלר: הכניסה לפסטיבל עולה כסף, זה מלווה בגבייה או לא? לא הבנתי.

אתי בנדלר: אני לא יודעת.

דני דנון: שימוש שאינו מסחרי, זה נכון.

אתי בנדלר: אבל הכול נכנס פה לגדר שיווק.

אתי בנדלר: אני לא יודעת מה זה "אינו מלווה בגבייה או בתמורה".

שי חרמש: ובלבד שאינו מופנה לקטינים.

אתי בנדלר: אני לא מבינה את זה.

אתי בנדלר: עם כל הכבוד, זה כמו שאני שולפת הגדרות שזה קשה.

אתי בנדלר: אני לא יודעת מה ההבדל בין גבייה לבין תמורה לצורך העניין הזה.

דני דנון: חבר הכנסת חרמש, אנחנו צריכים להגביל לגבי שימוש שאינו מסחרי.

ישראל אייכלר: למה אתה צריך את המילה "גבייה"?

ישראל אייכלר: "ללא תמורה".

דני דנון: לגבי שימוש שאינו מסחרי, זה המהות.

דני דנון: אנחנו הוספנו את סעיף (4).

אתי בנדלר: לא בסעיף 4.

דני דנון: בסעיף 1, סעיף קטן (4) לגבי שיווק שאינו מסחרי.

שי חרמש: כל שיווק שאינו מסחרי ואינו מלווה בגבייה.

דני דנון: נקודה.

דני דנון: אל תרחיב.

דני דנון: אפשר להצביע?

אתי בנדלר: אז להפך – מחירי הספקה או ייבוא למטרות מסחר, למעט וגו'.

אתי בנדלר: כלומר ברישא אני מכניסה את "למטרות מסחר".

דני דנון: אוקיי.

ישראל אייכלר: אבל אתם מוסיפים בסעיף (4) את מה שאמר היושב ראש עכשיו.

אתי בנדלר: אז אין צורך.

אתי בנדלר: מלכתחילה זה ממעט מה שלא למטרות מסחריות.

לאה ורון: היא הרחיבה את ההגדרה של המילה "שיווק".

דני דנון: תודה.

דני דנון: את רוצה להקריא, בבקשה, את הסעיף?

לאה ורון: חבר הכנסת יריב לוין יצביע במקום חבר הכנסת אופיר אקוניס; חבר הכנסת שי חרמש יצביע במקום חבר הכנסת אלי אפללו.

אתי בנדלר: אני אקרא ואני אגדיר: "שיווק" – "מכירה, הספקה או ייבוא של משקה משכר למטרות מסחר, למעט יצוא, ייבוא לשימוש עצמי על-ידי זכאים לפטור מתשלום מכס לפי כל חיקוק בר תוקף בענייני מכס או מכירה בחנויות פטורות ממכס".

אתי בנדלר: אני אומרת שאני לא יודעת איזו פרשנות יקבל המונח "למטרות מסחר".

אתי בנדלר: אני לא יודעת כמה פעמים זה מופיע בחקיקה – אם בכלל – אני צריכה לבדוק את זה.

אתי בנדלר: יכול להיות שזה יקבל פרשנות רחבה או פרשנות צרה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לציין שבוועדת שרים הייתה החלטה לאשר את החוק בתנאי שיוחרג היין.

דני דנון: מי בעד הנוסח שהוקרא?

דני דנון: מי נגד?

דני דנון: מי נמנע?

דני דנון: הצבעה בעד הנוסח – רוב נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להגדרת המילה "שיווק" התקבלה.

דני דנון: ההצעה התקבלה.

דני דנון: אנחנו עוברים לסעיף 2.

דני דנון: בבקשה.

אתי בנדלר: אני כבר אומרת שהנוסח הסופי אני אעבד בסוף.

אתי בנדלר: הרי יכול להיות שפסקה 2 מיותרת כי מי שמייבא לשימוש עצמי לא מייבא את זה למטרות מסחר.

אתי בנדלר: אז אני כבר יכולה למחוק את זה.

דני דנון: סעיף 2, נא להקריא אותו.

לאה ורון: סעיף 2 לא אושר בישיבה הקודמת.

אתי בנדלר: אולי שמשרד המשפטים יקרא את הנוסח שהם מציעים.

דני דנון: נקרא את הסעיף, ואז נתייחס אליו.

דני דנון: זה לא מה שמופיע בפנינו?

אתי בנדלר: זאת פשוט הצעה מתוקנת על-ידי משרד המשפטים אז חשבתי שאולי הם יקריאו ויציעו.

דני דנון: אני אקרא: "לא יפרסם אדם פרסומת למשקה משכר או פרסומת לשם מסחרי – (1) בשלטי פרסומת המוצבים לצדי דרכים, בשלטי פרסומת בתוך אוטובוסים של התחבורה הציבורית או על דופנותיהם החיצוניים או בתחנות האיסוף של אוטובוסים, כאמור, וכן בשלטי פרסומת על לוחות מודעות שבפיקוחה של רשות מקומית; (2) בעיתון או בכל דבר דפוס אחר המיועד בעיקר לילדים ולבני נוער עד גיל 18; אלה סוגי הפרסומות שמוצע לאסור אותם.

דני דנון: בפסקה (1) יש שינוי נוסח בהתאם להצעת משרד המשפטים.

שי חרמש: אני שאלתי: משאית שעליה כתוב "כרמל מזרחי" בבקבוק, זה בסדר?

דני דנון: כן, כי בכל מקום אפשר יהיה לכתוב את זה.

דני דנון: "כרמל מזרחי" בבקבוק אפשר יהיה גם בטלוויזיה ובכל מקום.

דני דנון: הערות לסעיף 2.

דני דנון: בבקשה, המועצה לשלום הילד.

כרמית פולק: כתוב כאן: "לא יעשה אדם פרסומת למשקה בשבח שתיית משקה משכר, בעיתון או בכל דבר דפוס, בעיקר לילדים ולבני נוער".

כרמית פולק: אנחנו טוענים – לא בשבח, לא בשום דבר - -

אתי בנדלר: בנוסח שאני הקראתי בהתאם להצעת משרד המשפטים אין כבר "שבח".

דני דנון: הערות לסעיף 2.

דני דנון: משרד המשפטים, בבקשה.

אביגיל סון: אני אבהיר שהחוק הזה מגביל פרסומת בכמה דרכים – קודם כול התוכן של הפרסומת ושנית האופן שהוא מוצע לציבור.

אביגיל סון: הסעיף שמתרכז בתוכן של הפרסומת הוא סעיף 4 שמגביל בצורה די רחבה כי הוא נותן רשימה סגורה של מה שמותר לכלול בפרסומת.

אביגיל סון: סעיפי האיסור האחרים, כמו סעיף 2, כשנאסרת פה פרסומת זה כל פרסומת.

אביגיל סון: פרסומת שמותרת לפי סעיף 4 עדיין אסורה לפי סעיף 2.

אביגיל סון: לכן העמדה שלנו היא שככל שיש התייחסות לתוכן של הפרסום זה צריך להתמקד בסעיף 4 שאומר בדיוק מה מותר או אסור לכלול בפרסומת.

אביגיל סון: מעבר לזה ההתמקדות צריכה להיות באופן שבו הפרסומת מוצגת לציבור כשצריך להביא בחשבון שהפרסומות שאנחנו מתירים, לפי סעיף 2, עדיין מוגבלות בסעיף 4.

דני דנון: תודה.

דני דנון: עוד הערות לסעיף?

ענבר גולדברג: ענבר גולדברג, מועצת התלמידים והנוער הארצית.

ענבר גולדברג: קודם כול אני רוצה לברך על היוזמה של החוק.

ענבר גולדברג: זה אמנם לא שייך ישירות לסעיף, אבל חייבים לא לשכוח כאן את העברת המסר בבתי הספר ובחינוך נגד השתייה המופרזת.

ענבר גולדברג: זה שאין פרסומות לא אומר שצריך לשכוח את זה דרך החינוך.

ענבר גולדברג: בקשר לסעיף הזה ספציפית, חסר לי החלק שכיום רוב בני הנוער לא קוראים עיתונים; מסתובבים ברחוב אז רואים בשלטי חוצות, אבל רוב בני הנוער משתמשים ברשת היום, איפה החלק הזה של הרשת?

ענבר גולדברג: לדוגמה בפייסבוק אפשר פשוט לשים שלט בצד עם השם של הבירה בלי פירוט.

ענבר גולדברג: חסר כאן חלק בעניין הרשת.

דני דנון: תודה.

דני דנון: עוד הערות?

ישראל איבצן: סליחה, ביקשנו ולא קיבלנו.

דני דנון: אני אתן לך כשנגיע לדברים שקשורים.

ישראל איבצן: סליחה, אדוני, אני מבקש רשות כי אמרת קודם שתיתן לאנשי היין להתייחס לדברים.

דני דנון: בסעיף 2.

דני דנון: בסעיף 3 אנחנו חוזרים אליכם.

ישראל איבצן: ביקשתי להעיר בסעיף הקודם ולא קיבלנו.

דני דנון: קיבלת פעמיים רשות דיבור על הסעיף הקודם.

ישראל איבצן: בסדר, אני מייצג את הענף, זה ענף גדול.

דני דנון: אם יש הערות לסעיף 2, אני אשמח.

דני דנון: אם לא, סעיף 3 יותר נוגע אליכם.

ישראל איבצן: ביקשנו בנושא שיווק היין לאפשר לנו מתן מתנות על-ידי גופים מסחריים ומתן דוגמאות לטעימה לגופים מסחריים.

ישראל איבצן: ולא אפשרתם לנו את זה.

ישראל איבצן: אז אתם אומרים, ניתן ליין כל מה שהוא רוצה, ורצים בחטף קדימה.

דני דנון: נגיע לסעיף 3 - - -

ישראל איבצן: - - -

דני דנון: אדוני, ביקשתי ממך שלוש פעמים שעל סעיף 3 להכין הצעת נוסח פרודוקטיבית - - -

ישראל איבצן: אבל אתם מאשרים, מה אנחנו צריכים להציע?

דני דנון: לא, אישרנו את סעיף 1, ואת סעיף 2 שלא - - -

ישראל איבצן: - - - באוהלים?

דני דנון: אנחנו נגיע לסעיף 3, ותנסח הצעה מה יעזור למה שאתה מציע.

דני דנון: אנחנו בסעיף 2.

גיל סגל: אני מחברת טמפו.

גיל סגל: בסעיף 2 אני חושב שיש בלבול.

גיל סגל: קודם נשאלה השאלה אם אפשר יהיה לפרסם "כרמל מזרחי" על משאית, ומי ששאל את השאלה נענה בתשובה: "זה אפשר בכל מקום שהוא".

גיל סגל: נאמר פה נכון שהסעיף שקובע איפה אסור ואיפה מותר זה סעיף 2 ולא סעיף התוכן שהוא סעיף 4.

גיל סגל: אז נכון שלפי סעיף 4 מותר לשים בקבוק עם שם היקב או המבשלה בכל מקום, אבל סעיף 2 אומר שבשלטי חוצות אסור בכלל.

גיל סגל: זאת אומרת שגם אם אנחנו בוחרים שכל הפרסום של מוצרי האלכוהול יהיו רק בקבוק, עם כל מה שסעיף 4 מתיר, עדיין אנחנו לא יכולים ללכת לשלטי חוצות ולפרסם את זה שם.

גיל סגל: אז איפה כן אפשר?

דני דנון: לאיזה סעיף זה מתייחס?

גיל סגל: לסעיף 2.

גיל סגל: לפי סעיף 2, שלטי חוצות אסורים לפרסומת אלכוהול באשר הוא.

גיל סגל: עכשיו נשאלת השאלה, האם זה כולל משאיות.

אתי בנדלר: אני קוראת לך שוב - - -

גיל סגל: מה בין משאית לבין אוטובוס?

גיל סגל: אם אסור לי לפרסם על אוטובוס כן מותר לי לפרסם על משאית?

יריב לוין: משאית היא הרכב שבו אתה מוביל את המשקה להבדיל מאוטובוס.

גיל סגל: אבל מה קובע מה טוב או מה לא טוב.

אתי בנדלר: מדובר בתחבורה ציבורית.

גיל סגל: פחות אנשים נחשפים לאוטובוס?

דני דנון: רשום: "בתחבורה ציבורית, תחנות איסוף של אוטובוסים, שלטי פרסומות על לוחות מודעות" – יש פירוט בסעיף.

גיל סגל: זאת אומרת אותו בקבוק שאתם מתירים לפרסם - - -

דני דנון: לא אמרנו שאנחנו מתירים.

גיל סגל: בסעיף 4 אתם מתירים לפרסם בקבוק עם השם, ובלבד שלא יהיה בשבח וכל הסיפור הזה.

גיל סגל: זה מותר.

גיל סגל: אז אני הולך לסעיף 2 ואז אומרים לי, שזה מותר אבל לא בשלטי חוצות ולא בתחנות אוטובוס.

דני דנון: נכון, נכון.

יריב לוין: אנחנו מגבילים ולא אוסרים.

יריב לוין: אנחנו אומרים שבמשאית אחת או בחמש משאיות החלוקה שיש לך, זה בסדר, יישאו את השם בבקבוק; אבל באוטובוסים בכל הארץ – לא.

יריב לוין: זה בדיוק העניין.

יריב לוין: זה לא איסור, זאת רק הגבלה.

גיל סגל: אם קודם אמרו למי ששאל לגבי יקב מזרחי האם יהיה מותר לפרסם, והוא נענה שאפשר יהיה לפרסם בכל מקום, ובלבד שמראים רק בקבוק – זה לא נכון.

דני דנון: ברור שלא.

אתי בנדלר: אני לא יודעת מי אמר את זה, אבל חד משמעית זה לא.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אנחנו מצביעים על סעיף 2 כלשון החוק בנוסח שהוקרא כאן.

דני דנון: מי בעד?

דני דנון: מי נגד?

דני דנון: מי נמנע?

דני דנון: הצבעה בעד סעיף 2 – רוב נגד – אין נמנעים – אין סעיף 2 התקבל.

דני דנון: סעיף 2 אושר.

דני דנון: עוברים לסעיף 3 וחוזרים ליקבים.

דני דנון: אני אקרא את הסעיף, ואחר כך נשמע את ההערה שלכם.

דני דנון: זה הסעיף שמופיע בפנינו?

אתי בנדלר: כן, איסור מתנות.

דני דנון: אנחנו בסעיף 3(א) שלא אושר.

אתי בנדלר: 3(א) אושר.

אתי בנדלר: 3(א) ו-(ב) אושרו, ועכשיו אושר גם סעיף קטן (ג) בתחילת הישיבה.

דני דנון: אוקיי.

דני דנון: יש לכם התייחסות לסעיף הזה?

ישראל איבצן: בסעיף (ב), לדעתי, זה המקום להגיד "למעט יין, על-פי חוק משקאות משכרים".

דני דנון: סליחה, אבל אי אפשר לומר "למעט יין".

ישראל איבצן: למה?

ישראל איבצן: יין זה דבר שלא מוסדר?

דני דנון: הוסבר בפתח הישיבה שאי אפשר להחריג את היין בצורה גורפת.

דני דנון: אפשר לא להחריג, אלא לתת מענה לבעיות נקודתיות של היין.

דני דנון: פה אני אומר לכם שוב – תבואו עם הבעיות שנוצרות מהחוק - - -

ישראל איבצן: אני באתי עם הבעיות, אז מה, אני אבוא שוב?

דני דנון: לא, תציע מענה - - -

ישראל איבצן: לא יעלה על הדעת שאני אביא למישהו, ואני אביא לו באופן אישי בקבוק יין מתנה, ואני עבריין.

ישראל איבצן: זה מה שכתוב פה.

ישראל איבצן: אתם לא קוראים את מה שכתבתם.

אתי בנדלר: אם אתה נותן לו את זה לצורך שיווק מסחרי - - -

ישראל איבצן: אם אני עכשיו בא לבקר מישהו ומביא לו בקבוק יין אני עבריין.

אתי בנדלר: תקשיב, אדוני.

דני דנון: לא, זה לשיווק מסחרי.

ישראל איבצן: מה זה "לשיווק מסחרי"?

ישראל איבצן: מה ההגדרה של "שיווק מסחרי"?

ישראל איבצן: אני עכשיו באתי אל מישהו למטרות מסחר והבאתי לו בקבוק יין – באתי בכלל למכור לו מגרש בקריית שמונה, והבאתי לו בקבוק יין.

אתי בנדלר: זה יהיה אסור, לפי הצעת החוק.

ישראל איבצן: זאת מטרה מסחרית או לא?

אתי בנדלר: כן, כן.

אתי בנדלר: זה יהיה אסור בהתאם להצעת החוק.

ישראל איבצן: אז אני עבריין אם הבאתי לו בקבוק יין במתנה?

ישראל איבצן: חבר'ה, תקשיבו מה אתם כותבים פה.

ישראל איבצן: תסתכלו על זה.

סער פאוקר: אני רוצה להתייחס לבעיות הספציפיות: בעיה אחת היא עם פסטיבלים של טעימות שנפתרה פה, לדעתי - - -

אתי בנדלר: אני רוצה להעיר, אדוני:

אתי בנדלר: סעיף 3 על סעיפיו הקטנים אושרו, ולא הוגשה בקשה לדיון מחדש.

אתי בנדלר: כל מה שאפשר לעשות זה תוספת לאותו סעיף, אבל אי אפשר לדון מחדש כי לא הוגשה בקשה לדיון מחדש.

אתי בנדלר: זה לא על סדר היום.

סער פאוקר: לדעתי, הבעיה הזאת נפתרה בנוסח המתוקן כי כתוב: "למעט לצורכי צריכה במקום שבו שווק".

סער פאוקר: המקום שבו שווק יכול להיות גם המקום שבו נעשה פסטיבל הטעימות.

דני דנון: נכון.

דני דנון: סער פאוקר: הדבר השני שיש לי בעיה איתו זה הנושא של צוות טועמים המוסר דוגמאות.

דני דנון: אני מציע להוסיף פה: "מסירה ללא תמורה של דוגמאות משקה משכר לעוסק אחר" – לא לצרכן קצה, אלא לעוסק אחר, לגוף מסחרי אחר – "לשם בחינת האפשרות להתקשר עם העוסק לעניין מכירה סיטונאית של המשקה".

דני דנון: מצוין.

אתי בנדלר: רגע, רגע.

אתי בנדלר: אני לא קלטתי את מה שהוא אמר.

לאה ורון: מר פאוקר, האם אתה יכול להקריא שוב את הנוסח לאט?

סער פאוקר: אני מציע להוסיף סעיף נוסף: "למעט מסירה ללא תמורה של דוגמאות משקה משכר לעוסק אחר לשם בחינת האפשרות להתקשר עם העוסק האחר לעניין מכירה סיטונאית של המשקה המשכר".

דני דנון: תודה.

דני דנון: לדעתי, זאת הצעה מצוינת.

דני דנון: אני אומר לחברים אחרים, תבואו עם הצעות פרודוקטיביות כמו ההצעה הזאת.

סער פאוקר: יש לי עוד בעיה שאני מוכרח להודות שאני לא יודע איך לפתור אותה זה מה אני עושה עם אותם בנקים - - -

אתי בנדלר: אין צורך, אדוני.

אתי בנדלר: אתה רואה – זה מה שקורה כשמגיעים ומביאים את ההצעה.

אתי בנדלר: הוספנו הגדרה של צרכן.

אתי בנדלר: האיסורים החלים כאן

אתי בנדלר: בסעיף איסור המתנות זה "לא ישווק אדם לצרכן" – הן בסעיף קטן (א) והן בסעיף קטן (ב).

סער פאוקר: מי זה "צרכן"?

אתי בנדלר: "צרכן" הגדרנו כהגדרתו בחוק הגנת הצרכן: "לשימוש אישי, ביתי או משפחתי", משהו כזה.

אתי בנדלר: לא לצורכי מסחר.

דני דנון: ניתן מענה.

סער פאוקר: אם אני רוצה לתת לצוות טועמים של גוף כלשהו, אני לא יודע מה המשטרה תגיד מחר - - -

דני דנון: זה לא צרכן.

סער פאוקר: אני לא בטוח שזה לא צרכן.

דני דנון: אמרה פה היועצת המשפטית שיש הגדרה.

דני דנון: אני זוכר שדיברנו על זה בישיבה הקודמת, ואז הוספנו את הסעיף שתהיה הגדרת צרכן.

דני דנון: גם את זה זכרתי.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אנחנו עוברים לסעיף 4 – הגבלת פרסומת.

אתי בנדלר: אני חייבת לומר שאני לא בטוחה שההגדרות והסעיפים, כפי שמוצעים כרגע, נותנים מענה לכל אחת מהבעיות שהעליתם, אבל על הבעיה הספציפית הזאת, נדמה לי שיש מוצא.

סער פאוקר: מה אני עושה עם הבנקים שנותנים בקבוק יין?

אתי בנדלר: זה צרכן.

אתי בנדלר: בפירוש.

אתי בנדלר: המשתמש הסופי שמקבל את זה לשימוש אישי – ודאי שזה צרכן.

דני דנון: אנחנו בסעיף 4, ואני רוצה לומר לאנשי היקבים: הוספנו הרבה דברים שביקשתם בישיבה הקודמת – אדוני לא היה, אלכס - - -

קריאה: תקריא.

דני דנון: תכף נקריא, אבל אני רוצה לומר שתחרויות, מיקום גיאוגרפי – אנחנו מקריאים דברים נוספים, וזה הזמן לומר שאתם צריכים מענה נוסף לעניינים של היין.

דני דנון: נקריא את הסעיף ונתייחס לגופו של עניין.

אתי בנדלר: כמובן, זה ניסוח מאוד ראשוני, אבל זה מביא לידי ביטוי את כל השינויים שאושרו בסעיף 4 שהוצבע כבר.

דני דנון: תודה.

ליאור חריש: אני מתחנות הרדיו האזוריות.

ליאור חריש: לגבי הסעיף הזה אנחנו מבקשים להוסיף החרגה מסוימת לגבי פרסומות ברדיו ובטלוויזיה, מאחר שהרשימה הסגורה של האלמנטים שמותר לכלול פה בפרסומת לא מתאימה למדיה הרדיופונית או למדיה הטלוויזיונית.

ליאור חריש: אנחנו מבקשים שביחס לפרסום ברדיו ובטלוויזיה יתאפשר גם להוסיף: " - - - שעניינם מאפייני המוצר ותנאי מכירתו ובלבד שאין בהם משום הפרת סעיף 2 או 6 לחוק".

שי חרמש: מה זה "תנאי מכירתו"?

ליאור חריש: לדוגמה מבצע על מכירתו.

ליאור חריש: המחיר בהנחה ברשת מסוימת.

דני דנון: הסעיף כבר אושר, דרך אגב.

דני דנון: לא צריכים להצביע עליו.

דני דנון: נציגי הרדיו באים ואומרים שבנושא הרדיו הסעיף לא מאפשר בנוסח שאושר לעשות פרסומות ברדיו.

דני דנון: לכן הוא מציע - - -

לאה ורון: להוסיף עוד סעיף, שהוא סעיף 8, ובו ייאמר מה שהוא מבקש.

דני דנון: נכון.

דני דנון: הבעיה היא שהדברים שאמרת הם כוללניים.

דני דנון: אני מסכים עם כבודו, אבל אנחנו רוצים שתבוא עם משהו יותר מוגדר לגבי הפרסום.

דני דנון: זאת אומרת לא להשאיר את זה פתוח לחלוטין שאחרי זה נתמודד - - -

ליאור חריש: אז בעצם אנחנו מחלקים את זה לשני סוגים של דברים; אם אתם מדברים על מאפייני המוצר, כמו לדוגמה בפרסומת לבירה, אזל בעצם מה שמבדל בירה אחת לעומת בירה אחרת, ודוגמה שנייה היא הדברים שמדברים על תנאי המכירה או תנאי השיווק של אותו מוצר, כמובן, בלי לעודד את צריכתו.

ליאור חריש: למשל ציון העובדה שהמוצר הזה נמכר במחיר מסוים במקום מסוים; לשם המחשה – כתובים שני דברים שנוגעים, אחד לתכונות המוצר או למאפיינים של המוצר ואחד לתנאי השיווק והמכירה שלו.

ליאור חריש: מבחינת הניסוח, לדעתי, אם אנחנו כותבים "מאפייני המוצר" או "תנאי המכירה במוצר" כך שזה לא סותר את סעיף 2 ואת סעיף 6 שזה בעצם הרגולטור וחל על-ידי הרשות השנייה או על-ידי המועצה לשידורי כבלים, אנחנו בעצם מכסים - - -

לאה ורון: מאפייני המוצר או תנאי מכירתו, זה מה שהוא הציע.

יצחק קדמן: אבל מאפיינים זה גם: "תנו לגבר בירה" – אם תשתה בירה תהיה גבר.

יצחק קדמן: זה בדיוק מה שאנחנו לא רוצים שיקרה.

ליאור חריש: פה אתה נכנס לאיסורים שחלים עלינו.

ליאור חריש: אסור לנו לעודד או לשבח מכירה, ויש לנו איסורים של הרשות השנייה או של המועצה לשידורי כבלים שמגבילים אותנו בדיוק בנושאים האלה.

ליאור חריש: המשמעות של הנוסח הנוכחי של שבעת הדברים שניתן לכלול היא העברת כל הפרסום של מוצרים אלכוהוליים מהרדיו ומהטלוויזיה או לאינטרנט או לעיתונות.

ליאור חריש: אבל ברדיו ובטלוויזיה לא ניתן לפרסם תשדירים במתכונת הזאת.

דני דנון: בוא נעשה כך: אפשר להגדיר את תנאי מכירתו ולא את מאפייני המוצר.

דני דנון: כי מאפייני המוצר זה דבר פתוח לפרשנות.

דני דנון: "מחליק לך בגרון", "עושה אותך שמח" – זה גם מאפייני מוצר.

דני דנון: אבל כשאתה אומר, תנאי מכירתו - - -

ליאור חריש: אולי מאפייני המוצר או השוואתו – אני לא רוצה להגיד "ליתרונותיו", כי אנחנו בדיוק נכנסים למגבלה שאנחנו מנסים למנוע.

דני דנון: אולי "פרטי המוצר ותנאי מכירתו"

אתי בנדלר: איזה פרטים?

דני דנון: פרטים של מה שאישרנו.

דני דנון: זה בעצם אותו דבר.

דני דנון: אני מציע שנוסיף את מה שאדוני התייחס אליו, אבל נכתוב "תנאי מכירתו".

אתי בנדלר: אולי "מחירו", לא "תנאי מכירתו".

יאיר גלר: "מחירו" זה גם סוג של עידוד.

יאיר גלר: ברגע שאת אומרת שכאן הוא נמכר ב-50% מהמחיר במקום אחר, עודדת לקנייה.

דני דנון: גם זה לא.

אתי בנדלר: יש לי בעיה לא לאפשר את פרסום מחיר המוצר.

אתי בנדלר: הרי הרבה מאוד פעמים יש פרסומים מותרים.

אתי בנדלר: למשל, בישיבה הקודמת הותר – ובקשר לזה אני אבקש עוד הבהרה בסוף הדיון – לפרסם מותג או משקה אלכוהולי כחלק ממודעת פרסומת שכוללת הרבה מאוד מוצרים אחרים.

אתי בנדלר: הרבה מאוד פעמים במודעות האלה כתוב גם מה המחיר הנקוב של כל אחד מהפריטים הכלולים באותה מודעת פרסומת, בעיקר בעיתונות.

אתי בנדלר: אז לגבי היין ישאירו את זה ריק?

אתי בנדלר: זה לא כל כך הגיוני.

שי חרמש: יטשטשו את הבקבוק.

לאה ורון: או את המחיר.

יריב לוין: בואו לא נשכח את היעד: היעד הוא להגביל, הוא לא לאסור באופן מוחלט.

יריב לוין: לכן יש בזה הרבה היגיון.

יריב לוין: אם אתה לא יכול להגיד כמה זה עולה, אז מה אתה - - -

דני דנון: אז בואו נכתוב: "תנאי מכירתו ומחירו".

אתי בנדלר: מה זה "תנאי מכירתו"?

אתי בנדלר: תנאי מכירתו זה 1 1 – זה מסוכן.

אתי בנדלר: אני מציעה לנקוב את המחיר.

אתי בנדלר: זה דבר סביר, וזה גם שירות חשוב לציבור.

דני דנון: ברדיו.

אתי בנדלר: בכל אחד, גם בעיתונות.

אתי בנדלר: הרי לא חובה לכלול את כל הפרטים המנויים בסעיף 4.

אתי בנדלר: אסור לכלול פרטים נוספים מעבר לפרטים המפורטים כאן.

אתי בנדלר: לכן ירצו לכלול את המחיר – יכללו; לא ירצו – לא יכללו.

ליאור חריש: אנחנו מכירים איך כיום מופיעים תשדירים בטלוויזיה וברדיו למשקאות אלכוהוליים.

ליאור חריש: לדוגמה בפרסום של בירות בדרך כלל מצטרף לזה סלוגן.

ליאור חריש: לדוגמה "קרלסברג": probably the best beer in the world".

ליאור חריש: ברגע שאתם לא מאפשרים בעצם כל הפרסום ברדיו ובטלוויזיה, של בירות, של וודקה, של משקאות אלכוהוליים, זה מאבד לחלוטין את האפקטיביות שלו, ופשוט לא יהיה בטלוויזיה או ברדיו.

ליאור חריש: כי אתם לא הצעתם פתרון שמאפשר לעשות את האזכור של המותג, את האזכור של הסלוגן.

יריב לוין: אם מותר לי לחזק אותך: יש גם בעיה, בעיקר בטלוויזיה, שיש הרבה מאוד דברים שמשודרים מחו"ל ומובאים לכאן, כמו למשל ליגת האלופות - -

ליאור חריש: בדיוק.

יריב לוין: - - שם ניסו - - - כחלק מההסכם, ואין לך שליטה מהו מביא שם.

דני דנון: אני בדקתי, ויש פתרון.

דני דנון: בשלטי המגרש אתה לא יכול לגעת – יש שם "באדוויזר" וכל זה- - -

יריב לוין: אבל אני מדבר גם על הפרסום - - -

דני דנון: היום יש אמצעים טכנולוגיים - - -

שי חרמש: יהיה מחיקון ואנטי מחיקון.

דני דנון: תקריא את ההצעה שלך שוב, בבקשה.

ליאור חריש: אני הצעתי שבשידורי הרדיו והטלוויזיה תתאפשר גם הכללת תכנים שעניינם מאפייני המוצר או תנאי מכירתו, ובלבד שאין בהם אישור הפרת 2 או 6 לחוק.

דני דנון: אז אני מציע שנוריד את עניין מאפייני המוצר.

דני דנון: זאת אומרת תהיה לכם האפשרות ללכת לרשות השנייה, ואנחנו נאשר את "תנאי המוצר".

דני דנון: יהיה לכם מרחב תמרון הקיים בחוק.

ליאור חריש: זאת אומרת במצב כזה חברה של משקאות שרוצה לצרף - - - בעצם לא תוכל לעשות את זה.

דני דנון: אני לא נכנס כרגע להגדרה של "תנאי מוצר", ויש כללי הרשות השנייה שאתם מחויבים גם אליהם.

דני דנון: המפרסמים קריאטיבית איך לייצר את הפרסומת.

דני דנון: הם יעשו זאת, אני בטוח.

ליאור חריש: תנאי מכירה.

לאה ורון: "תנאי מכירה" – הכוונה שלו להכניס מבצעים לתוך הנושא של המחיר.

לאה ורון: לכן הוא מדבר על תנאי המכירה.

אתי בנדלר: וזה מעודד, ואני לא בטוחה שזה ראוי ורצוי.

ליאור חריש: למשל המקום שניתן - - -

אתי בנדלר: "תנאי מכירה" זה לא מקום.

אתי בנדלר: אתה רוצה "מקום", תגדיר "מקום".

אתי בנדלר: "תנאי מכירה" זה משהו אמורפי.

לאה ורון: בפסקה 4 נאמר: "צורת המוצר ומקום מכירתו, לרבות מקום ייצורו ותמונות של אותו מקום.

לאה ורון: יש לך את זה בפסקה 4, אם אתה לא מתייחס למבצעים.

ליאור חריש: - - -

אתי בנדלר: רק מחיר.

קריאה: זה לכולם.

אתי בנדלר: "שניתן לפרסומת מותרת למשקה - - - מחיר המשקה".

דני דנון: נוסיף את מחיר המשקה לכלל החוק בסעיף (8).

דני דנון: אנחנו מצביעים על פסקה 8 בלבד – הוספת המחיר.

דני דנון: מי בעד?

דני דנון: מי נגד?

דני דנון: מי נמנע?

דני דנון: הצבעה בעד פסקה (8) – רוב נגד – אין נמנעים – אין.

דני דנון: הסעיף עבר.

דני דנון: אנחנו רוצים להוסיף את שנת הייצור של המשקה.

דני דנון: לא קיים?

דני דנון: אין שום בעיה.

ישראל איבצן: אדוני - - -

דני דנון: סליחה, לסעיף הספציפי הזה הערה.

ישראל איבצן: אבל אני ביקשתי קודם.

ישראל איבצן: אפשר להתעלם ממה שאני מבקש ולא לתת לי לומר את זה.

ישראל איבצן: אני רוצה לומר לחברי הכנסת שבחג הקרוב לא ניתן יהיה לאנשים לתת יין ועוד יין במתנה בחנויות.

דני דנון: זה לא נכון.

ישראל איבצן: ודאי שכן, כי אי אפשר לתת עוד יין אחד, ואת השני ללא תמורה.

ישראל איבצן: שנית, אני חוזר ואומר שאתם סוגרים שוק של מאות אלפי בקבוקי יין שניתנים כמתנה על-ידי גורמים עסקיים.

ישראל איבצן: זאת לא מטרת החוק, לא מפריע לשכרות,זה לא אלכוהול – זאת תעסוקה של מאות אנשים, ולפי החוק הזה, אתם סוגרים אותו.

ישראל איבצן: כי אם אני מחר מביא מתנה בארץ אני עבריין, אבל אם אני אקח אותה ללונדון, לא קרה שום דבר.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אם היית קורא היית רואה שבישיבה הקודמת אישרנו את הסעיף של המתנות.

ישראל איבצן: בסדר, אני לא חבר כנסת - - -

דני דנון: דיברנו גם על 1 1.

ישראל איבצן: זה גם צריך לבוא למליאה דבר כזה.

דני דנון: התייחסנו לנושא המתנות ול- 1 1 וזה מענה בחוק היום בעקבות הערות של חבריך שנמצאים פה.

לאה ורון: תסתכל ותראה אם עדיין צריך לתקן את זה.

ישראל איבצן: - - - אסור לתת מתנה - - -

לאה ורון: מר איבצן, יש לך הנוסח המעודכן?

קריאה: הנה הנוסח המעודכן, והמילה "מתנה" מופיעה בו.

אתי בנדלר: זה היה כלול מלכתחילה בסעיף 3(א) כי היה כתוב: "לא ישווק אדם לצרכן משקה משכר שאליו נלווים פרס, מתנה או זכות להשתתף בהגרלת פרסים ובתחרות".

אתי בנדלר: המילה "מתנה" נמחקה בישיבה.

קריאות: - - -

דני דנון: אנחנו כרגע מוסיפים סעיף קטן (9): "שנת הייצור".

דני דנון: מי בעד?

דני דנון: מי נגד?

דני דנון: מי נמנע?

דני דנון: הצבעה בעד סעיף קטן (9) – רוב נגד – אין נמנעים – אין סעיף קטן (9) התקבל.

דני דנון: הסעיף אושר.

דני דנון: סעיף 5: הגבלת מספר מודעות בעיתון.

דני דנון: הסברנו על זה רבות בישיבה הקודמת והתייחסנו לנושא הזה:

שלי יחימוביץ': גם מהדברים שעלו בדיונים הקודמים הבנו שמציעי החוק מוטרדים ממסה של פרסומות שהתפרסו על פני עמודים רציפים רבים לאותו שם מסחרי.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שגם מר שמאי גולן, אם אינני טועה, נתן את הדוגמה של "עכבר העיר" של שש פרסומות רציפות.

שלי יחימוביץ': אנחנו מבינים את המטרה בעיקרה, ואנחנו מבינים למה רוצים למנוע מעין שטיפת מוח מסיבית כזאת.

שלי יחימוביץ': אבל הובהר בדיון שמציעי ההצעה לא רואים בעייתיות בכך שתהיינה מודעות פרסומת שיפוצלו בין מוספים שונים בעיתון.

שלי יחימוביץ': לכן הצענו את הניסוח: "לא יעשה אדם במהדורה אחת של מוסף עיתון אחד או במהדורה אחת של כל דבר דפוס אחר יותר משתי פרסומות רציפות לאותו שם מסחרי".

שלי יחימוביץ': זה כדי לאזן – למנוע את אותה מטרה של פרסומות רציפות.

שלי יחימוביץ': אבל אם מפרסם באמצעות משרד פרסום בוחר לשים פרסומת אחת במוסף כזה ולהוסיף במוסף אחר עוד פרסומת לא תהפכו אותנו לעבריינים.

דני דנון: תודה.

דני דנון: עוד הערות?

דני דנון: יש התנגדות לשנות את זה?

אתי בנדלר: כן, אני לא יודעת מה זה מוסף של עיתון.

אתי בנדלר: אני יודעת שלעיתונים מסוימים יש מוספים – לחלקים מסוימים בעיתון קוראים "מוסף".

אתי בנדלר: אחרים לא קוראים לחלקים כאלה "מוסף", אלא חלק א', חלק ב'.

אתי בנדלר: יש כאלה שאצלם אין בכלל מוספים אז לא יהיה בכלל איסור?

שלי יחימוביץ': בעיתונים שאין להם מוספים יש המילה "מהדורה".

אתי בנדלר: אני אכתוב "מוסף", ומחר יקראו לזה "חלק א', חלק ב', חלק ג'".

שלי יחימוביץ': אפשר לכתוב "חלק".

שלי יחימוביץ': הבעיה היא בעיה פרקטית.

אתי בנדלר: אז יפצלו.

אתי בנדלר: כל עמוד ייקרא "מוסף" לצורך העניין הזה, ואז יהדקו את זה כאילו - - -

שלי יחימוביץ': אני רוצה להזכיר כמה דברים: הרי אנחנו מדברים כרגע על עיתון שלא מיועד לאוכלוסייה שעליה אנחנו מבקשים כרגע להגן, כי לאוכלוסייה שאנחנו מבקשים כרגע להגן אסור לנו בכלל לפרסם או לעיתון שמיועד לבני נוער ולקטינים – שם בכלל לא נכנסנו בדלת.

שלי יחימוביץ': אבל אנחנו כן מדברים כרגע על מצב שבו גם לפי החוק מדובר בפרסומת מותרת.

שלי יחימוביץ': אפשר שיהיו שתי פרסומות של יקבי כרמל ואז שתי פרסומות של יקבי ברקן.

שלי יחימוביץ': למעשה, אפשר.

שלי יחימוביץ': אני מבקשת ליישם את - - -

דני דנון: תודה.

דני דנון: כן, בבקשה.

טלי שטיין: אני ממשרד המשפטים.

טלי שטיין: אנחנו כבר הערנו לפני כן בכתובים שעשויה להיות כאן הגבלה על חופש העיסוק שאני לא בטוחה שיש לה הצדקה.

טלי שטיין: אנשים שעוסקים בחופש העיסוק יעירו את ההערה הזאת.

טלי שטיין: אנחנו צריכים להבין מה הרציונל מאחורי ההגבלה הזאת.

דני דנון: תודה.

דני דנון: הרציונל שנאמר בפתח הדברים של עורכת הדין שירה בריק הוא שלא יהיה עיתון שיהיה בו עמוד אחרי עמוד פרסומות לבירות.

דני דנון: לא הבאתי דוגמאות, אבל יש כאלה עיתונים.

דני דנון: פשוט כל העיתון זה אותה פרסומת שחוזרת אחריה.

דני דנון: אני מציע שאולי כן נתקן ל"מוסף", אבל נגביל את מספר המוספים.

דני דנון: זאת אומרת שנעשה הגבלה למספר המוספים.

שלי יחימוביץ': ההגבלה צריכה להיות מידתית.

דני דנון: זאת אומרת שלא יהיו יותר מ-4-3 מוספים, שלא יהיה פה פתח לניצול של הסעיף הזה.

אתי בנדלר: מישהו יכול להגדיר לי לצורך העניין מהו מוסף לעיתון?

שלי יחימוביץ': בפרקטיקה מוסף הוא חלק נפרד מעמודי החדשות, לצורך העניין.

שלי יחימוביץ': בעמודי החדשות אין מגבלה כרגע.

שלי יחימוביץ': אנחנו אומרים שברגע שיש לי "שבעה ימים" ו"שבעה לילות" זה יכול להיות גם כאן וגם כאן, ולא יקרה שום אסון.

לאה ורון: לא הבנו את ההגדרה של מוסף.

שלי יחימוביץ': אין לי הגדרה יותר מדויקת מאשר חלק של עיתון שמקובץ כחלק נפרד.

שלי יחימוביץ': הוא לא רציף במסגרת עמודי החדשות.

יריב לוין: לא נצא מזה.

דני דנון: ואם זה פרסומי?

אתי בנדלר: אני מנסה לעזור בייצור חוק שאני אהיה מסוגלת גם בסופו של דבר לנסח אותו.

אתי בנדלר: מספר הבעיות בניסוח שאני רואה כאן, אני חוששת שכל הפגרה לא תספיק לי.

דני דנון: ולא קיצרנו אותה בשביל זה.

אתי בנדלר: באים עם הצעה מסוימת, אבל היא לא משויפת.

אתי בנדלר: אני לא יודעת איך להתייחס אליה.

אתי בנדלר: אני לא מקשה כדי להקשות.

אתי בנדלר: חלק מהאיסורים, יש עוד ויכוח אם הם יהיו איסורים פליליים או לא; כיצד תבוצע האכיפה לגביהם בדרך זו או בדרך אחרת.

אתי בנדלר: אבל משיש איסורים, גם מי שמנסה לאכוף וגם מי שהאיסור נוגע אליו צריך לדעת מה מותר ומה אסור.

אתי בנדלר: אני לא יכולה לנסח דבר אמורפי.

אתי בנדלר: אני לא יודעת מה זה מוסף של עיתון, את לא מציעה לי שום הגדרה.

שלי יחימוביץ': אני לא בטוחה שמוסף זה כל כך אמורפי מכיוון שאם אנחנו נקרא לזה "חלק של עיתון שמקובץ בנפרד", אז ברור שאנחנו מדברים לא על החלק הרציף.

שלי יחימוביץ': כל מי שמקבל עיתון או כמנוי או רוכש אותו בחנות, יודע שמוסף "שבעה לילות" הוא מוסף אחד, ומוסף "שבעה ימים" הוא מוסף אחר.

שלי יחימוביץ': כל מה שאתם מבקשים למנוע, ואנחנו מקבלים את זה, ולמגבלות התוכניות בכלל לא נכנסנו ובכלל לא התנגדנו אף על פי שנהיה מושפעים - - -

דני דנון: תודה.

דני דנון: יריב, בבקשה.

יריב לוין: אולי נתייחס ליחס בין מספר הפרסומות לבין מספר העמודים.

לאה ורון: בסך כול העיתון בלי קשר למוספים ולעמודי חדשות.

יריב לוין: כן.

יריב לוין: אז לא ניכנס לכל הכאב ראש הזה.

יריב לוין: זה משהו שקל למדוד אותו, והוא פשוט.

שלי יחימוביץ': יהיה לנו קשה פרקטית ברמת סגירת העיתון.

שלי יחימוביץ': אני מנסה להציף בעיות קיימות.

יריב לוין: אני מבין את זה.

שלי יחימוביץ': עד לסגירת העיתון אתה לא תמיד יודע כמה עמודים באמת יהיו ברגע הסגירה.

יריב לוין: אז אתם תיקחו שולי ביטחון.

אתי בנדלר: אני יכולה לתת לך דוגמה.

אתי בנדלר: למשל בעיתון "הארץ" יש חלקים שלו שלא נקראים "מוספים".

לאה ורון: למשל, "גלריה" בעיתון "הארץ" – זה מוסף או לא?

אתי בנדלר: יש "גלריה", יש "תרבות וספרות" – וכל אחד מהם בדרך כלל זה שני דפים בלבד.

שלי יחימוביץ': נכון, אבל הוא נקרא "מוסף".

אתי בנדלר: אני לא חושבת שהוא נקרא "מוסף".

אתי בנדלר: חוץ מזה זה תלוי בהגדרה של עורך העיתון?

דני דנון: שירה, אנחנו נחזור לסעיף הזה.

דני דנון: תחשבי בינתיים על סעיף שייתן לנו את המענה, שלא יתפרצו הגבולות ושייתן לכם את האפשרות לעשות מה שאתם עושים.

אתי בנדלר: בכל מקרה אני רוצה להעיר לסעיף הזה שברור שצריך למעט כאן את הפרסומת שמופיעה כחלק מפרסומת למספר מוצרים.

אתי בנדלר: אמרתי לכם שאנחנו נחזור לזה בהמשך, אבל זה ברור שזה לא צריך לחול לגבי העניין הזה.

דני דנון: סעיף 7 – חובת החלטת אזהרה - - -

יצחק קדמן: מה עם סעיף 6?

דני דנון: בסעיף 6 אנחנו מחכים להצעה שתגיע בעוד כמספר דקות שתיתן מענה למה שאנחנו מדברים עליו.

קריאה: זה היה 5.

יצחק קדמן: זה היה 5, אני מדבר עכשיו על סעיף 6.

דני דנון: מה שמופיע אצלי נמחק.

אתי בנדלר: יש הצעה שנשלחה על ידי משרד התקשורת לסעיף 6.

אתי בנדלר: אולי תגידו מהי עמדת משרד התקשורת לגבי סעיף 6.

טל רוזנפלד: אנחנו סבורים שיש כללים היום גם של הרשות השנייה וגם של המועצה לשידורי כבלים שנוגעים גם לעניין הזה, גם לפרסומות לאלכוהול שמכוונים לקטינים - -

יצחק קדמן: כללים זה לא חוק.

לאה ורון: בבקשה לא להפריע.

טל רוזנפלד: - - גם לרשות השנייה יש התייחסות לפרסומות שאומרות שזה תורם לאיכות החיים, לבריאות, להצלחה – אוסרים גם את זה.

טל רוזנפלד: כך שאנחנו לא משוכנעים שהסעיף הזה בכלל נדרש.

טל רוזנפלד: נמצאים פה נציגי הרשות השנייה, והם יכולים לפרט יותר על הכללים שלהם.

טל רוזנפלד: בכל מקרה, אם הוועדה מחליטה כן לאשר את הסעיף הזה זה צריך לחול גם על המועצה לשידורי כבלים.

טל רוזנפלד: מה שכתוב היום בנוסח זה רק על הרשות השנייה וגם שידורי כבלים יכולים להיות בלי פרסומות.

דני דנון: אנחנו נשמח.

טל רוזנפלד: אז זה הנוסח שהעברתי.

אתי בנדלר: רק לפני שאדוני נותן רשות דיבור לדוברים אחרים אני רוצה להעיר שבהתאם להצעה המקורית שר התקשורת היה אמור לקבוע כללים לצורך העניין הזה; שר התקשורת פנה אליי באופן אישי וביקש ממני למסור בשמו שהוא מבקש שלא להסמיך אותו לקבוע תקנות לצורך העניין הזה.

אתי בנדלר: הוא חושב שיש מועצות ציבוריות שקובעות כללים בקשר לעניין הזה, וכך ראוי שיהיה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: ד"ר קדמן, בקצרה, בבקשה.

יצחק קדמן: אחד הדברים הכי חשובים שהיו בחוק המקורי היה איסור פרסומת לאלכוהול בתוכניות לקטינים או בתוכניות בשעת צפייה של קטינים.

יצחק קדמן: אפילו מהבחינה ההצהרתית להוריד סעיף כזה שהוא אולי הסעיף הכי חשוב בחוק הזה – זה שיש כללים לרשות השנייה, זה יפה מאוד, זה כללים, זה לא חוק.

יצחק קדמן: יש הרבה מאוד דברים שמוסדרים בכללים.

יצחק קדמן: החוק הזה חייב להעביר מסר חד משמעי.

יצחק קדמן: אגב, זה מקובל בהרבה מאוד ארצות בעולם.

יצחק קדמן: בסקנדינביה אסור לפרסם פרסומת גם בתוכנית סמוכה לתוכנית ילדים, לא רק בתוכנית הילדים עצמה.

יצחק קדמן: צריך להיות פה מסר – ולו מבחינת המסר – לא מערבבים קטינים עם אלכוהול.

יצחק קדמן: איך אפשר להוריד את זה?

יצחק קדמן: מחר יבוא מישהו יבוא ויראה את הנוסח הקודם ויגיד, הורידו את זה.

יצחק קדמן: כללים זה לא חוק.

סער פאוקר: לנו יש בעיה עם המונח: "שעות הצפייה לקטינים", זה לא מוגדר.

דני דנון: הוא מוגדר.

דני דנון: הוא לא מוגדר פה, אבל ברשות השנייה.

עידית צרנוביץ: הוא מוגדר בכללים של הרשות השנייה.

סער פאוקר: כפי שנאמר קודם, כללים זה לא חוק.

סער פאוקר: לדעתי, שעות צריכות להיות מוגדרות.

דני דנון: אנחנו נוכל להגדיר שזה בהתאם לכללי הרשות השנייה.

דני דנון: לסעיף החוק.

דני דנון: חבר הכנסת לוין, אנחנו צריכים להשאיר אותו עם ההערות שקיבלנו מנציגי משרד התקשורת להכללת רשות המועצה ולהוציא את עניין השר.

סער פאוקר: אפשר גם באיזה שעות זה?

אתי בנדלר: אז אולי שהם יציגו את ההצעה האלטרנטיבית.

דני דנון: לפני כן, יכול להיות שיש מענה.

דני דנון: בואו תציגו את ההצעה האלטרנטיבית.

טל רוזנפלד: אני אקריא את ההצעה שהצענו.

טל רוזנפלד: לגבי שעות צפייה זה נכון מה שאומרים כאן, כי לא נכון להפנות עכשיו לכללים של הרשות השנייה כשזה חל גם על המועצה.

טל רוזנפלד: אז עדיף פשוט להגדיר את זה בחוק.

טל רוזנפלד: 6.

טל רוזנפלד: הגבלת הפרסומת באמצעות מדיה (א) בסעיף זה – "חוק הרשות השנייה" – חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, התש"ן-1990; "חוק התקשורת" – חוק התקשורת (בזק ושידורים), התשמ"ב-1982; (ב) לא ישדרו בעל זיכיון לשידורים או בעל רישיון לשידורים כהגדרתם בחוק הרשות השנייה ובעל רישיון לשידורים או מפיק אירוע עצמאי, כהגדרתם בחוק התקשורת, תשדיר פרסומת למשקה משכר – (1) בתוכנית המיועדת או המופנית לקטינים או המשודרת בשעות הצפייה לקטינים.

טל רוזנפלד: (2) המציג שתייה בלתי מבוקרת של משקה משכר או הטוען או מרמז באופן מטעה כי שתיית משקה משכר תורמת להצלחה או לאיכות החיים.

טל רוזנפלד: (ג) מועצת הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו כמשמעותה בחוק הרשות השנייה והמועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין כמשמעותה בחוק התקשורת, לפי העניין, יקבעו כללים לעניין סעיף זה.

דני דנון: מצוין.

דני דנון: זה ענה על השאלות - -

קריאות: השעות, השעות.

דני דנון: עידית, שעות צפייה.

עידית צרנוביץ: בין אם הסעיף הזה קיים ובין אם לאו אנחנו בכל מקרה עורכים הסדרה.

עידית צרנוביץ: גם עשינו שימוע וכללים בנוגע לאיסור של פרסום גם ברדיו וגם בטלוויזיה.

עידית צרנוביץ: יחד עם זאת כשראינו שהחקיקה מתקדמת הקפאנו את ההסדרה שלנו כדי לראות מה קורה לגבי החקיקה.

עידית צרנוביץ: ציפינו שתהיה החמרה רוחבית לגבי שאר המדיות.

עידית צרנוביץ: החשש שלנו כרגע הוא שתכלית החוק תתקיים כאשר נתיר את זה בשלטי חוצות ובאינטרנט, כפי שנאמר כאן, ומצד שני תהיה החמרה ברדיו ובטלוויזיה.

עידית צרנוביץ: אז מה שיקרה הוא שתהיה זליגה ניכרת לכיוון אתרי האינטרנט ושלטי החוצות בעוד שברדיו ובטלוויזיה אנחנו נאסור את זה.

יצחק וקנין: יש לי שאלה.

יצחק וקנין: חוקית זה לא יהיה נוגד שלחלק אתם מתירים ולחלק לא?

עידית צרנוביץ: זה מה שאני אומרת.

עידית צרנוביץ: הרשות השנייה היא הרגולטור של הטלוויזיה ושל הרדיו.

עידית צרנוביץ: הרשות השנייה בעד לאסור את זה לגמרי, אבל אנחנו לא רוצים שתהיה זליגה לכיוון האינטרנט ולכיוון שלטי חוצות.

יצחק וקנין: אני בכלל חושב שאחר כך תהיה זליגה לדברים אחרים, חוץ מאלכוהול.

יצחק וקנין: מחר יבואו עם דברים אחרים.

דני דנון: עורך דין חריש, בבקשה.

ליאור חריש: במידה שמחילים את הסעיף הזה על בעלי זיכיון, לפי חוק הרשות השנייה ולפי חוק התקשורת, להוסיף גם את רשות השידור - - -

אביגיל סון: העמדה שהעברנו, משרד המשפטים, היא שהבעיה בסעיף 6 היא שהוא חופף לכללים של הרשות השנייה שנאכפים דרך חוק הרשות השנייה, ויש סנקציות פליליות דרך חוק הרשות השנייה.

אביגיל סון: הסנקציות האלה אפילו גבוהות יותר מהסנקציות בחוק שלנו.

אביגיל סון: חשוב גם להבין שחוק גובר על כללים, ולכן החוק הזה במובן המשפטי לכאורה מבטל כללים שסותרים אותו.

אביגיל סון: הניסוח כאן נראה שנלקח כמעט אחד לאחד מתוך הכללים, אבל הוא לא לקח את הכללים בשלמותם, הוא לא חופף, הוא בעצם חלקי וחופף לחלק מהכללים.

אביגיל סון: במובן הזה ייווצר מצב שלגבי החלק שהחוק חל עליו יהיו כללים שונים.

אביגיל סון: למשל, בכללים של הרשות השנייה יש הגדרות רחבות ויש גם הגנות למי שכן מפרסם, יש כל מיני החרגות.

אביגיל סון: זה יוצר אי בהירות וחוסר קוהרנטיות, מה גם שכל התחום של השידור בטלוויזיה וברדיו הוא באמת בהסדרה של מועצת הרשות השנייה.

אביגיל סון: הם הרגולטור שמסדיר את זה.

אביגיל סון: אנחנו סבורים שבסופו של דבר לנושא הזה יש מענה בתחום הזה.

דני דנון: תודה.

דני דנון: חבר הכנסת לוין.

יריב לוין: אני אתייחס לזה בשני היבטים: קודם כול מצב שבו חוק משנה מצב קיים שנקבע בתקנות או בכללים, ואז מטבע הדברים צריך לקרוא אותם כפוף לחוק זה מצב רגיל, זה קורה כל הזמן.

יריב לוין: אנחנו הרי יודעים את זה, וזה ברור.

יריב לוין: אמירה שמכיוון שיש כללים בנושא מסוים נימנע מלחוקק – אני מניח שזאת לא הכוונה.

יריב לוין: הצד הטכני שאת מדברת עליו יכול – ופה תתקן אותי אתי אם אני טועה – אם יש בעיה טכנית כזאת יכול להיות שחלק מההוראות האלה צריכות להיות תיקון עקיף לחוק השני, ושם את מסדירה את זה ומיישרת את הקו.

יריב לוין: אבל זה טכני, זה לא בצד המהותי.

אביגיל סון: אני לא חושבת שזה טכני כי כרגע יש הבדלים מהותיים - - -

יריב לוין: אנחנו אומרים שזה האיסור שאנחנו רוצים לקבוע.

יריב לוין: אם את אומרת שיש הבדלים בין האיסורים שאנחנו רוצים לקבוע לבין מה שיש היום במערכת חקיקה אחרת שמסדירה את זה, אז הדרך הטכנית כדי שלא ייווצרו לך שני כללים היא לייבא את הדבר הזה לשם על-ידי תיקון עקיף.

אביגיל סון: אין שום בעיה, רק לכן אני אומרת שאם כבר חושבים על תיקון עקיף אולי באמת כדאי להסתכל על מה שיש שם ולראות אם יש משהו שאתם רוצים לשנות שם.

אביגיל סון: כמו שאני מבינה, אני קוראת את הכללים שנאכפים דרך חוק הרשות השנייה, ונראה לי שהם נותנים מענה לכל המטרות של החוק הזה.

אביגיל סון: לכן זה לאכוף את אותו דבר שכתוב שם דרך חוק אחר כשזה בעצם יוצר חוסר קוהרנטיות.

יריב לוין: אפשר לעשות את זה כתיקון עקיף שם.

יריב לוין: זאת לא בעיה בכלל.

יריב לוין: אנחנו רוצים להעלות את זה מדרגה, שהדבר הזה יהיה חקיקה ראשית ולא כללית – זאת המטרה.

יריב לוין: הצד הטכני, מאחר שהכללים נגזרים מסמכויות שנמצאות בחוק אחר – קח את זה ותכניס את הקביעה הזאת כדי שכל הכללים יתיישרו תחתיה במסגרת החוק שעל-פיו מחוקקים הכללים – אין בעיה.

יריב לוין: זה טכני.

דני דנון: תודה.

דני דנון: גברת בן-גיגי, בבקשה.

נילי בן גיגי: כמה נקודות שאני מבקשת להעלות: ראשית בעניין ההערה של הגברת ממשרד המשפטים שהסנקציות, על-פי חוק הרשות השנייה, הן כביכול חמורות יותר, אני מבקשת רק להעלות בזיכרון את המקרה של חדשות 10 שעל-פי החוק, אמור לשבת בירושלים, ואנחנו רואים איזה סנקציות חמורות מופעלות כלפיו.

אופיר ביתן: חדשות 10 עוברות לירושלים, על-פי תיקון חקיקה.

אופיר ביתן: הם עומדים ביעדים לפי תיקון חקיקה.

נילי בן גיגי: החוק שלהם חל מזמן, ראינו כמה שנים זה לקח.

אופיר ביתן: לפי תיקון חקיקה.

נילי בן גיגי: הערה לגבי חומרת הסנקציות על מי שעובר על חוקי הרשות השנייה, זאת רק הערה צדדית - - -

דני דנון: תודה, לעניין החוק.

נילי בן גיגי: אני רוצה להמשיך.

נילי בן גיגי: אני מבקשת לברר, ראשית, איך זה יתייחס במעבר מזיכיונות לרישיונות.

אתי בנדלר: בהגדרות המוצעות יש גם בעל רישיון, לפי חוק הרשות השנייה.

נילי בן גיגי: שנית, מה לגבי גופי השידור שלא תחת הרשות השנייה, ובכלל זה גלי צה"ל וגופים אחרים שהיום אולי עדיין לא מקבלים פרסומות – הממיר הדיגיטלי - - -

אתי בנדלר: הממיר הדיגיטלי זה לא גוף משדר, זאת תשתית, זאת פלטפורמה להעברת שידורים.

אתי בנדלר: הנוסח שהציע משרד התקשורת קובע איסור גם בשידורים שמותר לכלול בהם פרסומות, לפי חוק התקשורת (בזק ושידורים), שכאן הכוונה היא לערוצים הייעודיים, בעיקר, שעד כה אני לא בטוחה שהיה איסור שחל לגביהם.

אתי בנדלר: לפי חוק הרשות השנייה, זה חל גם על שידורי טלוויזיה מסחריים וגם על תחנות הרדיו האזוריות שיכולות לכלול פרסומות בשידוריהן.

אתי בנדלר: מה שלא מוצע כאן זה לגבי שידורי פרסומת ברשות השידור, שכידוע, מותר בשידורי הרדיו של רשות השידור לכלול תשדירי פרסומת.

אתי בנדלר: בגלי צה"ל אסור לכלול תשדירי פרסומת, אלא שידורי חסות ותשדירי שירות בלבד.

אתי בנדלר: לכן זה לא רלוונטי לגביהם.

נילי בן גיגי: זה לא בהסדרה.

אתי בנדלר: המצב החוקי כרגע הוא שאסור להם לשדר תשדירי פרסומת.

אתי בנדלר: לכן המדיה המשודרת היחידה שאין לגביה בהצעת חוק זו הסדר חוקי זה רשות השידור.

אתי בנדלר: אני לא חושבת שהם הוזמנו, ואני לא חושבת שניתן כרגע לקבוע איסור לגבי גוף שלא הוזמן.

אתי בנדלר: אבל כל הגופי האחרים המשדרים – ואנחנו, כמובן, נשנה את כותרת השוליים, כי אני לא יודעת מה זה "מדיה", אנחנו מדברים כאן על גופים משדרים – זה כולל את כולם.

דני דנון: תודה.

דני דנון: משרד התקשורת, התייחסות למשרד המשפטים.

טל רוזנפלד: אני רק רציתי להעיר לגבי משרד המשפטים הערה אחת, שבחוק הרשות השנייה, ככל הידוע לי, אין סנקציה פלילית, זה לא נכון.

טל רוזנפלד: אז רק שזה יהיה מדויק.

טל רוזנפלד: יש סנקציות אחרות של הרשות השנייה שהם יכולים לפרט את זה, אבל זאת לא סנקציה פלילית.

יאיר גלר: - - - האינטרנט.

אתי בנדלר: האינטרנט לא נכנס.

יאיר גלר: וזה למעשה פרצה, כי הנוער שורץ באינטרנט, הוא שוהה שם ימים, לילות ושעות.

יאיר גלר: זאת הפרצה הכי גדולה.

יריב לוין: התשובה היא שאנחנו עושים את הטוב העיקרי ולא את המושלם.

יריב לוין: כל הסיפור של האינטרנט הוא סיפור מורכב מאוד שאם ננסה לפתור אותו דרך כאן לא יהיה חוק אף פעם.

יצחק וקנין: יש באינטרנט דברים פי מאה יותר קשים שאני לא שומע אף אחד שמדבר עליהם.

יצחק וקנין: תאמינו לי.

יצחק וקנין: אוי ואבוי ממה שיש באינטרנט, צריך לסגור אותו לגמרי, לפי השיטה של האלכוהול.

נילי בן גיגי: מה לגבי מה שמכונה "תוכן שיווקי"?

דני דנון: הוא לא נמצא בחוק.

נילי בן גיגי: מה לגבי סדרת דרמה לבני נוער, ורואים את הגיבור מחזיק משקה.

דני דנון: לצערי הרב, לא נמצא בחוק הזה.

נילי בן גיגי: זה הרבה יותר חמור.

דני דנון: בסדר, אבל זה לא נמצא על השולחן שלנו כרגע.

דני דנון: אני אשמח להצעת חוק בנושא.

נילי בן גיגי: זאת אולי הזדמנות להכניס התייחסות.

דני דנון: לא.

דני דנון: סער פאוקר, בבקשה.

סער פאוקר: לא קיבלתי תשובה לגבי השעות.

סער פאוקר: בחוק זה לא מוגדר.

דני דנון: מישהו יודע לענות על זה?

עידית צרנוביץ: בכללי הרשות השנייה זה מוגדר, אבל בחוק התקשורת זה לא מוגדר.

סער פאוקר: בחוק שלנו זה לא מוגדר.

סער פאוקר: על איזה שעות אנחנו מדברים?

אתי בנדלר: כרגע החוק יקבע את העיקרון בלבד.

אתי בנדלר: נסמיך את המועצות לקבוע כללים.

אתי בנדלר: הדברים האלה ייקבעו בכללים.

סער פאוקר: - - - שלא יגידו ששעות צפייה לקטינים הם מ-8:00 עד 22:00 בלילה.

דני דנון: ברור.

אתי בנדלר: אז תגיש נגדם עתירה לבג"ץ ותגיד שהם חרגו מסמכותם.

סער פאוקר: בנושא של המכירה נקבעו שעות מוגדרות.

דני דנון: יש לזה הגדרות מדויקות.

דני דנון: לטעמי, זה בשעות הבוקר המוקדמות עד לשעה 21:00 ואחרי הצהריים.

דני דנון: אבל זה קיים בכללים.

דני דנון: עורך הדין חריש, בבקשה.

ליאור חריש: - - - הגדרת פרסומת כוללת גם תשדירי חסות.

ליאור חריש: אם כך הם פני הדברים צריך להחיל את כל המגבלות וההסדרים שבחוק גם על שידורי גלי צה"ל שמותר להם לשדר תשדירי חסות וגם על שידורי הטלוויזיה - - -

נילי בן גיגי: חסות אלכוהולית גם יכולה להיות.

ליאור חריש: נכון.

ליאור חריש: גם על שידורי טלוויזיה של רשות השידור שגם שם משודרים תשדירי חסות מסחריים לכל דבר ועניין.

אביגיל סון: אנחנו באופן כללי חשבנו שאין לסעיף מקום.

אביגיל סון: בכל אופן לגבי התוכן שלו גם סברנו שצריך ששעות הצפייה ייקבעו במסגרת סעיף קטן (ג).

אביגיל סון: לגבי סעיף קטן (2) לדעתנו הניסוח לא מספיק ברור, ויש פה הערה כללית שצריך לקחת אותה בחשבון – קיימת אפשרות שהחוק הזה ייאכף במסגרת אכיפה מנהלית.

אביגיל סון: המשמעות של אכיפה מנהלית היא שההוראות צריכות להיות פה מאוד ברורות, זאת אומרת העבירות שמבוצעות לפי החוק הזה צריכות להיות כאלה שלא דורשות הליך הוכחות בבית משפט כדי לראות שהעבירה נעברה.

אביגיל סון: לכן ההגדרות צריכות להיות יותר ברורות.

אביגיל סון: זה היה רלוונטי לכמה סעיפים.

אביגיל סון: סעיף (2), למשל, הוא לא אפשרי לאכיפה מנהלית, הוא לא מספיק ברור, הוא לא משהו שאתה יכול ללכת איתו - - -

שי חרמש: אז אנחנו נחדד אותו טוב יותר, והוא יהיה באכיפה מנהלית.

שי חרמש: את לא מצפה לשים אנשים בבתי סוהר אם הוא הולך עם בקבוק יין בכיס.

אביגיל סון: שוב, הכול צריך להיות ברור, ואני גם חוזרת למה שנאמר קודם:

אביגיל סון: אנחנו חושבים שכל הסעיפים, פרט לסעיף 4, צריכים להתייחס לאופן שבו הפרסומת מועברת ולא לתוכן של הפרסומת.

אביגיל סון: סעיף 4, לדעתנו, הוא הסעיף שאומר מה מותר ומה אסור לכלול בפרסומת.

אביגיל סון: ההוראות מעבר לזה לא נדרשות, לדעתנו, והן גם לא ברורות מספיק, לדעתנו.

אביגיל סון: לכן משני הכיוונים - - -

אתי בנדלר: את מציעה לוותר לגמרי על סעיף 6?

אביגיל סון: העמדה שלנו הייתה שלא צריך בכלל את סעיף 6.

אביגיל סון: ככל שהם רוצים להשאיר אותו, בכל מקרה סעיף קטן (2) שבתוכו הוא גם לא נצרך וגם בעייתי לאכיפה.

אתי בנדלר: אני רוצה לומר משהו לגבי ההערה של גברת סון.

אתי בנדלר: אני לחלוטין עומדת מאחורי הדברים שהיא אמרה שההוראות צריכות להיות ברורות ובנות אכיפה.

אתי בנדלר: כפי שזה מנוסח כרגע זה מאוד בעייתי.

אתי בנדלר: אני יכולה רק להצר על כך שאף על פי שגברת ורון יודעת, כי שלחתי לה העתק מכות נכבדת של הודעות בדואר אלקטרוני ששלחתי לנציגי הממשלה השונים בניסיון לקבל נוסחים, לתאם בין המשרדים וכולי.

אתי בנדלר: אני כשלתי במאמצים שלי.

אתי בנדלר: לכן אני ממש לא יודעת – משרד המשפטים עשה תיאום נפלא עם משרד הבריאות, משרד התקשורת היה בלופ אחר, התמ"ת היה גם כן בהתכתבות אחרת, ולא היה גורם מטעם הממשלה – וכאן אני פונה לחבר הכנסת יריב לוין, יו"ר ועדת הכנסת – כל הנושא הזה שמתנים קידום הצעות חוק של חברי כנסת בתיאום עם גורמים שונים בממשלה, ומצפים שחבר הכנסת ילך לכל משרד לחוד ויקבל ממנו את ההערות, ואחר כך ינסה לעשות איזושהי אינטגרציה בין כל ההערות האלה כאשר המשרדים לא מסכימים בינם לבין עצמם.

אתי בנדלר: זה פשוט משימה בלתי אפשרית.

אתי בנדלר: ניסיתי לקחת את זה על עצמי בהקשר הזה ובהצעות אחרות שאדוני מכיר – זה פשוט לא עובד העניין הזה.

אתי בנדלר: צריכים למצוא לזה איזשהו פתרון.

אתי בנדלר: והנה, כאן אנחנו נתקלים – יש כאן הערה נכונה של משרד המשפטים, מצד שני יש בכל זאת רצון לכלול את האיסור הזה בחוק, אבל הנוסח של ההצעה כפי שהוא לא מתיישב כרגע עם הוראות אחרות.

דני דנון: אני מציע שנשאיר את סעיף ב(1) כקריאת כיוון שלנו כמחוקקים לחוק – ופחות בנושא אכיפה, זה סעיף כללי; לוותר על סעיף 2 שהוא בעייתי מבחינת אכיפה, וכמובן, עם התיקונים שהוצגו על-ידי משרד התקשורת - - -

אתי בנדלר: - - -

דני דנון: אנחנו לא נכנסים לענייני תיאום כרגע.

דני דנון: לגבי התיקונים של משרד התקשורת – אחריות השר שירדה בנושא הזה.

לאה ורון: מה?

לאה ורון: מה?

דני דנון: סעיף (ב) נשאר - - -

יצחק וקנין: עוד לא ראיתי חוק ששום דבר בו לא ברור.

דני דנון: מאוד ברור.

יצחק וקנין: אני אומר לכם – שום דבר לא ברור בו.

יצחק וקנין: הכול מעורפל.

יצחק וקנין: רבותיי, את תשימו אנשים בסדר של דברים שהם לא יעמדו בהם.

יצחק וקנין: הדברים לא ברורים בחוק הזה.

יצחק וקנין: אני יושב פה בישיבות של החקיקה הזאת, ואני משתומם מפעם לפעם.

דני דנון: בשביל זה אנחנו פה.

יצחק וקנין: אין לי בעיה, החוק הזה יכול להיות טוב מאוד, אבל בצורה- -

דני דנון: בשביל זה אנחנו נמצאים פה.

יצחק וקנין: אתם יודעים כמה פרסומת צריך להוריד היום, שהם צרה צרורה?

דני דנון: בשביל זה אנחנו פה, חבר הכנסת וקנין,.

דני דנון: בדיוק בשביל הדברים האלה.

דני דנון: נשמח לקבל עוד הצעות חוק שמטפלות בבעיות.

יצחק וקנין: לא תוכלו לאכוף פה כלום בשיטה הזאת, הכול מחורר פה.

יצחק וקנין: לא תוכלו לאכוף פה כלום, אני אומר לכם.

דני דנון: תודה.

דני דנון: בשביל זה אתה פה, להעיר את תשומת לבנו.

יריב לוין: איציק, זה לא נכון.

יצחק וקנין: יריב, תאמין לי.

דני דנון: אנחנו מורידים את סעיף ב(2), משאירים את סעיף (1) עם ההערות שהתקבלו ממשרד התקשורת.

אתי בנדלר: איזה הערות?

לאה ורון: מה זאת אומרת "להוסיף"?

לאה ורון: אתם מוכנים להגיד את ההערה?

דני דנון: להוסיף את המועצה.

טל רוזנפלד: כמו שאמרתי קודם, שהנוסח הקודם דיבר רק על הרשות השנייה, ועכשיו אנחנו מוסיפים גם את המועצה לשידורי כבלים.

אתי בנדלר: זה מופיע בסעיף קטן (ג): "המועצה לשידורי כבלים ולוויין".

עידית צרנוביץ: יש לי הצעה אחרת, חבר הכנסת דנון – אם אפשר שהסעיף הזה יוצבע בישיבה הבאה כשנציגי רשות השידור יהיו כאן וכדי שזה יחול גם בקול ישראל - -

ליאור חריש: וגלי צה"ל.

עידית צרנוביץ: גלי צה"ל במידת ההתאמה.

עידית צרנוביץ: זה מאוד חשוב.

נילי בן גיגי: אחרת כל הפרסומות לאלכוהול פשוט יעברו לשם.

דני דנון: אנחנו נכליל גם את רשות השידור ואת גלי צה"ל כגופים משדרים, ונודיע להם על כך.

אתי בנדלר: גלי צה"ל איננה רשאית לכלול פרסומות בשידוריה.

יצחק וקנין: יש גם חסויות.

יצחק וקנין: בערוץ 1 יש חסויות.

יצחק וקנין: בחסות כרמל מזרחי או יקבי ברקן.

דני דנון: אדוני, אבל אתם קצת מגזימים.

דני דנון: תקראו את הסעיף; מדובר על תוכניות המיועדות או מופנות לקטינים או משודרים בשעות הצפייה לקטינים.

דני דנון: זה המשמעות של הסעיף.

יצחק וקנין: אבל אתה לא מגדיר את השעות.

דני דנון: שם יהיו חסויות לכול.

יריב לוין: אני מציע שנאשר את הסעיף, ובישיבה הבאה, בהנחה שנידרש, נזמן את רשות השידור ונצביע על הוספתה.

אתי בנדלר: כי כרגע בלי לשמוע אותם אי אפשר.

אתי בנדלר: אנחנו לא עושים דבר כזה.

לאה ורון: רשות השידור הוזמנו גם לישיבה הזאת ומצאו לנכון לא להגיע.

יצחק וקנין: כי הם לא יודעים שהם נפגעים פה.

לאה ורון: נמסר לידיי שבישיבה הבאה הם יגיעו.

אתי בנדלר: הם קראו את הצעת החוק, ראו שהיא לא נוגעת אליהם, ולכן הם לא הגיעו.

יצחק וקנין: הם חכמים לא לבוא לכאן.

יריב לוין: זה לא עזר להם, אתם רואה?

דני דנון: אנחנו מצביעים.

טל רוזנפלד: אפשר רק להקריא אותו?

טל רוזנפלד: הגבלת הפרסומת בשידורים.

טל רוזנפלד: 6 (א) בסעיף זה – "חוק הרשות השנייה" – חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, התש"ן-1990; "חוק התקשורת" – חוק התקשורת (בזק ושידורים), התשמ"ב-1982; (ב) לא ישדרו בעל זיכיון לשידורים או בעל רישיון לשידורים, כהגדרתם בחוק הרשות השנייה, ובעל רישיון לשידורים או מפיק אירוע עצמאי, כהגדרתם בחוק התקשורת, תשדיר פרסומת למשקה משכר – (1) בתוכנית המיועדת או המופנית לקטינים או המשודרת בשעות הצפייה לקטינים.

טל רוזנפלד: הורדתם בינתיים את סעיף קטן (2), נכון?

דני דנון: כן.

טל רוזנפלד: (ג) מועצת הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו כמשמעותה בחוק הרשות השנייה והמועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין כמשמעותה בחוק התקשורת, לפי העניין, יקבעו כללים לעניין סעיף זה.

דני דנון: תודה.

אביגיל סון: אם אפשר רק להבהיר: "שעות הצפייה לקטינים, כפי שייקבעו באותם כללים".

אתי בנדלר: "שעות צפייה לקטינים" – כפי שייקבעו בכללים?

אביגיל סון: כפי שייקבעו בכללים לפי סעיף קטן (ג), אולי.

אתי בנדלר: אבל זה ברור.

אתי בנדלר: אם הם יקבעו כללים לעניין זה הם יקבעו כללים גם לגבי שעות הצפייה.

דני דנון: זה מיותר, תודה.

דני דנון: כפי שהוקרא: מי בעד?

דני דנון: מי נגד?

דני דנון: מי נמנע?

דני דנון: הצבעה בעד סעיף 6 – רוב נגד – אין נמנעים – אין סעיף 6 נתקבל.

דני דנון: סעיף 6 התקבל.

דני דנון: אנחנו בסעיף 7.

שלי יחימוביץ': אפשר לחזור לסעיף 5?

שלי יחימוביץ': ייתכן שמצאתי פתרון.

דני דנון: בבקשה, עורכת הדין בריק.

שלי יחימוביץ': הובהר שיש שני סממנים מאפיינים למוסף: א', זה מבחן הסיכה שהוא דק או לחילופין הוא ממוספר בנפרד מחלקי עיתון אחרים.

שלי יחימוביץ': כל המוספים, ללא יוצא מן הכלל, מתחילים את המספור שלהם.

שלי יחימוביץ': זאת אומרת אם מוסף 7 לילות מתחיל מ-1 עד 14, שבעה ימים אותו כנ"ל.

שלי יחימוביץ': לכן זה אולי פתרון הגדרתי שאני מקווה שיספק את הדרישה לספציפיקציה לדרישת מוסף.

שלי יחימוביץ': אם לא – ואני מבקשת שתשקלו את זה – יש לי הצעה חילופית והיא להוסיף את המילה "רציפות" או "רצופות".

שלי יחימוביץ': אז זה יאפשר את הריווח.

שלי יחימוביץ': אם זה לא יותר משתי פרסומות רצופות חזקה עליהן שהן יימצאו במוסף אחר.

דני דנון: לא, הפוך: תגידו לנו על ההגבלה שאתם מוכנים להשית על עצמכם.

דני דנון: לדוגמה שלא יהיו יותר משלושה מוספים בעיתון או משהו אחר שנדע מהן גבולות הגזרה.

דני דנון: שלא יהיו יותר משלושה מוספים בעיתון, שנדע את גבולות הגזרה.

שלי יחימוביץ': גם זה אפשרי מבחינתנו.

שלי יחימוביץ': או לחילופין אם לא יגבילו אותנו בשתי פרסומות, אלא שלוש, אני מניחה שזה כבר לא ייצור בכלל בעיות כי נדיר שיש מפרסמים שרוצים - - -

לאה ורון: תעבירו הצעה לישיבה הבאה.

דני דנון: אנחנו לא ניגע בנושא של המוספים כי הוא בעייתי; אנחנו נגדיל את זה לשלוש פרסומות.

דני דנון: סעיף 5:

אתי בנדלר: אם הפרסומת אינה חלק מפרסומת למספר מוצרים.

אתי בנדלר: הוועדה תצטרך עוד להחליט כהשלמה מה זה "מספר מוצרים".

אתי בנדלר: דובר גם על הנושא של מותג – האם שני מוצרים זה "מספר מוצרים".

אתי בנדלר: צריך לחשוב גם כאן על משהו כמותי.

דני דנון: תודה.

דני דנון: מי בעד?

דני דנון: מי נגד?

דני דנון: מי נמנע?

דני דנון: הצבעה בעד סעיף 5 – רוב נגד – אין נמנעים – אין סעיף 5 התקבל.

דני דנון: סעיף 5 אושר.

דני דנון: אנחנו בסעיף 7.

דני דנון: הערות לסעיף, בבקשה.

אביגיל סון: לדעתנו, הפרטים של האזהרות הן בסעיף 7 והן בסעיף 8 - - -

דני דנון: רק על סעיף 7, בבקשה.

אביגיל סון: זה כללי, אלה שתי אזהרות – בחוק יותר מתאים שכל פרטי האזהרה ייקבעו בתקנות בתוספת ולא בגוף החוק.

דני דנון: זה לא רלוונטי לסעיף 7.

דני דנון: תכף נגיע לסעיף 8.

אתי בנדלר: זה רלוונטי, כתוב כאן ש"האזהרה תהיה בשפה שבה נתפרסם דבר הדפוס" – זה מצוין; "ובאותיות ברורות" – זה גם נכון.

אתי בנדלר: אבל ש"גודלם המזערי 12 נקודות דפוס שחור" - - -

דני דנון: אבל זה נמחק.

אתי בנדלר: לא, סעיף 7 נשאר.

אתי בנדלר: אז יש כנראה גרסה שאני לא מכירה.

לאה ורון: יש גרסה שלישית.

דני דנון: אני מקריא את סעיף 7: על זה אנחנו מדברים כרגע.

דני דנון: עד פה יש הערות?

שי ברמן: אני רוצה לדעת מה זה אומר לגבי תפריטים של מסעדות, ואם צריך להוסיף החרגה של העניין הזה כדי שאנחנו לא נחטוף.

שי ברמן: פה רשום "בכל דבר דפוס", והמשפט הזה מטריד אותי.

שי ברמן: אני הייתי שמח להוסיף גם "למעט תפריטים של מסעדות".

אתי בנדלר: נדמה לי שלכתוב "שליש קרלס

אתי בנדלר: ברג" עולה X וחצי עולה אחרת, זה לא פרסומת.

אתי בנדלר: אבל אם ברקע לתפריט תהיה מצוירת כוס יפה, ועליה כתוב "קרלסברג" – זה כבר יהיה פרסומת.

אתי בנדלר: או אם התחתית לכוס תהיה תחתית קרטון שעליהם יהיה כתוב "שתו" משקה אלכוהולי, זה בהחלט פרסומת.

אתי בנדלר: עכשיו השאלה, גם אם זה בתוך בית אוכל שזאת אחת המטרות של בית האוכל.

אתי בנדלר: עכשיו הוועדה צריכה להחליט אם היא מאשרת את זה או לא מאשרת את זה.

אתי בנדלר: כמובן, גם תמונה, אם אתם תולים על הקיר, כולל בבית מרזח זה יהיה אסור, אלא אם כן זה ישונה.

שי ברמן: אז איך אנחנו מחריגים?

שי ברמן: אני מניח שהוועדה רוצה לאשר את הסעיף הזה.

שי ברמן: אני אשמח מאוד אם לא, אבל - - -

דני דנון: הוועדה אומרת בצורה מפורשת – פרסומת למשקה.

דני דנון: אם יש לך שלט בפאב שלך זה פרסומת.

קריאה: אז על השלט עצמו בפאב הוא אמור לשים אזהרה.

דני דנון: יש פרסומות לסיגריות בפאבים שלכם?

דני דנון: יש מקומות שיש פרסומות לסיגריות, ויש על הפרסומת אזהרה.

שי ברמן: יש הבדל, חייבים להבין.

שי ברמן: אני מייצג פה את המסעדנים.

שי ברמן: אנחנו לא יכולים לשים גם בכל המסעדות שלנו.

שי ברמן: יש לנו שלטים על עישון, יש לנו שלטים על מכירה של אלכוהול מעל גיל 18.

שי ברמן: יש גבול שכל העסק יהיה שלט אחד גדול.

דני דנון: לא הבנת אותי.

דני דנון: אבל אם עכשיו "בירה מכבי" תביא שלט למסעדה שלך, בשלט ש"בירה מכבי" תייצר היא תצטרך לכתוב למטה את האזהרה בנוסח שיאושר פה או בתקנות.

דני דנון: כי זאת פרסומת.

גיל סגל: חלק גדול מהשלטים היום זה שלטים שכל מה שיש זה שם המותג.

גיל סגל: אז מה לעשות?

גיל סגל: לעשות שלט ולהמשיך באותיות מאירות את כל האזהרה הזאת?

יצחק וקנין: אולי תמשיכו את הדיון בישיבה הבאה?

יצחק וקנין: אני צריך להתחיל ישיבה עכשיו, רבותיי.

יצחק וקנין: זה בלתי אפשרי.

דני דנון: אנחנו מצביעים על סעיף 7 בלי להיכנס לנושא של האזהרה:

שי חרמש: ל-8 נגיע בישיבה הבאה.

דני דנון: מי בעד?

דני דנון: מי נגד?

דני דנון: מי נמנע?

דני דנון: הצבעה בעד סעיף 7 – רוב נגד – אין נמנעים – אין סעיף 8 התקבל.

דני דנון: סעיף 7 אושר.

דני דנון: לפני סיום אני מציע לכל החברים היקרים – הישיבה הבאה תהיה הישיבה האחרונה בחוק.

דני דנון: כל ההערות שיש לכם, גם למשרדי הממשלה, גם ליקבים, גם לפאבים – תקראו בבקשה את כל הסעיפים, תעבירו אלינו לפני הדיון את הבקשות ואת ההערות שלכם כדי שנוכל להכליל אותם בחוק עד כמה שאפשר, ולא שתבואו ותופתעו מדברים שנמצאים בחוק.

דני דנון: אני אומר את זה במיוחד לאדון מ"כרמל מזרחי" – אם היית מכין שיעורי בית היית יכול להתקדם הרבה יותר.

דני דנון: תודה רבה.

אתי בנדלר: "לפני הדיון" זה לא ביום הדיון, זה לא יום לפני הדיון כשיש לנו להתכונן להרבה ישיבות נוספות אחרות.

אתי בנדלר: תשבו כבר עכשיו, תכינו ותשגרו לוועדה ולמשרדי הממשלה את ההערות שלכם.

דני דנון: תודה רבה, הישיבה נעולה.