ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 599, 2011-07-26 13:30

נחמן שי: אנחנו פותחים פה.

לאה ורון: הוראת מעבר ועוד הבהרה שיושב ראש הוועדה קידם עד לתקנה הזו.

ניר ימין: הגענו, אדוני, לתקנה 10, שעניינה תחילה והוראת מעבר.

ניר ימין: אני חושב שעורכת דין חגית אייזנמן קראה והתחילה להסביר אותה בסוף הדיון האחרון.

ניר ימין: נשאר נושא אחד פתוח, שאני מבקש מהוועדה לקבל הבהרה לגביו, זה העניין של ההוראה שאומרת שברגע שיש זוכה במכרז, מנהל מינהל הדלק חייב בתוך 90 ימים לפרסם מפרט.

ניר ימין: גם בדיון הראשון שבו הוועדה החליטה לגבי העניין הזה וגם בדיון הקודם, עלו השאלות האלה, ויושב ראש הוועדה ביקש להביא נוסח מוצע שיגיד מה קורה בתוך אותם 90 ימים, אם יש איזה שהם, או נסיבות חריגות, או שבית משפט קובע שאי אפשר להכריז על הזוכה כזוכה חלוט.

ניר ימין: מה שאני הצעתי בדיון הקודם, ותיכף נציגי הממשלה יגידו גם מה ההצעה שלהם, אני הצעתי שמנהל מינהל הדלק יאשר מפרט אחרי שיש לו זוכה בתוך אותם 90 ימים, אלא אם כן בית משפט הורה אחרת.

ניר ימין: אני חושב שנציגי הממשלה, עורכת הדין עדנה הראל וגם עורכת דין אייזנמן, שהעבירה אליי אתמול נוסח מוצע, יתייחסו גם לכך שיכולות להיות גם נסיבות חריגות אחרות שמצדיקות אי אישור קווי מפרט.

חגית אייזנמן: למיטב הבנתי זה גם עלה בוועדה, האפשרות של נסיבות---

ניר ימין: כן, אמרתי, אני חושב שעורכת דין הראל העלתה את זה בוועדה, בישיבה הקודמת.

לאה ורון: אני מבינה שאתם מתייחסים לתקנה 3 בתקנות, אז אני מציעה שחברי הכנסת יפתחו בתקנה 3.

שי חרמש: היועץ המשפטי, תקנה 3, באיזה פסקה?

ניר ימין: תקנה 3, אנחנו מדברים על תקנת משנה (ג) ותקנת משנה (ה) שקשורה אליה.

ניר ימין: תקנת משנה (ג) אומרת שאם נקבע תקן שמסדיר את נושא המפרט, אני לא אקרא את כל התקנה, אבל הסיפה שלה אומרת:

ניר ימין: במקור היה כתוב 'רשאי המנהל לאשר', לבקשתך זה שונה ל'יאשר המנהל מפרט'.

ניר ימין: כמובן במועדים שקבועים בתקנת משנה (ה) שמתייחסת למועדים לאישור המפרט, ושם גם היו תיקונים בוועדה, אני לא אפרט אותם, בתוך שנה במקום שנה וחצי, שנה ורבע, שנה ושלושה חודשים, וגם שם במקום שהמנהל יהיה רשאי לאשר, הוא יהיה חייב לאשר, ובלבד שאם נבחר בהליך תחרותי, אז המנהל יאשר את המפרט כאמור בתוך 90 ימים מיום שנבחר זוכה.

ניר ימין: ההחלטה של הוועדה דיברה על זוכה חלוט וניסינו לתת לזה איזה שהוא ביטוי, לכן אמרנו שבלבד אם בתוך אותם 90 ימים בית המשפט לא קבע אחרת, ועלתה פה הצעה גם שיכולות להיות גם נסיבות חריגות אחרות, שמצדיקות את זה.

ניר ימין: לטעמי זה פתח קצת רחב מדי.

ניר ימין: אני הייתי מציע להשאיר רק הוראה של בית משפט בהקשר הזה.

ניר ימין: אני לא יודע כל כך מה זה אומר 'נסיבות חריגות אחרות'.

שי חרמש: חריגות אחרות?

שי חרמש: עברו 12.5 שנים.

שי חרמש: די, מספיק, חבר'ה.

שי חרמש: בית משפט, בית משפט, כל השאר...

ניר ימין: זו הצעה שעלתה מטעם משרדי הממשלה, אז אולי הם ירצו להסביר אותה.

חגית אייזנמן: זה, לדעתי, חלק מהפרוטוקול.

ניר ימין: זה עלה מהפרוטוקול, אבל יושב הראש בישיבה הקודמת ביקש להביא איזה שהיא הצעה לעניין הזה.

חגית אייזנמן: אני לא יודעת להצביע כרגע על נסיבות חריגות שרלוונטיות לעניין הזה.

ניר ימין: אתם מוכנים להסתפק רק ב'אלא אם כן קבע בית המשפט אחרת'?

עדנה הראל: זה לא מדויק.

עדנה הראל: אתה מתכוון שאם הורה בית משפט אחרת בהליך שהוא הליך כנגד הזכייה.

ניר ימין: נכון.

עדנה הראל: זה לא מקנה סמכות לבית משפט מכוח הליך כאן ואם יש איזה שהן בכל זאת נסיבות שהן לא במסגרת ההליך, שהן במסגרת, לצורך העניין, ביטול ההליך, זאת אומרת שיקול דעת שמבחינת המדינה, לצורך העניין נניח שמסתבר שיש בעיה עם זכויות היוצרים.

עדנה הראל: אחרי הזכייה במפרט בכל זאת עולה חשש לאיזה שהוא קושי בזכויות היוצרים ואישור המפרט ייצור מצב ובעצם ישנה את המצב המשפטי לגבי מפרט שיש לגביו חשש לפגיעה בזכויות יוצרים כצד שלישי.

עדנה הראל: האם אין חובה למדינה להימנע מהפגיעה הזאת?

עדנה הראל: להימנע מיצירת המצב?

עדנה הראל: זה לא שפה אתה יוצר הליך שבמסגרתו יכולה המדינה לפנות לבית משפט לבקש סעד בהליך חדש מכוח העניין הזה.

עדנה הראל: זה סוג המקרים, הנסיבות המיוחדות, שאני כיוונתי אליהן כשהעליתי את האפשרות הזאת בפעם שעברה.

חגית אייזנמן: אפשר אולי לכתוב 'מניעה אחרת על פי דין'.

עדנה הראל: יכול להיות ש'מניעה אחרת'.

שי חרמש: צריך לומר ביושר, אתם רוצים שזה יתחיל לעבוד?

שי חרמש: לפרוטוקול, אתם רוצים שזה יתחיל לעבוד?

עדנה הראל: אדוני, חבר הכנסת חרמש, כן.

שי חרמש: אז נגמר.

עדנה הראל: ואולם---

שי חרמש: אני מניח שלאיש שיושב לשמאלי יש ניסיון, שיקול דעת, ידע מקצועי, צוות מקצועי מלומד, יועצים משפטיים בשפע, בכל הרמות, שיעזרו לו להימנע מתקלות שיגרמו לזה שכל מיני דיונים פורמליים, ביורוקרטיים, בין משרדיים, יגרמו לזה שזה ייקח עוד 12.5 שנה.

שי חרמש: בגילי, עדנה, אני כבר לא יכול לחכות יותר.

נחמן שי: חבר הכנסת חרמש, אני מבין שאתה רוצה להתקדם.

שי חרמש: אנחנו נישאר על הקטע המשפטי כמו שעלה.

ניר ימין: אני חושב שדווקא אחרי שעורכת דין הראל ועורכת דין אייזנמן הסבירו, יכול להיות שיש מקום להוסיף את התוספת הזאת.

ניר ימין: אני מודה שלא הייתי מודע לנסיבות שעלו כאן בנוסח קודם, אבל באמת אפשר לצמצם את זה ולהגיד 'מניעה אחרת לפי דין', ואז אתה יודע שזה לא שיקול דעת של המנהל, אלא שיש איזה שהוא דין שמונע מבעדו---

שי חרמש: לי ברור דבר אחד, ביום שיוכרז הזוכה יהיו ארבע תביעות משפטיות.

שי חרמש: זה הרי כתוב בתוך החוק, עם ההכרזה על החוזה, יפנו כל אלה שלא זכו לבית משפט.

קריאה: ואז זה עוד חמש, עשר שנים.

עדנה הראל: זה בכל מקרה, אמרנו שיש צו של בית משפט שמונע.

עדנה הראל: אבל צריך להיות 'זולת אם בית משפט הורה אחרת בהליך לעניין הזכייה'.

עדנה הראל: צריך לברר את זה, ניר, ומצד שני, אני חושבת אם יש מניעה אחרת על פי דין, אני מבקשת, אם אפשר בכל זאת, לאשר.

ניר ימין: אני חושב שיש הרבה היגיון במה שאמרו נציגי הממשלה, וזה להחלטתכם, חברי הוועדה.

נחמן שי: מה אתה חושב, חבר הכנסת חרמש?

נחמן שי: חוץ מהרצון להכשיר את.

נחמן שי: ..

שי חרמש: אני רוצה להגיד לך דבר אחד, ממלא מקום יושב ראש הוועדה, הדיון הקודם בתקנות היה בינואר, תבין את הקצבים של הדברים.

לאה ורון: לא, ב-27 ביוני 2011.

שי חרמש: לפני היה ינואר.

לאה ורון: היה פברואר, 14 בפברואר.

שי חרמש: ארבעה חודשים.

שי חרמש: בינתיים חוגגים עלינו, חוגגים על הטנקים של הדלק, חברות הדלק חוגגות על הצרכן והחוק הזה.

שי חרמש: ..

שי חרמש: עכשיו ניתן עוד אפשרות למניעה ועוד אפשרות לדיון ועוד אפשרות---

ניר ימין: אבל זו רק מניעה לפי דין, זה לא מניעה שבשיקול דעת מאוד רחב שאפשר לעשות בה שימוש, שאתה פותח פתח שאתה לא יודע לאן אפשר לקחת אותו.

ניר ימין: אני חושב שזה---

נחמן שי: יש פה עוד שני דוברים.

שמריהו ארביסמן: אני רוצה, ברשותכם, אדוני היושב ראש, להעלות נושא שבדיון הקודם בנושא---

לאה ורון: סליחה, אדוני, זה קשור לתקנה 3?

שמריהו ארביסמן: כן.

שמריהו ארביסמן: בדיון הקודם העלינו את הבעיה שנוצרת כתוצאה מהאיחוד, שאנחנו, חברות ההסעה, מקבלים החזר על הבלו.

שמריהו ארביסמן: על פי כמות הדלק שאנחנו צורכים, אנחנו מתקזזים.

שמריהו ארביסמן: כל אחד ואחד מאיתנו, בעלי החברות, עובד עם תחנת דלק אחרת, אנחנו לא יכולים לקחת מתחנה אחת, או לקבל קיזוז דרך זה שנהיה מתודלק---

שי חרמש: אז תקנו בתחנה אחת.

שי חרמש: תורה לנהגים שלך להיכנס לתחנה אחת.

מתי יצחק: אז אתה משמיט את הדלקן האוניברסלי.

שי חרמש: לא, זכותו של משתמש להחליט כשהוא נוסע שהוא קונה רק אצל ברקוביץ בפתח תקווה, מה קרה?

מתי יצחק: אז רק אם יש לו הסכם, זה זה.

שי חרמש: לך מותר, לתחנת הדלק אסור.

שי חרמש: לך אין בעיה.

שמריהו ארביסמן: במידה ואני משתמש בתחנה מסוימת---

שי חרמש: אתה מודיע לנהג שלך, אתה דורך רק בפז בחארט אל ת'נק, לא משנה.

קריאה: אבל יש פז בכל חלקי הארץ.

שי חרמש: אתה יכול לסגור הסכם עם תחנה אחת, עם חברה אחת, עם שתי חברות ושתי תחנות.

שי חרמש: מה שאתה רוצה, אתה יכול לעשות.

שי חרמש: ההסכם בידיך.

שי חרמש: להיפך, אתה מקבל חופש בחירה---

מתי יצחק: אבל כל המגמה היא הפריסה.

שי חרמש: מה זה בעיה שלו?

מתי יצחק: אז הוא אומר לך שלא---

קריאה: הוא מדבר על הדיווח של הבלו.

שי חרמש: כל החוק הזה מטפל בהם, לא בך.

שי חרמש: לך אין בעיה.

שי חרמש: לך זה נותן אפשרויות בחירה, להחליט, רוצה, רוצה, לא רוצה - לא רוצה.

שמריהו ארביסמן: כן, אבל למי אני מגיש את הקיזוז?

קריאה: חברת הדלק עושה את זה עבורך גם היום.

שמריהו ארביסמן: מול חברת דלק אחת אני עובד, או דלק, או פז.

קריאה: חברות הדלק היום עושות את זה.

שי חרמש: זה לא גורם לך שום נזק.

מתי יצחק: אבל איך הוא יסתובב בין חברה לחברה?

שי חרמש: שייסע רק לחברה אחת שהוא בוחר.

קריאה: הוא עדיין יכול לקבל דוח אחד שמאגד לו את הכל.

שוקי שדה: זה יהיה סגור במסגרת החקיקה?

שי חרמש: מה שאתה רוצה.

שי חרמש: אתה תעשה מה שאתה רוצה בבוקר, תגמור עם מי שאתה רוצה, אל תגמור אם אתה רוצה, היום תקנה עם זה, מחר תקנה.

שי חרמש: .. אתה יכול לעשות מה שאתה רוצה, זה היתרון בעניין.

שוקי שדה: כלומר אני יכול לחתום חוזה עם חברה אחת, או עם---

שי חרמש: אתה לא רואה?

שי חרמש: הצד הזה פחות מתלהב, לך אין בעיה.

מתי יצחק: לא, לשיטתו יהיה לו לרכב אחד ארבעה דוחות.

נחמן שי: אתה נהנה מהתהליך, אתה לא רוצה להגיע לסיומו.

שוקי שדה: ולתדלק רק עם אחת בכל הארץ, איפה שאני רוצה.

נחמן שי: השאלה שהעליתם נראית לי מאוד עקרונית.

ניר ימין: אני רק אציין, כל ההוראות של התקנות אושרו, למעט ההוראה שנוגעת לתחילה והוראות מעבר.

ניר ימין: מה שאני מתייחס אליו עכשיו זה רק הבהרה, גם היא לתקנה שכבר אושרה, וההערות שהועלו---

שוקי שדה: אבל את זה אנחנו העברנו כבר בפעם שעברה, אם אתה זוכר.

לאה ורון: זה מה שאומר היועץ המשפטי, שמשאישרה הוועדה סעיף זה או אחר, הוועדה לא יכולה לחזור לדון בו אלא אם כן התבקשה על ידי מי מחברי הכנסת בקשה לדיון מחדש, וזה הושם על סדר היום וכולי.

שוקי שדה: אני רק רוצה להבין, ברשותכם, האישור הוא האישור שנאמר כאן?

שוקי שדה: כלומר שאני יכול ליצור קשר עם חברה אחת בלבד או עם שתיים או עם שלוש?

שי חרמש: או עם תחנה בודדת.

שי חרמש: תחנה של פז, התקשרות עם דלק, מה שאתה רוצה.

שוקי שדה: כלומר כל האפשרויות פתוחות.

שי חרמש: בלי להחליף ברזלים.

שי חרמש: זו כל החכמה.

שוקי שדה: זה מבחינת החקיקה?

שי חרמש: כן.

לאה ורון: אני מציעה לוועדה לחזור לסעיף 3, להבהרה שנדרשה.

לאה ורון: עורך דין ימין, אתה קיבלת את התשובה למה שרצית?

ניר ימין: אני אחזור על זה שוב, כדי לוודא, כדי שזה גם יירשם.

ניר ימין: הכוונה היא שבתוך 90 ימים מנהל מינהל הדלק צריך לאשר את המפרט, אלא אם כן הורה בית המשפט אחרת בהליך שנוגע לזכייה, או שיש מניעה אחרת לפי דין.

ניר ימין: זה מקובל על חברי הוועדה?

שי חרמש: יש לי שאלה.

שי חרמש: המכרז מתנהל בנוהל מכרז מסודר, שבו כתוב מרישה ועד סיפה כל החוקים והתקנות, הכל מעוגן בתוך המכרז, למה להוסיף שלייקס על שלייקס?

ניר ימין: אבל פה אתה קובע הסדר ספציפי, שאתה מכריח את המנהל לאשר מפרט.

ניר ימין: זה לא קבוע במכרז.

שי חרמש: למה?

שי חרמש: זה כתוב במכרז.

עדנה הראל: אני אסביר.

עדנה הראל: אישור המפרט מתחיל מרוץ של זמנים שאחריו מתחיל מניין עברות.

עדנה הראל: לדוגמה, לצורך אי התקנת התקנים במספר משאבות מסוים בתחנה וכולי.

עדנה הראל: זאת אומרת, מועד האישור הוא מועד רלוונטי לעניין ההוראות, מועד האישור הוא מאוד מהותי, הוא משנה זכויות, הוא משנה מעמד.

עדנה הראל: עכשיו, עשיתי את המכרז, התכוונתי לפעול, הכל כדת וכדין, כבר היו דברים מעולם.

עדנה הראל: אחרי שהסתיים המכרז ונבחר הזוכה, מסתבר שיש קושי, יש קושי במימוש הדבר הראשון בערבות הביצוע.

עדנה הראל: אני לא יודעת, יכולים להיות קשיים שאתה בא ואומר, אני גם משנה מצב של גורמים שלישיים, או הדוגמה שהבאתי, שמסתבר שיש בעיה בזכויות היוצרים.

עדנה הראל: אני משנה מצב של גורמים שלישיים, אני מתחיל לספור להם, אני מחייב אותם להתקין, ומצד שני אני יוצר מצב שלא הייתי מודע לו בזמן עריכת המכרז, או הוא שיקר, או רימה, או הטעה, הוא טעה.

עדנה הראל: כל מיני סיטואציות יש, גם בעריכת מכרזים הכי תקינים ובדרך הכי מיטבית וזהירה.

עדנה הראל: כולנו בסופו של דבר בני אדם ולכן יש הבדל מהותי בין השלמת ההליך ובין האישור.

עדנה הראל: אם לרשות נודע העניין שברור שיוצר מניעה, אז אי אפשר לקשור לה את הידיים ולחייב אותה לשנות את המצב, גם כלפי צדדים שלישיים.

עדנה הראל: הרי גם לרשות יש אינטרס לבצע את זה, הרי גם הזוכה יתבע אותה אם היא לא תכריז עליו ויעבור זמן וזה.

עדנה הראל: ..

עדנה הראל: זאת אומרת, כל הדרישה שלך לחייב כשהיה כתוב קודם 'המנהל רשאי להכריז', אז הבעת אי אמון ברצונו של המנהל, הרי הוא כבר השקיע את הזמן, הוא כבר בחר, כבר יש זוכה שזכה, שיתבע אותו אם הוא לא מכריז עליו כדין.

עדנה הראל: זאת אומרת כל הסיטואציה שבה אתה מחייב את המנהל ואתה מגיע---

שי חרמש: עדנה, יש מקום לפרנויה?

עדנה הראל: לטעמי לא, אבל היא קיימת.

עדנה הראל: אני רואה אותה ואני לא מתווכחת איתה.

עדנה הראל: היא קיימת, היא יושבת פה לידי.

עדנה הראל: בסדר, מאה אחוז.

עדנה הראל: אבל עדיין אל תיצור מצב שבו המינהל, ידיו קשורות כאשר יש נסיבה על פי דין שמונעת ממנו.

עדנה הראל: באמת, שלא בין הפטיש לסדן להיות.

עדנה הראל: זו סיטואציה שבעיניי לא נכון שתקנות ידרשו כך מהמינהל.

ניר ימין: אני חושב שאנחנו יוצרים תסבוכת משפטית כשאנחנו יודעים מראש.

ניר ימין: לפעמים נוצרות תסבוכות משפטיות שאי אפשר לצפות אותן, ואני חושב שאם התקנה הזאת תאושר כפי שהיא, כך, אנחנו יודעים שעלולה בסבירות לא מאוד נמוכה, בסיכויים סבירים, שתהיה תסבוכת, ואנחנו לא מתייחסים לכך, אנחנו שותקים ואני חושב שזה לא נכון.

אביב לב: אני מחברת יונה אברך, חברת דלק קטנה.

אביב לב: אני דווקא כן רוצה לחזור לבעיה שהבחור פה העלה ולא לפתור אותה די בקלות, כפי שחבר כנסת חרמש ענה כרגע.

אביב לב: אני מבין את התשובה של ללכת מהר, אבל זה מעקר, לדעתי, את התקנה הזו.

אביב לב: אני רוצה בכל זאת לחזור, כי אני חושב שזה שווה התייחסות, כי השאלה הזו היא שאלה שאפשר לפתור אותה, אבל צריך לתת את הדעת עליה.

אביב לב: צריך גם להסתכל על הפרקטיקה, מה שקורה בשוק.

אביב לב: מה שהבחור העלה, דובר על כל החברות המסחריות, כמעט כולן, מי שמותר לו לקבל החזר בלו, מגישות את ההחזר.

אביב לב: הפרוצדורה, שהן עוברות דרך חברת הדלק, זה מקל מאוד את החיים.

אביב לב: אם חברה תרצה להתקשר עם דלק, פז, סונול, לא משנה מה, זאת הכוונה.

אביב לב: אם אתה תיתן תשובה אחרת, אתה מפקשש את הכוונה.

שי חרמש: אני מאפשר גם תחנות בודדות.

אביב לב: נכון, אבל אם כל חברת היסעים כזאת, בגלל שהיא חייבת להגיש את הדוח הזה בצורה מאוחדת לרשויות הבלו---

קריאה: היא יכולה לעשות את זה אצל רואה חשבון מטעמה.

אביב לב: אני אומר שזה פתיר, אבל צריך לחשוב על זה, בכל זאת, שלא יהיה פה משהו שאחר כך צריך לעשות תיקון לתקנות.

אביב לב: כל חברה, אם הוא יגיש את הדוח בנפרד מחברת דלק, כי לחברת דלק אין קשר לחברת סונול, ויגיש גם דוח נוסף מחברת סונול, כי הוא בחר לעשות התקשרות עם שתי חברות, כפי שהתקנות סוף סוף נותנות לו, אבל פתאום בבלו יגידו לו 'אדוני, אתה הגשת שני דוחות, זה לא תקין.

אביב לב: קח, תלך לרואה חשבון שלך, תעשה את זה בנפרד', ייקח לך שלושה חודשים עד שרואה החשבון יכין את הדוח, ועוד שלושה חודשים---

יהודה גסנר: למה חשבוניות מס ערך מוסף אפשר לאסוף חשבוניות ו---

אביב לב: התקנות אומרות בבלו, כשאתה מגיש דרך חברת דלק, התהליך הוא הרבה יותר קצר.

אביב לב: האנשים האלה, חשוב להם לקבל את הבלו בחזרה.

יהודה גסנר: הדיווח הוא לפי צריכה.

נחמן שי: יש לי בקשה.

נחמן שי: אני רוצה שנתמקד.

נחמן שי: יש לנו את תקנה 3 ו-10 לסיים, ואחריהן, אם יהיו הערות כלליות, נאסוף את ההערות הכלליות, כי זו הערה שלא נוגעת ל-3, אם אני לא טועה.

אביב לב: כן, אבל זו התייחסות לעניין של---

נחמן שי: גם ההערה ההיא לא היתה במקום.

נחמן שי: יש הערות ל-3?

נחמן שי: אם אין ל-3, עוברים ל-10.

נחמן שי: אם אין ל-10, עוברים הלאה, ואז נעשה דיון כללי, נראה אם יש משהו נוסף, ואנחנו צריכים לסיים את זה, אחרי 12.5 שנים.

נחמן שי: חבר הכנסת חרמש, אתה מעכב?

לאה ורון: תקנה 10.

לאה ורון: בבקשה, עורכת דין אייזנמן.

חגית אייזנמן: הקראנו את זה בפעם שעברה, אבל אין לי בעיה.

חגית אייזנמן: "10.

חגית אייזנמן: תחילתן של תקנות א' ו-8, 36 חודשים מיום שאושר מפרט לפי תקנה 3'.

חגית אייזנמן: "(א) מתום שנה מיום שאושר מפרט כאמור, לא תמכור חברת 'דלק' דלק באמצעות התקן תדלוק אוטומטי, אלא אם כן בתחנה שבה מתבצע התדלוק קיימת פינת תדלוק אחת לפחות לכל מוצר דלק שבה ניתן לרכוש דלק באמצעות התקן תדלוק אוטומטי כללי (להלן - פינת תדלוק כללי), ומתום שנתיים לפחות, שלוש פינות תדלוק לכל מוצר דלק, או שני שלישים מפיות התדלוק לכל מוצר דלק, הקיימות בתחנה, הנמוך מביניהם.

חגית אייזנמן: "(ב) לא יראו תחנה כעומדת בדרישות תקנת משנה זו, כל זמן שמתקיים בה אחד מאלה: "(1) פיית התדלוק הכללי איננה פועלת, או מסיבה כלשהי לא ניתן לתדלק באמצעותה וחברת הדלק לא הוכיחה כי עשתה כל שניתן כדי לאבטח את פעילותה התקינה של הפיה בכל עת.

חגית אייזנמן: "(2) אין בתחנה שלט המכוון את הנכנסים באופן ברור ובולט לעין מן הכניסה אל פיית התדלוק הכללי.

חגית אייזנמן: "(3) פיית התדלוק הכללי אינה מסומנת באופן שמאפשר לזהות בקלות כי ניתן לתדלק בה באמצעות התקן תדלוק אוטומטי כללי.

חגית אייזנמן: "(ג) בתקופת המעבר: (1) לא ינקוב ולא יספק אדם התקן תדלוק משויך ברכב או בתחנת תדלוק באופן המונע התקנתו של התקן תדלוק אוטומטי כללי העומד בדרישות המפרט, או משבש את פעולתו; לא ינקוט פעולות אחרות, המונעות התקנה של התקן תדלוק אוטומטי כללי העומד בדרישות המפרט או משבשות את פעולתו ויבטל פעולות כאמור שביצע לפני תחילת תקופת המעבר, ויסיר כל מכשור שהתקין לפני תחילת תקופת המעבר, שיש בו כדי למנוע או לשבש פעילותו של התקן תדלוק אוטומטי כללי; "(2) מפעיל תחנת תדלוק יוודא כי התקן התדלוק האוטומטי הכללי תקין ולא ישבש את פעולתו או מעבר של מידע לפי הוראות הלקוח; בכל מקרה של תקלה, יפעל בעל התחנה מיידית לטיפול בתקלה.

חגית אייזנמן: "(ד) העושה אחת מאלה בתקופת המעבר, דינו קנס כאמור בסעיף 61(א)(1) לחוק העונשין: (1) מוכר דלק באמצעות התקן תדלוק אוטומטי בתחנה שבה לא קיים המספר המזערי של פיות תדלוק שבהן ניתן לרכוש דלק באמצעות התקן תדלוק אוטומטי כללי, בניגוד לתקנת משנה (ב); "(2) מוכר או מספק התקן תדלוק משויך באופן המונע התקנתו של התקן תדלוק אוטומטי כללי, או משבש את פעולתו, או נוקט פעולות אחרות המונעות התקנה של התקן תדלוק אוטומטי כללי, או משבשות את פעולתו, או שאינו מבטל פעולות כאמור שביצע לפני תחילת תקופת המעבר, או שאיננו מסיר כל מכשור שהתקין לפני תחילת תקופת המעבר שיש בו כדי למנוע או לשבש פעילותו של התקן תדלוק אוטומטי כללי, בניגוד לתקנת משנה (ג)(1); "(3) לא מוודא כי התקן התדלוק הכללי תקין, משבש פעולתו או שאינו פועל לטיפול בתקלה בו בניגוד לתקנת משנה (ג)(2)".

חגית אייזנמן: אנחנו קבענו פה שהתחילה, התקנות האלה ייכנסו לתוקף בעצם רק שלוש שנים מיום שהן הותקנו.

שי חרמש: אני מעיר את מה שאמרתי בתחילת הדיון.

שי חרמש: אני חושב שלוח הזמנים הזה הוא לא סביר, כי מעת שעברנו כבר את כל הפרוצדורה והלכנו לגורם שאני מאוד מקווה שיעמוד במשימה, אני לא מאמין שהוא יעמוד במשימה, שזה מכון התקנים, שמעולם לא התעסק עם הדברים האלה, אבל ניחא, כפיתם את זה הר כגיגית, קיבלתי, אנחנו תקועים עם מכון התקנים שנה, אחרי זה עוד שנה לפיה אחת ועוד שנה לשני שליש.

שי חרמש: זאת אומרת, אם וכאשר מכון התקנים בכלל יצליח לצלוח את המכשלות האלה, אנחנו אמורים לראות את עצמנו אולי בעוד שנתיים בתחילת הדרך.

שי חרמש: אם וכאשר המתקן הזה יאושר ויתקבל, אין שום סיבה שהפיה הראשונה תבוא כעבור שנה.

שי חרמש: אני רוצה להציע שהפיה הראשונה תעבור כעבור חצי שנה וששני שליש.

שי חרמש: ..

שי חרמש: לוח הזמנים שיירד מתום שנה לחצי שנה, ומתום שנתיים יירד לשנה.

שי חרמש: זה די והותר.

שי חרמש: חבר'ה, כבר הלכנו די במדבר.

שי חרמש: את ארץ כנען שחררו לא בלוחות זמנים כאלה, אין שום צידוק לעניין, בייחוד שכל הציוד ישנו, הכל קיים.

נחמן שי: הוא לא בטוח שהוא יהיה בכנסת הבאה.

חגית אייזנמן: בקביעת לוחות הזמנים, מה שעמד לנגד עינינו זה בעלי ציי הרכב, בעיקר.

שי חרמש: תאמיני לי, הם ירוצו לעדכן את זה בלילה.

חגית אייזנמן: אנחנו נשמח, אם נקבל מידע שהכל מותקן, אז אין בעיה.

שי חרמש: אין שום סיבה שבתקנות אנחנו נאפשר לתחנות הדלק להימלט.

שי חרמש: אם היית אומרת שחברת הדלק של אדוני לא חייבת לעשות את זה, היא לא חייבת לעשות את זה, פה את מדברת על התחנות.

שי חרמש: את נותנת לתחנות גרייס שלא לצורך.

שי חרמש: שלוש שנים, למה?

שי חרמש: די, כבר יש מפרט, יש הכל, כולם יודעים.

מתי יצחק: יש איזה שהיא בעייתיות בקטע הזה שאתה דורש מאיתנו שלוש פיות וארבע וחמש פיות.

מתי יצחק: אתם שוכחים לרגע שכרגע קיימת מערכת של שירות עצמי, שזה 40% מכלל הפיות שיש בתחנה.

מתי יצחק: אתה בא ודורש ממני, חוץ מהשירות העצמי, בואו תעשו עוד שלוש פיות.

שי חרמש: לא, לא, בתוך הפיות.

קריאה: זה לא בטוח שתאפשר גם וגם.

שי חרמש: אני מוכן להקל עליך בשני שליש, אני לא אקל עליך בפיה הראשונה.

שי חרמש: אם יש מתקן, תתקין אותו, אל תספר לי סיפורים על אוטומטי.

שי חרמש: אתה אומר, 'אני לא יכול להיות בשני שליש', אני כבר אומר לך 'רד לחצי', אבל תן לי פיה ראשונה בחצי שנה.

אביב לב: גם חצי הוא מספר שהוא לא רלוונטי, אלא אם כן---

שי חרמש: 40%.

אביב לב: אני אסביר למה.

אביב לב: יש שליש שאתה מחויב לתת שירות עצמי.

אביב לב: אם תיתן שני שליש גם לציי רכב, אז לא יישאר כלום לאותה בחורה שרוצה שיתדלקו לה לא בשירות עצמי.

אביב לב: צריך גם לחשוב עליה.

שי חרמש: חבר'ה, קיבלתי.

שי חרמש: במקום שנאמר בחורה, זה גם בחור.

שי חרמש: תהיה פה ועדה להגנת זכויות נשים בוועדה להגנת זכויות הגבר, ועל זה אני מלין כבר שנים.

אביב לב: אם הטכנולוגיה תאפשר באותה פיה לעשות גם וגם, אז אין בעיה.

שי חרמש: את הטקט הראשון, אין מה לחכות.

מתי יצחק: העניין שחברות הדלק צריכות להתמודד עם אותם התקנים טכנולוגיים.

מתי יצחק: אבל אני לא מגן כרגע על חברות הדלק, אני מגן על בעלי תחנות הדלק, שיש פה סנקציות עליהם.

שי חרמש: אני אומר ככה; חצי שנה ראשונה לפיה הראשונה, בהחלט מספקת אותי.

לאה ורון: כל פיה זה משאבה?

מתי יצחק: לא, פיה זה האקדח שיוצא ממנו---

לאה ורון: האקדח מחייב משאבה, או משאבה יכולה שיהיו לה חמש פיות?

מתי יצחק: פה הוא מגדיר פיות, לפחות שלוש פיות תדלוק.

מתי יצחק: זאת אומרת שלושה אקדחים שיוצאים מהמשאבה.

מתי יצחק: המשאבה זה המבנה.

לאה ורון: אבל יכול שמשאבה תוציא שלושה אקדחים?

מתי יצחק: כן, אבל את לא יכולה שלוש פיות צמודות, אחת בעמדה הזאת, אחת בעמדה ההיא ואחת בעמדה ההיא.

אביב לב: יש גם תחנות קטנות שיש בהן בסך הכל שלוש משאבות.

אביב לב: יש תחנות קטנות שזה לא ישים, העניין הזה.

ניר ימין: זה מוגדר לפי משאבה.

ניר ימין: שני שליש לפי הנמוך.

אביב לב: יש תחנות שיש שם בסך הכל---

מתי יצחק: המערכת קיימת בשירות עצמי כיום, 40% מהפיות שלנו קיימות בשירות עצמי, אז מה נשאר לנו?

שי חרמש: אני מוכן להקל ב---

חן בר יוסף: זה לא קשור לשירות העצמי.

מתי יצחק: זה כן קשור, כי כרגע אתה נעול בשירות עצמי.

מתי יצחק: זה סגור.

מתי יצחק: מה שאתה בא ואומר לי כרגע, בוא תשנה את המערכת שלך, או תבנה עוד משאבות, איפה שאין---

חן בר יוסף: התקני תדלוק אוטומטי נמצאים היום גם על משאבות בשירות עצמי וגם על משאבות בשירות מלא.

חן בר יוסף: הסוגיה של שירות עצמי/שירות מלא, היא לא הסוגיה, אבל מה שכן, למרות שמאשימים אותנו לפעמים בזה שאנחנו רגולטור אכזר, אני מזכיר, אחרי המכרז, או אחרי התיאום הזה שיבוצע במכון התקנים, למעשה צריך כל מי שלא זכה במכרז, או מי שהמפרט שלו לא לגמרי מותאם, ללכת חזרה הביתה, כיצרן אני מדבר, לעשות שינוי אצלו בתוך פס הייצור ואחר כך ללכת להתקין את זה בכפולה של התחנות שיש לו.

חן בר יוסף: התהליך הזה, להערכתנו, וניסינו להיות פה סבירים, גם אם אנחנו רוצים אותו כמה שיותר מהר, שנה הוא זמן מידתי וסביר להתארגנות לדבר הזה.

חן בר יוסף: על לוחות הזמנים אחר כך אכן יכולה להיות מחלוקת, כי לכאורה פריצת הדרך כבר בוצעה, אבל לוח הזמנים לביצוע הראשוני הוא דווקא לוח הזמנים קצת יותר---

קריאה: אתה מגן על חברות הייצור הנוספות.

מתי יצחק: אבל צריך לעגן את זה.

אפרת כהן: אנחנו מייצגים את חברת פז.

אפרת כהן: הטענה של מינהל הדלק, שהוא מנהל בעצם מולנו ומול חברות אחרות, בתקופה שדיברנו על התקנות, זה אפילו על סוגיית השנה.

אפרת כהן: כלומר ההיערכות הסבירה, להערכה של חברות הדלק, היא בסביבות שנתיים, והסברנו את זה בדיון הקודם, אני רק רוצה להזכיר, ויכול להיות שיהיה מצב שמינהל הדלק יצטרך לשוב ולתקן את התקנות.

אפרת כהן: המפרט שהולך להיבחר, או התקן, חוזר ליצרנים שצריכים לייצר את אותה פיה, לייצר את אותן מערכות ולהתאים אותן למערכות המידע וכדומה.

אפרת כהן: צודק חבר הכנסת חרמש, שאחר כך כבר להגדיל בתחנות זה לא משנה, הלג הראשון הוא הלג הבעייתי, אבל אותו תהליך של היערכות, ככל שנקצר את טווח הזמנים, אנחנו כאמור חושבים שצריך להאריך אותו לשנתיים, נביא למצב שבעצם יישאר רק יצרן אחד בשוק, או לחילופין, שאף אחד לא יידע לייצר לפי התקן שייבחר.

אפרת כהן: שנה זה זמן מוגבל, אנחנו חושבים שהיה צריך להאריך אותו.

אפרת כהן: דרך אגב, אחרי שנתיים יכול להיות שאפשר יהיה לשים יותר מפיה אחת.

אפרת כהן: ההיערכות הראשונית היא היערכות קריטית, היא אקוטית, היא תשליך על כל הנושאים שדוברו כאן, גם על הבלו, גם על דברים אחרים, גם על תפעול התחנות.

אפרת כהן: מערכות המידע, היצרנים, כולם צריכים מה שנקרא בזמן אפס, הוא הזמן הרלוונטי.

אפרת כהן: שנה לטעמנו, כמו שאמרנו בעבר, הוא זמן קצר, אנחנו חושבים שצריכים להאריך אותו.

אפרת כהן: לגבי המשך הפעימות, אתה צודק, חבר הכנסת חרמש, הן כבר פחות רלוונטיות, הפעימה הראשונה בוודאי שאינה יכולה להיות חצי שנה, לדעתנו גם שנה הוא טווח זמנים קצר מדי.

עדנה הראל: אנחנו בוודאי במצב שבו ייבחר מפרט, אם אכן החשש שהליך הבחינה לא יצליח, יש מצב שבו מעדיפים יצרן אחד על פני יצרנים אחרים, ומצב זה הוא מצב לא כל כך בריא.

עדנה הראל: אנחנו חשבנו שחשוב מאוד, אם באמת נהיה בסופו של דבר במסלול של בחירת מפרט קיים, לאפשר ליצרנים האחרים להתאים את עצמם.

עדנה הראל: הזמן המינימלי, כפי שנאמר, מה שאנחנו הבנו, הוא לפחות שנה.

עדנה הראל: אז הקיצור של חצי שנה של הכנסת פיות ימנע מגורמים אחרים להיכנס.

עדנה הראל: הוא ישאיר את כל השוק בידי מי שזכה.

עדנה הראל: כל החברות יצטרכו להתקשר איתו.

מתי יצחק: אבל אותו בעל מפרט שזכה, הוא צריך הרי בכל מקרה להתאים את עצמו למערכת הקיימת בתוך התחנה.

עדנה הראל: לא.

מתי יצחק: לא?

מתי יצחק: אז איך הוא יהיה אוניברסלי?

ארי אנושי: יש לו יתרון גדול על האחרים, יש לו כבר ציוד שפועל.

מתי יצחק: אני מדבר על החברות הקיימות.

ארי אנושי: אני מדבר על מי שזכה במפרט.

ארי אנושי: מי שזכה במפרט, יש לו יתרון.

ארי אנושי: הוא אמנם חולק את הידע שלו, אבל יש לו יתרון על החברות האחרות.

ארי אנושי: רצינו לאפשר זמן סביר גם לחברות האחרות להתארגן, כדי שיוכלו להתחרות עם אותו אחד שזכה, ושלא נצא בסוף עם משהו שאמור לפתוח את השוק ונוציא יצרן בודד.

עדנה הראל: אם יצליח ההליך התקינה, זו שאלה אחרת, אבל אז גם יכול להיות שכל היצרנים יצטרכו להתאים את עצמם.

עדנה הראל: ולא יהיה אחד שיהיה לו יתרון, אלא כולם יצטרכו להתאים את עצמם.

עדנה הראל: גם זה לוקח זמן.

עדנה הראל: אבל בוודאי אנחנו רוצים למנוע מצב שבו יש לאחד יתרון על---

קריאה: גם אם זוכה יצרן אחד, עדיין הוא יהיה צריך להחליף את ציוד הקצה שלו ואת כל התחנות.

נחמן שי: אפשר שתציעי לפחות את הפאזה השנייה לקצר?

עדנה הראל: הפאזה השנייה היא לא---

שי חרמש: להשאיר את זה שנה והפאזה השנייה שנה וחצי?

עדנה הראל: מהטעמים שאני דיברתי, אני לא רואה מניעה.

שי חרמש: כי אין שום צידוק את הפאזה השנייה לדחות.

עדנה הראל: מהטעמים שאני דיברתי, אני לא רואה מניעה.

עדנה הראל: העניין של צי הרכב.

עדנה הראל: ..

מתי יצחק: יש לנו עוד הערה כללית, שהיא לא מתייחסת לסעיף הזה, אבל אנחנו התרענו לכל אורך הדיונים במשך כל השנים, את הבטחת התשלום לבעלי תחנות הדלק.

מתי יצחק: לא ייתכן שכל זוכה ולא משנה אם זו חברת דלק כזו או אחרת, זוכה חיצוני, לא ייתן לנו את הערבויות הנכונות להבטחת הכספים של---

נחמן שי: בואו נסיים קודם את תקנה 10, כמו שביקשתי קודם, ואז נחזור לסוגיות עקרוניות.

שי חרמש: אז להשאיר שנה ואת ה'מתום שנתיים', להפוך למתום שנה וחצי.

אביב לב: והשני שלישים ושלוש פיות?

שי חרמש: מה אתה רוצה לתקן?

אביב לב: לדעתי לשתי פיות ושליש.

אביב לב: אי אפשר להשאיר את שאר התחנה לאנשים סתם שבאים, שרוצים לתדלק.

אביב לב: אני לא בטוח שהטכנולוגיה שתוקם תדע לשרת גם את כרטיסי האשראי הרגילים וגם את המזומן.

אביב לב: אני לא בטוח, אתם בטוחים בזה?

חן בר יוסף: הטכנולוגיה הקיימת יודעת.

חן בר יוסף: גם זו שתיבחר, אם היא מבוססת על מידע קיים.

מתי יצחק: ייווצר מצב שאם אתה מגדיר אותן, עמדות לא יתפקדו בכלל ואז הן כמו גולם.

מתי יצחק: השאלה מה עושים.

ניר ימין: מינהל הדלק, השני שלישים והשלוש זה.

ניר ימין: ..

קריאה: כן.

שי חרמש: מה עם התיקון שלי?

חן בר יוסף: זה בסוף.

ניר ימין: אני מזכיר לחברי הוועדה: בדיון הקודם הועלתה הצעה על ידי היושב ראש, חבר הכנסת שאמה, ועל ידך, שמתום שנה לא רק שאסור יהיה לחברת דלק למכור דלק, אלא שגם אסור יהיה למכור התקן שהוא לא התקן אוטומטי כללי.

שי חרמש: זה מופיע פה.

ניר ימין: זה לא מופיע.

שי חרמש: לדעתי זה מופיע, 'לא ימכור אדם התקן תדלוק משויך ברכב בתקופת המעבר'.

שי חרמש: סעיף (ג)(1).

ניר ימין: אני לא חושב שזה אותו דבר.

שי חרמש: שלא ימכרו בתקופת המעבר התקנים שאינם אוניברסליים.

עדנה הראל: למה?

שי חרמש: כי את יוצאת מזה, כי ביום הקובע לא יהיה התקן---

אפרת כהן: אבל סעיף (ג)(1) אומר שלא ימכרו באופן שימנע.

אפרת כהן: אתה יכול למכור באותה שנה ולהתחייב שמרגע שיש התקן כללי, אתה---

ניר ימין: זה לא פותר.

אפרת כהן: למה זה לא פותר?

אפרת כהן: באותה שנה אתה צריך להמשיך לתפעל.

אפרת כהן: אם באותה שנה יש מצב שבו מגיע אליך לקוח והוא רוצה להתקשר וההתקן הכללי עוד לא מוכן, כי יש תקופת התארגנות, אתה תתקין לו התקן משויך ותתחייב להחליף לו לכללי.

אפרת כהן: רשום 'באופן שלא ימנע', זה יהיה חלק מההתחייבות החוזית שתצטרך לקחת על עצמך.

קריאה: צריך לעצור את השוק.

אפרת כהן: אבל אתה בעצם מכביד על הלקוחות שאתה רוצה להקל עליהם בעתיד.

עדנה הראל: כתוב לך 'באופן המונע', אתה לא יכול לקשור אותו לתקופה שעולה על תקופת המעבר.

עדנה הראל: אבל למה בתקופת המעבר אי אפשר?

ניר ימין: הם חשבו שהוא לא יצטרך לעשות את הפרוצדורה בסוף תקופת המעבר ולהחליף.

עדנה הראל: אבל יש לי צי שהוא עדיין עובד.

אביב לב: מה תעשה בשנה הזאת, איך תיתן ללקוחות מענה?

עדנה הראל: הוא עוד לא עשה את ההעברה ויש מפרטים שהתקלקלו, יש מכוניות שהחלפתי.

ניר ימין: חבר הכנסת חרמש, להבנתי מדובר על שני דברים.

ניר ימין: (ג)(1) מדבר על איסור למכור התקן באופן שלא מונע, כלומר אתה יכול למכור משהו אחר.

ניר ימין: השאלה אם בסוף תקופת המעבר, ככה אני מבין את הסיטואציה, לפי ההצעה שלכם בסוף תקופת המעבר---

שי חרמש: לא יהיו דלקנים משויכים.

ניר ימין: לא יהיו משויכים ולא יצטרכו לעשות איזה שהוא שינוי, ולפי ההצעה פה אם מוכרים גם בתוך תקופת המעבר התקן שהוא לא התקן כללי, בסוף תקופת המעבר כולם יצטרכו להיות כלליים, רק תצטרך לעשות איזה שהיא פעולה, כנראה.

אפרת כהן: כל מה שאתם אומרים נמצא בתקנות, השאלה היא רק תקופת המעבר, ובתקופת המעבר זה ימשיך לעבוד, אין שאלה.

חן בר יוסף: בוודאי שהוא ימשיך לעבוד, השאלה היא לחדשים, מי שנכנס פנימה למערכת.

אפרת כהן: אבל אם ב-day 1, אחרי שבחרת את המפרט, יום אחד הגיע אליך לקוח---

חן בר יוסף: אז לא day 1, הבנו, השאלה אם באמצע תקופת המעבר כבר צריך להחליף.

חן בר יוסף: אנשים ביום האחרון פתאום מוצאים את עצמם עם דלקן משויך, בלי תחנות שיודעות לתת בו שירות.

עדנה הראל: מה זה בבת אחת?

עדנה הראל: הוא יודע שאסור לו למכור באופן שמונע אחר כך את המעבר לאוטומט.

עדנה הראל: נניח שיש לי צי רכב של 30% והוספתי עוד שתי מכוניות, כי פתחתי מחלקה חדשה בחברה, אני בתחילה של תקופת המעבר, אז אני לא יכולה להוסיף עוד שני דלקנים משויכים לתקופה הזאת?

חן בר יוסף: מה יקרה אם הם יהיו אוניברסליים?

עדנה הראל: אבל אין לי עדיין את האוניברסלי.

חן בר יוסף: אחרי שנה, או אחרי חצי שנה---

עדנה הראל: אבל תקופת המעבר מתחילה מ-day 1.

חן בר יוסף: אפשר על זה לעשות החרגה, למה לתת לזה שלוש שנים?

חן בר יוסף: תקופת המעבר היא שלוש שנים, אחרי שנה הטענה הזאת כבר לא רלוונטית?

עדנה הראל: אני לא בטוחה.

נחמן שי: אני רוצה לסיים.

שי חרמש: אבל יש פה עניין עקרוני.

שי חרמש: אנחנו לא רוצים ליצור מצב שימשכו אותי שלוש שנים עם דלקנים משויכים.

נחמן שי: מה אתם מציעים כדי לקצר את זה?

נחמן שי: הוא רוצה הפעלה הכי קרובה והחברות ידחו את זה כמה שהן יכולות, הכל ברור.

אביב לב: הבעיה רק בשנה הראשונה.

ניר ימין: מה שיש ברישה של תקנת משנה (ב), מתום השנה הראשונה?

שי חרמש: מתום השנה הראשונה לא ימכור אדם התקן משויך ברכב.

שי חרמש: פתרנו, פז, דלק?

נחמן שי: זאת אומרת שנה אחת יצרת חלון ואחר כך גמרנו, אי אפשר יותר להתחמק.

שי חרמש: עוד תוספת אחת, למניעת אפליה, שהיא צריכה להיות---

ניר ימין: סליחה, חבר הכנסת חרמש, מה שכתוב ב-(ג)(1)---

אפרת כהן: אני רוצה להגיד משהו.

אפרת כהן: צריך פה בסופו של דבר שתיצרו הסדר אחוד.

אפרת כהן: אם אמרתם שאתם נותנים שנה לפיה אחת ואתם עכשיו רוצים להגביל את המשך מכירת השיוך, על אף שלדעתי, ואני אומרת את זה באופן אובייקטיבי, הסעיף עכשיו גורם לזה, אז יהיה מצב, לדוגמה; אם יש עכשיו פיה אחת, כל צי הרכב נכנס, כמו שהוא אומר, לתחנה אחת קטנה, יש בה פיה אחת שעובדת עם התקן כללי, אחרי שנה אתה לא מאפשר יותר להשתמש במשויך, אז בעצם---

חן בר יוסף: לא 'לא להשתמש', לא למכור ללקוח חדש.

חן בר יוסף: ודאי שיש לך עדיין כאלה שהם בהסכם הקודם.

אפרת כהן: יש פה סנקציה פלילית.

אפרת כהן: האיסור למכור באופן שמונע היא סנקציה פלילית.

אפרת כהן: אם אתה חושב, אם חברה, לצורך העניין, תחשוב שכדי לייעל את השירות שלה ללקוחות היא תשאיר את המשויך עד לתום השלוש שנים והיא התקינה התקן כללי, אולי היא יכולה לשים שתי טבעות, כבר דיברנו על זה בעבר, למה אתה צריך להגיד שמאותו רגע ההתקן המשויך יוצא מהרכב?

שי חרמש: כי אני רוצה להתפטר מהמשויך.

אפרת כהן: חבר הכנסת חרמש, יש לך פיה אחת בתחנה.

אפרת כהן: אתה תעמיד צי רכב שלם על פיה אחת?

חן בר יוסף: אני מנסה להבין משהו.

חן בר יוסף: אנחנו מדברים על ההסכמים החדשים.

חן בר יוסף: בן אדם חתם איתך ב-2014, עוד לא נכנסו התקנות בכלל, באמצע 2015 נכנסו.

חן בר יוסף: כל מי שחתם איתך ב-2014, את רצה איתו אפילו את כל השלוש שנים, אבל בתוך אותו---

אפרת כהן: אבל אני שמה לו התקן כללי על פיה אחת, כשיכול להיות שהתחנות שלי עדיין מסוגלות לתמוך גם בכללי וגם במשויך.

אפרת כהן: למה להכביד על הלקוח כשהוא נכנס לתחנה שיש לו רק פיה אחת או שתיים, או שני שליש, שהוא מסוגל לתדלק באמצעותן.

קריאה: היא צודקת.

קריאה: אם צריך לעשות אחרי שנה וחצי, אז זה לא ישים.

אביב לב: ואני בחברת דלק קטנה, אני בטח לא חשוד בזה.

אביב לב: אחרי שנה וחצי, כשיש לי פחות שלוש פיות.

אביב לב: ..

אביב לב: אם יש חברה גדולה שפתאום פתחה, כמו שהיא אמרה, עוד מחלקה, אז מה?

אביב לב: תגיד להם, 'לא, עכשיו אני צריך לעשות רק פיה אחת', ואת כולם להעמיס---

שי חרמש: חבריה, אני אמרתי מראש, בדיון הזה אני פרנואיד.

שי חרמש: גם וודי אלן אמר בזמנו, זה שאני פרנואיד, זה לא אומר שלא רודפים אחריי.

שי חרמש: אני פרנואיד, אני לא מאמין לאף אחד.

שי חרמש: אפשר לחשוב איזה דרמה תתרחש בשנה הזאת.

שי חרמש: היא אומרת צי של חצי מיליון מכוניות הולך לגריטה אצל גלעד ארדן, חבר'ה זה בשוליים.

שי חרמש: אז בשוליים תשתמשו בפיה אחת.

שי חרמש: שנה אחת.

קריאה: זה יאט את כל התדלוקים.

אפרת כהן: אל תחשוב עלינו, תחשוב על המתדלקים המסכנים, שיצעקו עליהם.

אביב לב: בשלוש שנים זה נכון שלא, אבל שנה וחצי ראשונה, כשאין לך מספיק פיות בתחנה, אתה לא יכול לשרת---

שי חרמש: אבל זה רכב בשוליים, זה רק הרכב שעל הכביש באותה שנה.

שי חרמש: כל הרכב הישן נשאר.

אפרת כהן: אנחנו כבר שם, אז לפחות ב--- שי חרמש: אני לא רוצה לוותר על זה.

ניר ימין: אבל חבר הכנסת חרמש, אם אומרים ש-(ג)(1) נותן פתרון למה שאתה מבקש, שאי אפשר למנוע את ההפלה של ההתקן המשויך הזה אחרי תקופת המעבר, אז למה אתה חושב שעדיין צריך לאסור למכור אחרי שנה כבר?

שי חרמש: למה?

שי חרמש: כי אני רוצה להכניס את המערכת לתוך הרגולציה הזאת.

ניר ימין: אבל אתה אומר כבר ב-(ג)(1) שזה ייכנס לתוך הרגולציה.

חן בר יוסף: בוא רגע נדבר על צי הרכב.

חן בר יוסף: צי הרכב הזה הולך לחתום על הסכם שתוך שנתיים הוא צריך להחליף בו את כל הטבעות, זה הרבה יותר סביר?

חן בר יוסף: תוך שנה וחצי?

חן בר יוסף: זה הרכב החדש שנכנס.

שי חרמש: כמה זה?

שי חרמש: באמת, נו.

אפרת כהן: אבל זה נטל של חברת הדלק שאיתה הוא מתקשר.

קריאה: אין חברת דלק אחת שתפעיל רק עמדה אחת, בואו נהיה קצת מציאותיים ועל הקרקע.

עדנה הראל: אם אנחנו אמרנו שאנחנו צריכים את תקופת המעבר הזאת וכדי שיצרנים נוספים ייכנסו לשוק וגם כדי שיצרנים נוספים ילמדו וייכנסו, אז אני גם רוצה לאפשר לציי הרכב לנהל משא ומתן עם היצרנים הנוספים האלה ולא לכבול את ציי הרכב הגדולים בהכרח למי שהיה ראשון.

עדנה הראל: לציי הרכב הגדולים יש יותר סיכוי שיהיה צורך בהחלפה, או בהתקנת מכוניות חדשות, אז דווקא אותן אתה תביא יותר מהר למצב שהם חייבים להתקשר עם הראשון, באותם תנאים שהוא ישים בשוק.

חן בר יוסף: ציי הרכב בכלל לא מתקשרים לחברה שמספקת את השירות, הם מתקשרים עם חברת הדלק.

עדנה הראל: אבל הם יכולים גם להתקשר עם מי שמספק את השירות, זה בהחלט מודל שאנחנו אפילו לא מונעים אותו פה ואולי אפילו מודל רצוי.

עדנה הראל: ההיפך, דווקא בגלל שזה אוניברסלי, אז אני מתקין את זה בנפרד ואני מנהל בנפרד את המשא ומתן עם חברות הדלק, אז למה לדחוף את כל המערכת למצב הזה ש---

מתי יצחק: את מתכוונת שיהיו לי שני התקנים.

עדנה הראל: לא, שיש לו התקן אחד, אבל הוא יכול לקנות אותו מיצרנים שונים.

עדנה הראל: אני לא מבינה מדוע להכניס את המגבלה הזאת כאשר אנחנו יודעים שההתקנים הם לא ההסכם שצי הרכב חותם, אלא ההתקן הוא פר רכב, הוא התקן יחיד, התקן יחיד מתוך ניהול של צי רכב גדול.

עדנה הראל: זה נראה לי אילוץ שהוא יכניס רעש דווקא בתקופת המעבר שהיא תקופה רגישה בכמה היבטים.

עדנה הראל: חברת הדלק, אסור לה להתקשר באופן שמונע, אמרנו.

עדנה הראל: אז אם יש לה איזה מטרה להתקשר לחצי שנה, יש איזה פרויקט גדול של שנה, באה איזה חברת בנייה מחוץ לארץ, בונה משהו ובאה לפה לחצי שנה---

חן בר יוסף: זה שולי שבשולי, רוב המקרים זה הכנסת עוד רכב לשוק.

חן בר יוסף: אז עוד חמישה כלי רכב, יש להם טבעת שונה.

עדנה הראל: אז ההנחה שינצלו את החצי שנה של תקופת המעבר כדי ליצור הסכמים שיהוו עקיפה של התקנות, אני לא בטוחה שהיא הנחה שגם אם יש אפשרות שהיא תתקיים, היא צריכה להנחות אותנו ליצור הסדר שהוא הסדר חריף מדי.

עדנה הראל: בכל הכבוד, אני לא בטוחה שזה מוצדק.

ניר ימין: אם מותר לי להגיד עוד משפט, אני מודה שבהתחלה אני חשבתי שההוראה הזאת רצויה.

ניר ימין: אחרי ששמעתי את האנשים, נראה לי שהתועלת שתהיה בתוספת של ההוראה הזאת היא הרבה יותר נמוכה מהנזק שיכול להיווצר בקיבוע של אולי יצרן אחד שזכה במפרט בהמשך.

יהודה גסנר: היה להם מספיק זמן להתארגן מראש ולדבר אחד עם השני.

אפרת כהן: אסור לנו לדבר אחד עם השני, מה זאת האמירה הזאת?

אפרת כהן: אסור.

אפרת כהן: זו עברה פלילית יותר חמורה מהעברה שקבועה פה.

אפרת כהן: באמת, בואו נעשה סדר.

אפרת כהן: יש פה תהליך, יש ניסיון לא להכביד על הלקוחות, אתם קבעתם ממילא אחרי שלוש שנים איסור גורף בסעיף 2(א) שאומר שאחרי שלוש שנים אין מצב שיש יותר התקנים משויכים.

אפרת כהן: אם חברת דלק תחשוב שכלכלי לה להתקין עכשיו עשר טבעות, כולל הכללי, כולל המשויך, כולל הכל, ולא להכביד על הלקוחות שלה עם פיה אחת או שלוש פיות בתחנה, שיעמוד תור שקיים היום, איך זה פוגע?

אפרת כהן: בסופו של יום הסנקציה היא פלילית, קבעתם סנקציה פלילית מאוד חמורה על הפרה של ההוראות של התקנות האלה.

אפרת כהן: אין פה הרבה טווח משחק מעבר.

שי חרמש: אני כל הזמן בתחושה שמשנים פה זמן.

שי חרמש: ..

שי חרמש: זה היה צריך להיות מזמן על הכביש, וצריכים עוד חצי שנה ועוד יפה ועוד---

ניר ימין: אבל ההוראה הזאת לא מקצרת זמנים.

ניר ימין: בכל מקרה תקופת המעבר היא התקופה שהחלטתם עליה, של שנה פלוס שנה וחצי.

שי חרמש: אנחנו נשנה את זה לשנה וחצי, לתקופת המעבר, לפאזה השנייה.

שי חרמש: עם זה חיים, פז?

קריאה: כן.

שי חרמש: אנחנו נעביר את זה לפאזה השנייה לשנה וחצי.

שי חרמש: בשנה וחצי, חבר'ה, זה כבר רץ, או כל מי שיודע יודע, מי שמכיר מכיר, מי שבונה בונה.

ניר ימין: תקנת משנה (ב) במקום שנתיים, שנה וחצי.

אפרת כהן: אמרנו לה שהבעיה היא בשנה הראשונה ואנחנו נצטרך לחזור לפה לתקן תקנות.

שי חרמש: אז קיבלתי, הצלחתם לשכנע אותי.

אפרת כהן: לא, לא הצלחנו לשכנע אותך, כי אנחנו אומרים שהשנה הראשונה צריכה להיות שנתיים, או שנה וחצי, ואני אומרת שוב, שיחזרו לפה לתקן את התקנות.

שי חרמש: אז שכנעת אותי בחלק ואני לקוח שלכם בגלל חן.

חן בר יוסף: לא, בגלל החשב הכללי.

שי חרמש: אנחנו מבקשים להוסיף עוד דבר אחד למניעת אפליה.

שי חרמש: ב-(ג) יהיה גם סעיף (3) שיאמר את הדבר הבא; חברת דלק, המתקשרת בהסכם תדלוק עם לקוח, תאפשר ללקוח לרכוש דלק בתנאים זהים באמצעות התקן כללי או התקן שאיננו כללי בהתאם לבחירת הלקוח.

שי חרמש: זו מניעת אפליה, שיבוא לתחנה ויגידו לו 'אם אתה קונה במשויך זה ככה, אם אתה קונה ב---

ניר ימין: מה יגיד הסעיף בתקופת המעבר?

מתי יצחק: הוא לא מתכוון בתקופת המעבר.

ניר ימין: זה כן בתקופת המעבר.

שי חרמש: אחרי תקופת המעבר אין בעיה.

שי חרמש: אחרי תקופת המעבר יש רק אוניברסלי.

נחמן שי: למה דלק במיוחד?

שי חרמש: במהלך תקופת המעבר חברת דלק, המתקשרת בהסכם תדלוק עם לקוח, תאפשר ללקוח לרכוש דלק בתנאים זהים, באמצעות התקן כללי או התקן שאיננו כללי, מה שנקרא משויך, בהתאם לבחירת הלקוח.

שי חרמש: מרגע שהתקנה נכנסת לפועל, יש רק אוניברסלי, אין משויך, אין בעיה.

שי חרמש: בזה תמו הערותינו.

נחמן שי: עוד משהו?

מתי יצחק: יש לי הערות כלליות.

לאה ורון: אתה מצביע על התקנות?

לאה ורון: אתה מאשר את תקנה 10?

נחמן שי: כן.

נחמן שי: אני רוצה לדעת, גמרנו את התקנות, צריך להצביע עליהן?

ניר ימין: כן, רק יש לי שתיים-שלוש הערות.

אפרת כהן: חבר הכנסת חרמש, אם הכוונה היא לתמחורים ותנאי אשראי, מן הסתם זה סביר, אבל אם הכוונה היא בתנאים זהים, אז אתה יודע, שוב, שתהיה לך אולי פיה אחת כשיהיו לך עשר פיות למשויך, אז בוא נגיד בתנאי תמחור זהים, בתנאי זה זהים.

אפרת כהן: .. בתנאים מסחריים זהים, בוא נגיד ככה.

אפרת כהן: בתנאים מסחריים זהים, כי הפיות לא יהיו זהות.

ניר ימין: בתנאי התקשרות זהים?

אפרת כהן: בתנאים מסחריים זהים.

ניר ימין: מה זה תנאים מסחריים זהים?

אפרת כהן: במחירים זהים, באשראי זהה, בתנאים מסחריים.

אפרת כהן: כי 'בתנאים זהים', אתה לא תוכל לספק, כי לגבי השירות, אתה לא בטוח תוכל לתת את אותו שירות בשלב א'.

אפרת כהן: בתנאים מסחריים זהים - לזה אתה יכול להתחייב.

שי חרמש: אין לי בעיה.

ניר ימין: אם לא מגדירים את המלה 'מסחריים', אני לא יודע מה זה אומר כשהתקנות אומרות 'תנאים מסחריים'.

אפרת כהן: הכוונה למחירים ותנאי אשראי.

שי חרמש: יש טרייד אין בין מחיר לבין תנאי אשראי.

ניר ימין: אז אפשר לכתוב במפורש, מחיר ואשראי.

אפרת כהן: במחירים ותנאי אשראי זהים, זה הכל.

לאה ורון: חבר הכנסת שי חרמש יצביע במקום חבר הכנסת ישראל חסון.

לאה ורון: אני מבינה שאדוני מעמיד להצבעה את תקנה 10.

נחמן שי: כן.

ניר ימין: כן, אני רוצה רק שתיים-שלוש הערות.

ניר ימין: עורכת דין אייזנמן, את התייחסת לזה אמנם במייל ששלחת לי, אבל אני רוצה שזה יהיה גם לחברי הוועדה.

ניר ימין: ב-(ג)(1) אתם מתייחסים לשיבוש פעולה של התקן, אני שאלתי האם הכוונה היא לשבש את הפעולה התקינה של התקן, או רק אם הוא משבש כליל את הפעילות של ההתקן, התקנה הזאת תחול?

חגית אייזנמן: אנחנו לא אמרנו הפסקת פעילות.

חגית אייזנמן: שיבוש זה יכול להיות מכל סוג.

ניר ימין: טוב.

ניר ימין: לגבי תקנת משנה (ג)(2), כדי שיהיה ברור, מדובר על שליטה של מפעיל תחנת תדלוק.

ניר ימין: תמיד, להבנתכם, יש למפעיל תחנת התדלוק שליטה לגביה?

מתי יצחק: כן, זה מה שרציתי בהערות הכלליות.

מתי יצחק: אין לנו, בעלי תחנות דלק, שליטה על המערכות.

מתי יצחק: גם אם היא תחנה לבנה משוחררת, אין שליטה.

מתי יצחק: זאת אומרת אתה לא יכול להפעיל עליהם סנקציות כאלה.

ניר ימין: אתם בטוחים שיש למפעילים שליטה בכל מה שנוגע להפעלה הזאת?

חגית אייזנמן: תחלק פה בין שני חלקים.

חגית אייזנמן: קודם כל אנחנו משוכנעים שהוא יכול לשבש, ואת זה בוודאי אנחנו רוצים למנוע.

חגית אייזנמן: פה מה שהם בעצם אומרים, שאין להם שליטה על זה שיכול להיות שבעל חברת הדלק ישבש איכשהו את הפעילות.

ניר ימין: לא, אני מדבר על זה שהוא צריך לוודא שהיא תקינה כל הזמן.

ניר ימין: הוא תמיד יכול לעשות את זה?

מתי יצחק: אין מצב.

חגית אייזנמן: ככל שזה התקן שבתוך התחנה שלך, אתה יכול---

מתי יצחק: אין מצב, השליטה של המערכות האון ליין, שבין חברת הדלק ליחידת המחשב שלה לתחנה עצמה, זה דרך החברה בכלל.

חגית אייזנמן: מה שאתה לא יכול, אתה לא יכול.

מתי יצחק: לא, אבל מי יוכיח את הצד הפלילי, אם כן שיבשתי או לא שיבשתי?

חן בר יוסף: לא יודע, חוקר משטרה, מה זה משנה?

מתי יצחק: נו, באמת.

מתי יצחק: את הדברים הכי חשובים אתם לא מעלים.

חגית אייזנמן: יש לך תחנה, יש בה מכשור, אתה יכול לפגוע במכשור, או שהידיים שלך קשורות והכל משויך ל---

מתי יצחק: אם אני פוגע באחד מהמכשירים, אני פוגע בכל התחנה.

חגית אייזנמן: יכול להיות.

חגית אייזנמן: אתה אומר 'אין לי אינטרס לעשות את זה'.

מתי יצחק: אין לי אינטרס, אני גם צריך למכור דלק.

מתי יצחק: המטרה שלי זה למכור דלק ולהרוויח כסף.

קריאה: אז אתה לא תעשה את זה, אז אין לך מה לדאוג.

חן בר יוסף: אתה תביא האקר מחשבים שיתחבר ויעשה רק לזה שיבוש.

חן בר יוסף: לא יודע.

חן בר יוסף: היכולת.

חן בר יוסף: ברגע שאתה נמצא פיזית במקום, היכולת היא בידיך.

מתי יצחק: אבל למה אתה לא---

שי חרמש: אתה לא יכול?

שי חרמש: מה אכפת לך?

שי חרמש: אתה לא יכול, אז זה לא רלוונטי.

מתי יצחק: כן, אבל אתה צריך להבין שהמערכות---

שי חרמש: מה אכפת לך.

מתי יצחק: לא, חבר הכנסת חרמש, עם כל הכבוד, המשאבות לא שלנו, המערכות לא שלנו, למה אתה לא מוסיף את חברת הדלק עצמה, שיש לה את יחידת המחשב, היא מזרימה לך את האון ליין.

שי חרמש: אני אוסיף גם את חברת הדלק.

מתי יצחק: וכל גורם אחר.

שי חרמש: אני יכול להגיד לך דבר אחד, מכל האנשים שפה אותך אני מכיר, אני יודע שאתה אדם הגון.

שי חרמש: את השאר אני פחות מכיר.

אביב לב: השאלה מכוונת יותר לחן, כי אני עדיין לא הבנתי למה ההתעקשות על שני השליש.

אביב לב: היום הציוד עצמו הוא ציוד יקר, למה אנחנו, כחברות דלק, קטנות/גדולות, לא משנה, מחויבות לשים את הציוד הזה על שני שליש מהתחנה, שזה לא המצב היום, ולתת שירות לציי רכב, שאני מבין שחברי הכנסת הם חלק מציי הרכב, בשני שליש ממשאבות התחנה, כשהמקובל היום הוא שליש.

אביב לב: למה אני צריך שני שליש לשים בתחנה מכשור שיודע לקבל את הדלקן האוניברסלי?

אביב לב: מה ההיגיון?

מתי יצחק: מה הנגזרת?

מתי יצחק: איך הגעת לשני שליש?

חן בר יוסף: אני אגיד לך למה, בסעיף הקודם, אתם בעצמכם הסברתם, אי הימצאות הפיות היא עצמה מניעה של כל התהליך.

חן בר יוסף: אז עכשיו אתה בא ואומר לי, אבל למה שני שליש, תן לי פחות, אבל זה בדיוק זה.

חן בר יוסף: הרגע הסברת לי שיהיו תורים ופגעתי בשירות ללקוח והוא לא טוב וכן הלאה וכן הלאה.

חן בר יוסף: אני לא יודע, אני מתדלק בחברה מסוימת, אני מעולם לא נתקלתי עוד, אולי מקרה יחיד, שפיה בכלל לא נתנה את השירות הזה.

חן בר יוסף: כל הפיות נותנות את השירות הזה.

אביב לב: לא, מה פתאום.

אביב לב: תקשיבו, היום הדלקן המשויך זה ציוד מיוחד שאתה תהיה אמור לקנות אותו.

אביב לב: זה סלילים כאלה שהולכים על הפיות, אתה יודע מה זה, זה ציוד יקר.

אביב לב: היום המקובל הוא בתחנה לשים שליש, יש מספרים, שליש מהתחנה שמים לדלקנים או לפזומטים, לא משנה מה, יש שליש כזה ושליש כזה.

אביב לב: למה לשים שני שליש מהתחנה, כמעט כל התחנה אמורה לשרת ציי רכב.

אביב לב: לא מבין את זה.

אביב לב: יש לי תחנות שציי הרכב שם הם לא העיקר שנכנסים, נכנסים העוברים והשבים.

חגית אייזנמן: הטענה שהועלתה פה היא בעצם שהיום בתחנה שיש בה התקן אוטומטי, ההתקן האוטומטי לא מותקן על כל המשאבות.

חגית אייזנמן: אנחנו לא התכוונו לומר שבמשאבה שעד היום לא היה בה התקן אוטומטי יתקינו התקן אוטומטי, הכוונה היא רק שאותן משאבות שלפני כן היה התקן אוטומטי, היום יהיה התקן אוטומטי כללי, ולכן לדעתנו אפשר לומר בכל השלבים, שזה יהיה שליש ממספר הפיות שמותקן בהם התקן תדלוק אוטומטי, התקן התדלוק האוטומטי יהיה כללי.

חן בר יוסף: יש תחנות שזה בכל התחנה, יש תחנות שזה פחות.

שי חרמש: עם זה אתה חי?

אביב לב: כן.

שי חרמש: מצוין, הרווחת את הנסיעה לירושלים.

עדנה הראל: זה לא ממספר הפיות שבתחנה, זה ממספר הפיות שהיה בהן התקן אוטומטי ערב חקיקת התקנות.

חן בר יוסף: והחברות התבקשו להעביר דיווח.

עדנה הראל: זה שליש ממה שיש בהם התקן אוטומטי.

עדנה הראל: בשלב מסוים זה לא יהיה בכלל, שיש להם באותו מועד, באותו רגע.

לאה ורון: אתם מוכנים לומר מה יהיה הנוסח ובאיזה פסקה?

לאה ורון: אני לא הבנתי.

עדנה הראל: אנחנו מדברים על 10(ב), במקום 'שני שלישים מפיות התדלוק לכל מוצר דלק הקיימות בתחנה', יהיה כתוב 'שני שלישים מפיות התדלוק בהן מותקן התקן אוטומטי---

חגית אייזנמן: (הקראה): 'שני שלישים מפיות התדלוק לכל מוצר דלק הקיימות בתחנה ואשר מותקן בהן התקן תדלוק אוטומטי'.

אביב לב: ומה יהיה אחרי ארבע שנים?

אביב לב: כמה חייבים לשים?

עדנה הראל: אפס.

עדנה הראל: אחרי שלוש שנים, אתה בוחר, אתה יכול שבתחנה לא יהיה כלום.

אביב לב: ואני יכול לשים גם שליש רק, אם אני רוצה, אחרי ארבע שנים?

עדנה הראל: אתה מחליט, זו החלטה מסחרית.

עדנה הראל: כמו שהחלטת קודם; אם היו לך רק שלוש, אז רק שני שליש מהשלוש צריכים.

לאה ורון: אנחנו מתלבטים בכל זאת לגבי מה שאתם מציעים, אולי אתם מוכנים לחזור מההתחלה של פסקה (ב).

עדנה הראל: ההתחלה של פסקה (ב) אומרת שלא בכל תחנת תדלוק בארץ יהיה התקן אוטומטי כללי, רק במקום שבו רוצים לתדלק בהתקן תדלוק אוטומטי כלשהו, חייבת להיות לפחות פיית תדלוק אחת שהיא אוניברסלית.

עדנה הראל: עברנו את השלב הראשון ואנחנו נמצאים בתום שנה וחצי, כי עכשיו זה שנה וחצי, אז זה צריך להיות לפחות שלוש, אבל רק בתחנה שבה---

שי חרמש: יש מתקני תדלוק משויכים אוטומטיים.

ניר ימין: אבל זה תנאים חלופיים.

עדנה הראל: אבל זה רק חברת דלק המבקשת למכור באמצעות התקן תדלוק אוטומטי, לא כל אחת.

עדנה הראל: אם אתה לא מוכר בכלל, לא צריך, לא אחת ולא שלוש, אחרי שנה וחצי, לא צריך בכלל.

עדנה הראל: אם אתה רוצה, קרי אם יש לך משויך, או אם אתה רוצה להיכנס לתחום, אז אתה צריך לפחות שלוש, או שני שליש ממה שיש לך בתחנה והנמוך מביניהם.

מתי יצחק: אבל צריך שזה יהיה מנוסח נכון.

אביב לב: אבל זה רק בתקופת המעבר, או שזה גם אחרי זה?

אביב לב: עד מתי?

עדנה הראל: זו הוראה שהיא רק בתוך תקופת המעבר.

חן בר יוסף: אחר כך המקבילה למספר שהחזקת קודם של פיות.

עדנה הראל: הוא צודק, זה צריך להיות ברור שזו הוראת מעבר.

ניר ימין: איפה יש הוראה בתקופות הקבועות לעניין הזה?

עדנה הראל: לא, ההוראה הקבועה אומרת שלא ימכור אלא באמצעות אוניברסלי.

עדנה הראל: אתה לא חייב למכור בהתקן---

אביב לב: אבל זה לא ברור שזה רק בתקופת המעבר.

עדנה הראל: אני מסכימה, יכול להיות שצריך שיהיה ברור שההוראה הזאת חלה רק על תקופת המעבר.

אפרת כהן: אבל גם מי שהיום הוא בלי התקני תדלוק לא נכנס בכלל לסיפור הזה.

עדנה הראל: זה כתוב ברישה, 'לא ימכור באמצעות.

עדנה הראל: ..'.

שי חרמש: זה תמיד היה בתקופת המעבר, זה בא להגן על תחנת דלק שאין לה מתקנים אוטומטיים.

שי חרמש: עוד הערה קטנה.

שי חרמש: לאור התיקון הזה צריך להגדיר פה שתהיה חובת דיווח על חברות הדלק לדווח תוך פרק זמן מפרסום התקנה על מצבת ההתקנים האוטומטיים בתחנות ולעדכן את זה לקראת יישום התקנה.

מתי יצחק: גם הודעה ללקוחות שלהם, לצי כלי הרכב, שנכנס החוק לתוקף.

ניר ימין: הממשלה צריכה לכתוב את הנוסח של התקנות.

חגית אייזנמן: יש תקנה (7) שקובעת באופן כללי חובת העברת מידע; 'בעל מפרט או כל אדם המייצר כלי תדלוק או מעניק שירות בקשר עם מתקני תדלוק אוטומטיים כלליים'.

חן בר יוסף: מנהל יכול לבקש והוא ימציא לו, אין צורך להוסיף הוראה כזו.

לאה ורון: אם מנהל מינהל הדלק יבקש, ימציאו לו.

ניר ימין: אני רק רוצה לוודא שוב את תקנת משנה (ב), אני רוצה לוודא שהנוסח מדויק.

ניר ימין: הרישה נשארת אותו דבר, ההוראה של החלק השני של תקופת המעבר, במקום 'מתום שנתיים', יהיה שנה וחצי, ובסיפה יבוא 'שני שלישים מפיות התדלוק לכל מוצר דלק הקיימות בתחנה שבהן מותקן התקן תדלוק אוטומטי'?

ניר ימין: זו ההחלטה?

שי חרמש: לא, כמות פיות הדלק של ההתקן האוטומטי.

שי חרמש: באותה תחנה נגיד יש שש פיות אוטומטיות ושתיים רגילות, אני לא אומר את זה משמונה, אני אומר את זה משש.

שי חרמש: שני שליש מההתקנים האוטומטיים הקיימים בתחנה.

עדנה הראל: רק צריך להגיד 'ומתום שנה וחצי ועד תום תקופת המעבר'.

עדנה הראל: אחר כך זה לא ההוראה.

נחמן שי: יש לכם עוד הערות?

שי חרמש: אתה יכול להודות ליוזם החוק, נגיד.

נחמן שי: אם יש עוד הערות, תעבירו לנו אותן אולי בכתב ונחשוב---

מתי יצחק: לא, אני מבקש להגיד אותן פה בדקה.

לאה ורון: הבקשה היא רק ממשרד התשתיות להעביר את הנוסח כפי שהוחלט היום על מנת שאפשר יהיה להעביר את ההחלטה של הוועדה אליכם בצורה מסודרת.

מתי יצחק: אני מבקש ממש בדקה להגיד, שאמנם אנחנו פה ברישה של התקנות, מופיעים בעל תחנת תדלוק כהגדרתו בסעיף 7א לחוק, אני לא נכנס לזה כרגע, אבל לא מוזכר הנושא של הבטחת התשלומים כלפינו, כלפי בעלי תחנות הדלק.

מתי יצחק: זאת אומרת כל זוכה במכרז להתקין התקנה של דלקן אוניברסלי, מי ערב לי, אני כבעל תחנה, שאני אקבל את התשלום הכספי?

מתי יצחק: היום חברות הדלק---

דניאל מרום: אם אין לך ערב, אל תמכור.

מתי יצחק: איך אני אדע?

מתי יצחק: הוא נכנס, הרי זה אוניברסלי.

דניאל מרום: אם אין לך ערבות, אל תמכור.

מתי יצחק: אבל אין לי הסכם בין הלקוח לבעל ההתקן.

דניאל מרום: יש לך הסכם עם חברת דלק?

מתי יצחק: אבל אני לא מדבר על חברת דלק, עזוב חברת דלק, זה הדבר הכי קל.

מתי יצחק: חברה זוכה אחרת.

דניאל מרום: הפתרון מדבר על זה שמי שיכול להיכנס אליך, זה רק אדם שיש לו הסכם עם חברת הדלק.

מתי יצחק: אז היה יותר קל להכניס שהבטחת התשלומים היא...

דניאל מרום: אם אתה עם פז, רק לקוח של פז יכול להיכנס אליך.

נחמן שי: חברים, אני רוצה לסיים.

נחמן שי: כל התקנות אושרו, נידונו, כל מי שיש לו עוד משהו לומר, יוכל להעביר לנו את זה בכתב ואם לאו, סיימנו את הישיבה.

נחמן שי: אני מודה לכם.