ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 499, 2011-06-27 10:00

חיים כץ: בוקר טוב, יום שני בשבוע, כ"ה בסיוון, 27 ביוני 2011.

חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה והרווחה והבריאות.

חיים כץ: הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתית, תיקון חריגים לקיצור תקופת המתנה, התשע"א 2010 של חבר הכנסת יואל חסון וחבר הכנסת כרמל שאמה, פרוטוקול מספר 499.

חיים כץ: אדוני חבר הכנסת יואל חסון, תספר לנו.

יואל חסון: בוקר טוב לכולם.

יואל חסון: תודה רבה אדוני היו"ר שהעלית את הנושא לסדר היום.

יואל חסון: ההצעה הזאת היא הצעת חוק חשובה.

יואל חסון: הנוסח לפחות שאני הגשתי, יש פה נוסח אחר שאנחנו מדברים עליו בטח תיכף נבין מה מהות השינוי פה.

יואל חסון: זו הצעת חוק בעיני ציונית, קודם כל.

יואל חסון: היא באה להקל על חבורה ועל קבוצה חשובה שרוצה לעשות עלייה, אם זה ישראלי לשעבר ואם זה בעיקר ישראלים לשעבר שהרבה פעמים לא מגיעים לכאן בגלל תקופת ההמתנה הארוכה מדי הנדרשת, עד לאפשרות שהם יוכלו להיות זכאים לביטוח בריאות מלא.

יואל חסון: דובר גם לדעתי בסוג של מכשול שאנחנו מציבים בפני אנשים שאנחנו מאוד רוצים שיחזרו הביתה, ובפני אנשים שאנחנו רוצים וגם בפני תושבים חוזרים שאנחנו רוצים שהם יגיעו לכאן, ותקופת ההמתנה הזאת כמו שאמרתי, היא מכשול.

יואל חסון: אני שמח שהצעת החוק עברה טרומית.

יואל חסון: רוצים לקדם אותה עכשיו.

יואל חסון: יש כאן נוסח חדש שאני לא כל כך מבין אותו, אז אם מישהו יסביר לי מה זה הנוסח.

נועה בן-שבת: אולי אני אוכל אדוני להסביר.

נועה בן-שבת: סעיף 58 קובע שאדם שנעדר מישראל, היה תושב ישראל, עזב את ישראל במשך שנתיים לפחות ולא שילם דמי ביטוח בריאות, כשהוא חוזר לישראל, הוא בעצם צריך לחכות תקופת המתנה של חודש כנגד כל שנה שהוא היה בישראל, עד ששה חודשים לכל היותר, או לשלם תשלום מסוים כנגד תקופת ההמתנה הזאת.

נועה בן-שבת: יש לו אפשרות לקנות את זה.

נועה בן-שבת: כיום אומרים לאדם, אתה חזרת לישראל, איך אנחנו סופרים לך את זמן שהיית בישראל?

נועה בן-שבת: אנחנו מוסיפים 25 ימי שהות מלאים בישראל, אלא אם כן נעדרת בשל עסקים.

נועה בן-שבת: ההצעה הראשונה אמרה, יכול להיות שכשחזרת כבר לישראל, נעדרת לא בשל עסקים, ואז אפשר אולי לקצר לך קצת את תקופת ההמתנה הזאת.

חיים כץ: יש לי אליך שאלה, אולי לא נוגעת לזה בדיוק, אבל קשורה.

חיים כץ: אזרח חוץ, אזרח ישראלי שרוצה להיות אזרח חוץ והוא שוהה בחו"ל 181 יום בשנה, מה קורה עם ביטוח הבריאות שלו?

נועה בן-שבת: אם הוא ממשיך לשלם דמי ביטוח, אני מניחה שאין בעיה בכלל.

נתן סמוך: כל עוד הוא לא מאבד את התושבות שלו בישראל.

נתן סמוך: כל עוד מרכז חייו נמצא בישראל.

נועה בן-שבת: אז מדברי ההסבר הבנו שההצעה מבקשת באמת לתת איזה שהוא פטור יותר רחב לאותם מקרים, ולכן תאמנו עם העוזר, ירון מרגלית, הוא הציע מקרים מסוים, בדקנו.

נועה בן-שבת: חלק מהמקרים כן התאימו, חלק מהמקרים לא התאימו.

נועה בן-שבת: ניסינו לקבוע רשימה של מקרים.

נועה בן-שבת: בסופו של דבר כאן

נועה בן-שבת: מוצע לדבר על שני מקרים שבהם יחול פטור בכלל מהחיוב בעצם, מתקופת ההמתנה, אחד למקרה שמדובר על אדם שהוא ניצול שואה, בשל כך משולמת לו קצבה בשל רדיפות הנאצים, כהגדרתה בחוק הטבות לניצולי שואה.

חיים כץ: במה זה נוגע אחד לשני?

חיים כץ: מאיפה הוא חוזר?

נועה בן-שבת: הוא חוזר מחוץ לארץ.

חיים כץ: הוא נוסע לחוץ לארץ, הוא בן 90.

נועה בן-שבת: או שהוא בן 90 או שהוא בן 70.

נועה בן-שבת: היו"ר חיים כץ אין 70.

זאב גרשינסקי: יכול להיות שהוא עזב בשנות ה-50 וה-60.

זאב גרשינסקי: עכשיו הוא רוצה לחזור.

יואל חסון: אם זה מכסה, אז זה מכסה.

חיים כץ: הם דיברו איתי.

חיים כץ: היה התחייבות שלכם לתאום עם הממשלה?

יאיר זילברשטיין: הממשלה בכלל מתנגדת להצעת החוק מבחינה פורמלית.

חיים כץ: מה עבר בוועדת שרים?

יאיר זילברשטיין: שר האוצר הגיש ערר והממשלה מתנגדת להצעת החוק.

חיים כץ: ויש ערעור של שר האוצר עדיין.

יאיר זילברשטיין: כן.

קריאה: הערר נדון בכלל?

יאיר זילברשטיין: לא נידון.

חיים כץ: הם צלצלו אלי אתמול.

חיים כץ: אמרתי, אני עושה את הדיון ואני לא אצביע.

חיים כץ: אמרתי להם, אני אעשה את הדיון.

חיים כץ: אני אנסה לקדם את זה.

חיים כץ: הם צלצלו, אמרו, יש ערעור של שר האוצר.

חיים כץ: עד מתי שר האוצר יכול לערער על זה?

יאיר זילברשטיין: לפי תקנון הממשלה, עד שהערר לא נידון---

חיים כץ: כן, אבל אם הוא יערער על זה 4 שנים?

יאיר זילברשטיין: לא, הוא לא מערער.

יאיר זילברשטיין: מי שרוצה לקדם את זה, צריך לבקש דיון ולקיים דיון בממשלה.

חיים כץ: פה בוועדה, אתה יכול להודיע לממונים שלך שהוא מוגבל בזמן להגיש ערעור.

חיים כץ: אנחנו מבינים שהוא עסוק ויש לו הרבה עבודה, וזה בסדר, אבל תוך חודש מהיום, אם הוא לא מגיש ערעור, אני מקדם את הצעת החוק.

חיים כץ: לא דן בערר ומחליט החלטה, ואז שיבוא למליאה, שיגיד מה שהוא רוצה.

נועה בן-שבת: בקריאה הטרומית סגן שר הבריאות הודיע על תמיכה של הממשלה בהצעת החוק.

יאיר זילברשטיין: אני מבין.

יאיר זילברשטיין: עדיין יש את תקנון ועדת הממשלה, והדרך בתוך הממשלה, מי שמבקש לקדם הצעת חוק שהוגש עליה ערר, הוא צריך ליזום דיון על הערר.

חיים כץ: אתה מתבלבל קצת.

יאיר זילברשטיין: דברים כאלה קורים כל שבוע בוועדת שרים, יש כמה וכמה דיונים על עררים.

חיים כץ: יאיר, בוא אני אסביר לך עד כמה שאני מבין.

חיים כץ: כשהצעת חוק של חבר כנסת עוברת, הוא מבקש מאיזה שר שיגיש ערר, והוא צריך ליזום את הערר.

חיים כץ: כשזה הפוך בממשלה, הממשלה צריכה ליזום.

חיים כץ: תבדוק.

יאיר זילברשטיין: הממשלה יזמה את הערר והגישה את הערר.

חיים כץ: שתעשה דיון.

יאיר זילברשטיין: בסדר, שוב פעם, על פי תקנון הוראת הממשלה, הממשלה כרגע מתנגדת עד שלא יהיה דיון והיא תחליט אחרת.

יאיר זילברשטיין: זה המשמעות לפי תקנון ועדת הממשלה.

חיים כץ: תקשיב, אנחנו היום לא נצביע.

חיים כץ: אם תוך חודש מהיום לא יהיה ערר, אנחנו נצביע, נקדם את החוק.

חיים כץ: אם תרצו, תפילו אותו במליאה.

חיים כץ: זו זכותכם המלאה.

חיים כץ: אבל מבחינת הועדה, אנחנו נקדם את החוק.

יאיר זילברשטיין: זה זכותך.

יואל חסון: יש משהו ספציפי מהנוסח החדש שאתם מתנגדים לו?

יאיר זילברשטיין: כן.

יאיר זילברשטיין: אם תרשו לי, אני אסביר פשוט את הטענות שלנו.

נועה בן-שבת: יש שני מקרים.

נועה בן-שבת: מקרה השני מדובר על אדם שהוא עצמו תושב חוזר, אבל הוא מגיע עם בן זוגו שנשוי לו, שהוא עולה חדש וילדיהם הקטינים שנולדו מחוץ לישראל, ואז המצב הוא שהוא נשאר כאילו בלי ביטוח בתקופה הזאת.

חיים כץ: הילדים מקבלים, רק הוא לא.

נועה בן-שבת: נכון.

חיים כץ: ויש לו תקופת אכשרה לפי השנים.

חיים כץ: ששה חודשים אם הוא היה מעל שש שנים.

יואל חסון: כן, אם הוא היה בזמן מסוים מאז לא פה.

חיים כץ: מעל שש שנים.

נועה בן-שבת: מעל שנתיים.

חיים כץ: זה לא חודש לשנה?

נועה בן-שבת: זה חודשיים.

נועה בן-שבת: זה חודש לשנה.

חיים כץ: חודש לשנה.

קריאה: ששה חודשים זה המקסימום.

חיים כץ: תשמע, זה תקופת אכשרה לא ארוכה.

חיים כץ: כשאתה הולך לחברת ביטוח, היום אתה הולך, עושה נגיד ביטוח פנסיוני, כל אזרח שחי בארץ, יש לו תקופת אכשרה, 3 חודשים, 4 חודשים, שאם קורה לו משהו, אין לו כיסוי.

חיים כץ: במשק הישראלי, לא בנושא של ביטוח בריאות ממלכתי, בכל נושא שאתה בא, עושה ביטוחים פנסיוניים, יש לך תקופת אכשרה.

חיים כץ: אתה עושה ביטוח חיים, יש לך תקופת אכשרה.

יואל חסון: אבל אתה עדיין לא נשאר בלי כלום.

יאיר זילברשטיין: פה זה לא תקופת אכשרה, זה רק תקופת המתנה.

יאיר זילברשטיין: אתה יכול להגיע חולה לחו"ל, ואחרי מספר חודשים, ואתה גם יכול לפדות את זה בכסף, אתה תהיה זכאי לכל הטיפולים, אפילו אם חלית בחו"ל במחלה שגם תעלה מיליוני שקלים למדינה, אתה ---

יואל חסון: אני רוצה להגיד לכם משהו.

יואל חסון: כמי שחי את הנושא של העם היהודי, אתם לא מבינים כמה הנושא הזה הוא מכשול אמיתי, כמה מדברים על זה, כמה זה מונע באמת מאנשים לעשות את המהלך הזה של עלייה וחזרה לארץ.

יואל חסון: אני אומר לכם, אני חי את זה, ויש פה אנשים שגם יכולים להעיד את הדבר הזה, שהגיעו לכאן.

יואל חסון: אנשים ממש רואים בזה מכשול.

יואל חסון: אגב, כמה זה הפדיון הזה, המדובר?

נועה בן-שבת: 9,630.

יואל חסון: זה המון כסף עבור אנשים שעושים מהלך של עלייה לארץ.

יואל חסון: זה המון כסף.

יואל חסון: זה כמעט היום, במושגים של הדולר היום, 3,000 דולר, וכשבאה משפחה שגם ככה יש לה הוצאות עצומות בעצם העלייה לארץ, זה עול גדול מאוד, ואולי גם לא מדובר על אחד.

יואל חסון: לכן הדבר הזה הוא באמת מכשול בפני אנשים שרוצים לעלות.

יואל חסון: אני אומר, זה מה שיפיל אותנו?

יואל חסון: אתה יודע, מדינת ישראל משקיעה בעולים שמגיעים ממדינות הרווחה, לא מארצות הברית, לא מעליית צפון אמריקה והאזורים הללו.

יואל חסון: משקיעה הרבה יותר מהסכומים הללו.

יואל חסון: אז דווקא מעולים שתורמים, שהעלייה שלהם לארץ היא עלייה שתורמת למדינה, הם יותר נותנים מאשר מקבלים, אז זה חלק קטן שנדרש מהמדינה לתת.

יואל חסון: תחשוב לדוגמא כמה עולה משפחה אתיופית שעולה לארץ.

יואל חסון: כמה מדינת ישראל משקיעה בה?

יואל חסון: ודווקא באלה שבאים מקנדה, מארצות הברית, מדינת ישראל כמעט לא משקיעה שום דבר.

יואל חסון: אז זה דבר קטן שמדינת ישראל מתבקשת להקל בו, שבאמת לדעתי, אדוני היו"ר, זה כסף קטן, ואני אומר לכם אמיתי, אני חי את העולם הזה.

יואל חסון: זה מכשול אמיתי.

יואל חסון: זה אלפי דולרים וזה מכשול.

יאיר זילברשטיין: את ההצעות הספציפיות האלה אני רואה כרגע לראשונה, אז אני אתייחס באופן עקרוני.

יאיר זילברשטיין: במדינת ישראל יש חוק ביטוח בריאות ממלכתי מאוד רחב ושוויוני לכלל אזרחי מדינת ישראל, ואחד הכללים שקבועים בכל ביטוח בריאות, כמו שאמר היו"ר, בביטוחים פרטים בטוח יש לא רק תקופת המתנה, יש גם תקופת אכשרה, שבן אדם לא יגיע אחרי שהוא כבר חלה, ויקנה את הביטוח.

יאיר זילברשטיין: במדינת ישראל לפי חוק זה ביטוח ציבורי.

יאיר זילברשטיין: הדבר הזה לא קיים.

יאיר זילברשטיין: כל בן אדם זכאי לטיפול מתי שהוא צריך.

יאיר זילברשטיין: יש התייחסות ספציפית לתושבים חוזרים, ויש איזה לוגיקה מאוד ברורה וסדורה.

יאיר זילברשטיין: יש מאות אלפי ישראלים שחיים בחו"ל.

יאיר זילברשטיין: אנחנו יודעים שביטוחי בריאות בחו"ל עולים הרבה כסף.

יאיר זילברשטיין: תושב ישראלי שהיה תושב בישראל לפני עשר שנים ועשרים שנה ושלושים שנה, לא יכול להסתמך על הביטוח הישראלי שלו, שהוא לא משלם את דמי ביטוח הבריאות, על אזרחי מדינת ישראל שכן משלמים את הביטוח עבור עצמם, שברגע שהוא יחלה---

חיים כץ: מאחורי הסיפור שאתה סיפרת, תגיד לי כמה אתה מוכן לשלם בשביל להביא את העולה הזה לארץ?

חיים כץ: או שאתה לא מוכן.

יאיר זילברשטיין: הממשלה משקיעה הרבה כסף בלהביא---

חיים כץ: למה?

חיים כץ: בשביל מה צריך אותם?

יאיר זילברשטיין: אם תרשה לי, אני אסביר את הלוגיקה של תחום הבריאות.

יאיר זילברשטיין: ביטוחי בריאות בחו"ל על דברים עיקריים כמו מחלות קשות, עולים עשרות אלפי דולרים בשנה, ותושב ישראלי יכול עכשיו לנסוע לחו"ל ל-40 שנה ולהסתמך באופן קבוע על הביטוח הישראלי שלו.

יאיר זילברשטיין: אם הבן אדם הזה חס וחלילה חלה במחלה קשה, שבמקום אחר הוא עולה---

יואל חסון: אם הוא צריך עכשיו לשלם עשרות אלפי דולרים על טיפול בארצות הברית, אז הוא יגיד רגע, ואני מוכן לעשות את הצעד הזה של לחזור חזרה לארץ, אז אני אשלם 3,000 דולר ונקבל את זה מייד.

יאיר זילברשטיין: הממשלה כבר הקלה בצורה מאוד מאוד משמעותית לפני שנתיים, והיא אמרה, עם כל ההיגיון של הדבר הזה, אם בן אדם הוא תושב חוזר, הוא יכול להמתין את התקופה הזאת והוא יוכל לפדות אותה בכסף, בסכום שהוא לא סכום גבוה, שגם לו היה היגיון מסוים, כי הוא עכשיו בא וזכאי לקבל שירותים רפואיים מהיום הראשון.

יואל חסון: אתה יודע מה, אתה פועל לרעתך.

יואל חסון: למה?

יואל חסון: כי דווקא מה אתה אומר?

יואל חסון: מי שחולה ומתוכננות לו הוצאות גדולות, הוא באמת, משתלם לו גם לעלות לארץ וגם לפדות את ה-3,000 דולר.

יואל חסון: דווקא לבריאים לא משתלם, כי לא מתוכננות להם הוצאות בריאות גדולות.

יואל חסון: ההיגיון שלך הפוך למעשה, כי אם אני חס ושלום צריך עכשיו להשקיע עשרות אלפי דולרים בעניין בריאותי, אני דווקא אשנה את מרכז חיי, אעלה לארץ ואקבל כאן טיפול דה לוקס ב-3,000 דולר.

יאיר זילברשטיין: אני מסתכל על זה בכמה היבטים.

יאיר זילברשטיין: אני לא חושב שמישהו ישנה את מרכז חייו בגלל ה-3,000 דולר האלה לכאן או לכאן.

חיים כץ: לא הבנת מה שהוא מדבר.

חיים כץ: מה שהוא אמר, שהעלות של הטיפול תעלה לו 100 אלף דולר.

חיים כץ: הוא, בשביל 100 אלף דולר משלם 3,000.

יאיר זילברשטיין: זה בדיוק מה שאני אומר.

יאיר זילברשטיין: המדינה כבר הטיבה עם אותו בן אדם, נתנה לו לפדות את זה בכסף שהוא לא שווה ערך.

חיים כץ: ואז השאלה הבאה, למה אין שכל ולארג'ים בכסף קטן?

חיים כץ: אם המדינה כבר נתנה לו הטבה, זה לא 3,000 דולר.

חיים כץ: זה בקושי 2,500.

חיים כץ: למה ב-2,500, למה המדינה לא משחקת, וב-2,500 אומרת לו---

יאיר זילברשטיין: שוב פעם, זה לא המדינה, זה כסף של המבוטחים.

חיים כץ: זה לא כסף של המבוטחים, תסלח לי.

חיים כץ: תסלח לי.

חיים כץ: אנחנו משלמים מס בריאות למס הכנסה, ואל תשב פה בוועדה ותספר לנו סיפורים.

חיים כץ: זה לא הולך לקופת חולים, זה לא הולך לשום מקום.

חיים כץ: אתה יושב פה ומספר לנו סיפורים, אז לפחות תספר סיפורים מבוססים.

חיים כץ: אם היינו יוצרים לנו קופה סגורה שהולכת לבריאות מהמס בריאות, זה אופרה אחרת.

חיים כץ: המס בריאות זה מס הכנסה.

חיים כץ: זה לא הולך לבריאות, זה לא מיועד לקופת חולים.

חיים כץ: זה לא הולך לסל התרופות, זה לא הולך לכלום.

יאיר זילברשטיין: קודם כל, כל דמי הבריאות הולכים לקופות החולים ולסל הבריאות, והממשלה משלימה מעבר לזה.

חיים כץ: נכון.

יאיר זילברשטיין: עדיין אזרחי מדינת ישראל שהיו תושבים, שילמו כל השנים עבור הזכאות שלהם, ואותו תושב חוזר לא שילם כל השנים האלה, ואם הוא רוצה לקבל את הביטוח הישראלי באופן מיידי, הוא נדרש לפדות את זה בסכום שהוא סביר אני חושב לכל הדעות.

חיים כץ: הוא סכום נמוך.

חיים כץ: בשביל זה השאלה, למה צריך לקחת ממנו את הסכום הנמוך בגלל שהוא נמוך?

חיים כץ: אם היית אומר ואללה, שלא ידפקו אותי, שלא יבוא בן אדם חולה, שעלות הטיפול 100 אלף דולר, ישלם 40 אלף דולר, 50 אלף דולר, יעשה את החשבון.

חיים כץ: היום כשאתה נותן לו 2,500 דולר, אומר ואלה זה, הוא ירתיע אותי עם ה-2,500?

חיים כץ: זה עולה לי 100, קח 2,500 ועוד 50 אלף דולר אני לוקח בית מלון או משכיר פה דירה וחי פה.

חיים כץ: יש גם מבצע היום.

חיים כץ: שלם 1 קבל 2.

חיים כץ: מבצע של משרד הקליטה.

חיים כץ: כל מי שיחזור עד ה-30 בספטמבר 2012, לא ישלם את ה-2,500.

יאיר זילברשטיין: עוד פעם, אני רוצה רק לציין.

יאיר זילברשטיין: אותו בן אדם, האופציה לפדות את זה בכסף, היא אופציה.

יאיר זילברשטיין: הוא לא חייב לעשות את זה.

יאיר זילברשטיין: הוא היה יכול להמשיך כמו שהוא שילם במשך 30 שנה ביטוח בריאות בחו"ל, הוא יכול להמשיך לשלם אותו עוד מספר חודשים.

יאיר זילברשטיין: אני לא חושב שהמצב היום מתיר איזה שהן עלויות שלא היו קיימות לו מלכתחילה.

יאיר זילברשטיין: הרי אותו בן אדם גר בחו"ל כל אותן שנים ושילם את הביטוח בריאות במשך 30 או 20 שנה.

יאיר זילברשטיין: עכשיו הוא מגיע למדינת ישראל, יש לו עוד תקופת המתנה של מספר חודשים, 3 חודשים, 6 חודשים מקסימום.

יאיר זילברשטיין: כל מה שנדרש ממנו לעשות, זה להמשיך לשלם עוד מספר חודשים את התשלומים שהוא שילם במדינה שהוא גר בה במשך כנראה עשרות שנים.

יאיר זילברשטיין: אם זה התאפשר לו כל השנים, זה אפשרי גם עכשיו.

יאיר זילברשטיין: מדינת ישראל נתנה לו אופציה, אם יותר זול לו לעשות את החישוב, ולפדות את זה באותם 9,000 שקלים בשביל להשתתף.

יאיר זילברשטיין: לפי המנגנון הסוציאלי שהחוק שלנו הוא חוק של ערבות הדדית, להשתתף גם בתשלום בשביל לקבל את השירות כמו כל אזרח ישראלי אחר.

חיים כץ: אוקיי תודה רבה.

מאיר שטרית: שמי מיכל שטרית רוול, אני היועצת המשפטית של משרד הקליטה.

מאיר שטרית: מה שרצינו להוסיף זה רק שני נתונים.

מאיר שטרית: א', אזרח ישראלי שעבר להתגורר בחו"ל ושוהה מעל חמש שנים, לא יכול, גם אם הוא נורא רוצה, להמשיך לשלם לביטוח הלאומי שבישראל כדי לשמור על רציפות הזכויות שלו.

מאיר שטרית: אז זה נתון אחד.

חיים כץ: בשנה הראשונה, לפי מה הוא משלם?

תלמה פרידברג: משלם מינימום.

חיים כץ: כמה זה מינימום?

תלמה פרידברג: זה 154 שקל ליום.

תלמה פרידברג: בשביל 154 שקל קונים כל הזכויות בביטוח בריאות.

חיים כץ: אוקיי, תודה.

תלמה פרידברג: במשפחה.

חיים כץ: טוב.

מאיר שטרית: נתון נוסף שרצינו להזכיר, זה הוזכר גם קודם, עניין המבצע.

מאיר שטרית: זה לא רק עכשיו שיש מבצע ארוך והממשלה משלמת חזרה לתושבים החוזרים האלה, אלא שבשנות ה-60 היה מבצע שגם ארך בין שנה וחצי לשנתיים כמעט, שבו כל מי שחזר, המדינה שילמה עבורו.

מאיר שטרית: זאת אומרת שבכל השנים האחרונות הממשלה הכירה בכך שיש כאן בעיה, והיא שילמה עבור אותם תושבים חוזרים.

מאיר שטרית: מי שמוזכר כאן בהצעת החוק, זה אפילו לא כל התושבים החוזרים.

מאיר שטרית: זה מי שיש לו משפחה שהיא עולה.

מאיר שטרית: זאת אומרת, היחידה המשפחתית עצמה היא עולה.

מאיר שטרית: אנחנו אגב במשרד הקליטה קוראים למשפחה הזאת משפחת עולים, ומכירים בה כיחידה אחת כזכאית לזכויות עולים מבחינתנו, כי זה נכון.

חיים כץ: הם תומכים בהצעת החוק.

מאיר שטרית: אנחנו היינו שמחים לתמוך בה.

מאיר שטרית: אנחנו לא יכולים לתמוך בניגוד לעמדת ממשלה.

יואל חסון: עמדת הממשלה היא בעד, נכון לעכשיו.

מאיר שטרית: אנחנו חושבים שמהותית זה נכון, כי אנחנו מתייחסים ליחידה המשפחתית שבה חלק עולים ואחד מהם הוא תושב חוזר, כיחידה משפחתית שלמה של עולים, ורק נאמר שמדובר במספרים הרבה יותר קטנים מאשר כלל התושבים החוזרים, והלוואי ויבואו אותם עשרות אלפים שהוא הזכיר קודם, שנמצאים בצפון אמריקה, אבל אנחנו מדברים על מספרים מאוד קטנים כרגע, כשמדובר על אלה, בני משפחה.

נועה בן-שבת: כמה אתם מעריכים שמדובר?

מאיר שטרית: 127 הגיעו מצפון אמריקה, בשנה.

חיים כץ: אוקיי.

חיים כץ: כן אדוני.

זאב גרשינסקי: זאב גרשינסקי, ארגון נפש בנפש.

זאב גרשינסקי: צריך להבין שאנחנו כארגון מאוד תומכים בחוק הזה.

זאב גרשינסקי: אנחנו כארגון בעצם רוצים להסיר את החסמים ובעצם רוצים לא לתת לאנשים האלה תירוצים.

זאב גרשינסקי: הצעת החוק הזאת מאפשרת בעצם לכל המשפחה לעלות, וזה מה שחשוב, להפסיק לתת לאנשים שרוצים לא לבוא לישראל, וזה מה שיעשה את זה.

חיים כץ: מי שבשביל 2,000 דולר לא רוצה לבוא לישראל, שלא יבוא.

חיים כץ: זה הצד השני של המטבע.

יואל חסון: זה מצטרף לסל הוצאות מאוד גדול, אדוני היו"ר, שתדע.

יואל חסון: סל ההוצאות של משפחה שעולה, אדוני היו"ר, הוא מוערך בעשרות אלפי דולרים.

יואל חסון: זה העתקת המגורים על המשמעויות שלה, היא עלות גדולה, וזה עוד סך עלות.

משה מאירי: משה מאירי ממאוחדת.

משה מאירי: קודם כל אין ספק שגם הקופות שנותנות את השירותים, הם רוצים להצטרף למפעל הציוני, ואני יכול להעיד שאני מכיר לכל הפחות שלוש קופות שמצטרפות לפעילויות גם של נפש בנפש וגם של משרד הקליטה והעלייה, בכנסים שהם עושים בחו"ל על מנת לצרף אליהם ולעזור בהבאת העולים והתושבים החוזרים, כמובן כל קופה מהאינטרסים שלה.

משה מאירי: גם אני מצטרף לעניין הזה הציוני, בייחוד שאנחנו מדברים פה על נפגעי נאצים.

משה מאירי: אף אחד לא יכול לעמוד בנושא הזה.

חיים כץ: זה לא האישיו פה.

משה מאירי: מה שאני רוצה להפנות את תשומת לב היו"ר ושאר חברי הוועדה הנכבדים, זה לא רק בתושבים חוזרים, גם בעולים חדשים.

משה מאירי: יש פה הרבה פעמים ניצול לרעה.

משה מאירי: אני מכיר באופן אישי לכל הפחות מרכז רפואי גדול ציבורי בארץ, שהעסיק משווקים או מקדמים של המרכז הרפואי הזה, בייחוד בארצות מה שהיה פעם מעבר למסך הברזל, כדי לאתר אנשים, יהודים חולים בעלי זכויות, להביא אותם לארץ, להנחית אותם בלוד.

שרי בכר: עורכת דין שרי בכר, המוסד לביטוח לאומי.

שרי בכר: שוב, כמובן להדגיש, הכספים שהם אינם כספים של ביטוח לאומי כמובן זה כספים שביטוח לאומי גובה עבור קופות החולים ומעביר.

שרי בכר: אני כבר רואה שיש פה תמיכה מסוימת של קופות החולים לעניין הזה.

שרי בכר: אני רק רוצה להדגיש, הדיון, לפחות כפי שהוצג ביניכם לבין נציג האוצר, זה דיון כללי על תושבים חוזרים, כשגם הצעת החוק המקורית וגם ההצעה שהונחה על השולחן, מדברת על אוכלוסיות מאוד ספציפיות.

שרי בכר: לכן אולי באמת כדאי למקד את זה באוכלוסיות, שהן חבר הכנסת חסון והן אולי האוצר, מסכימים בעצם על קידומה ועל בעצם לתת להם את הפטור מתקופת ההמתנה, ולא לדבר בכלליות על תושבים חוזרים, כי בעצם דיבור כזה בכלליות מייתר את סעיף 58.

שרי בכר: זה בעצם מבטל את סעיף 58, וברור לי שזו לא כוונת הוועדה וזה לא כוונת חברי הכנסת הנכבדים.

חיים כץ: כן אדוני.

יואל חסון: קודם כל אני רוצה לומר שאני מסכים לנוסח הוועדה כפי שהוא, ואני חושב שהנוסח הזה הוא מאוד מצמצם לאוכלוסיות מאוד ממוקדמות, וצריך גם לשים לב.

יואל חסון: אותו אדם שאנחנו מבקשים לפטור אותו, אני מדבר על סעיף 2, הוא צריך להגיע אפילו עם משפחה.

יואל חסון: זה חלק מאיזה שהיא קבוצה.

יואל חסון: זה לא שהוא בא גם לבד, הוא חלק מקבוצה.

חיים כץ: מוריד את הסכום באופן יחסי לכמות האנשים.

יואל חסון: כן.

יואל חסון: ולכן גם זה מצמצם את כמות האנשים בכלל שמגיע, וכמו שאתה מדמיין, זה סוג של מכשול בתוך משפחה.

יואל חסון: יש במשפחה אחד ורוצים שבמקרה שלו לא יהיה את הדרישה הזאת.

יואל חסון: לכן אני לנוסח הזה מסכים.

יואל חסון: אני אכנס להידברות עם שר האוצר בעניין הזה, וגם הגורמים הרלוונטיים, לנסות להשיג הסכמה.

יואל חסון: אולי באמת צריך לראות כמה שמדובר.

יואל חסון: אולי זה לא כזאת עלות תקציבית גדולה.

יואל חסון: אולי צריך לשכנע את האוצר לתמוך בזה.

חיים כץ: אוקיי, באווירה אופטימית זאת אני מודה לכם.

חיים כץ: הישיבה נעולה.

חיים כץ: תודה רבה.