ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 501, 2011-06-27 12:00

חיים כץ: צהריים טובים, כ"ה בסיוון, ה-27 ביוני 2011.

חיים כץ: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה והרווחה והבריאות.

חיים כץ: הנושא-הצעת חוק תמיכה בחולי הצליאק, התשס"ט-2009, של חבר הכנסת מאיר שטרית, פרוטוקול מספר 501.

חיים כץ: הגיע אלי נציג משרד האוצר.

חיים כץ: הוא אמר לי, יש התחייבות למאיר שטרית.

חיים כץ: יש למאיר שטרית התחייבויות חוץ מאשר לילדים החולים?

מאיר שטרית: בזמנו כשהיה דיון בכנסת בקריאה הטרומית, אני הגשתי את החוק, ועדת השרים היתה נגד החוק שלי.

מאיר שטרית: מקלף הגיש הצעת חוק שלו שהיתה הרבה יותר מינימלית משלי, ואני הצמדתי את החוק שלי אליה, ואז נשארה הדרישה שאני אקבל הסכמה, אקבל תנאים שמקלף קיבל.

מאיר שטרית: אני אמרתי שאני מוכן לעשות תאום עם הממשלה.

מאיר שטרית: עברה שנה, מאז אני מנסה לעשות תאום עם הממשלה.

מאיר שטרית: לצערי בינתיים לפחות ללא הצלחה, אלא אתמול קיבלתי טלפון מרפרנט של משרד המסחר והתעשייה, שאמר לי שהם מתנגדים לסבסוד באמצעות מס, אבל אין להם שום התנגדות לכך שקופת חולים תעשה את הסבסוד הזה כמו שאחת החלופות שהצעתי, אז נשמע אם יש פה נציגי ממשלה שאפשר לדבר איתם ולפתור את הבעיה, בבקשה.

מאיר שטרית: אם לא, מקסימום נלך לקרב בכנסת ובכנסת נצביע נגד, שיפילו את זה.

מאיר שטרית: אז אם משרד הבריאות יכולים להגיע להסכמה, נעשה את זה בהסכמה כזאת.

מאיר שטרית: אין סיבה בעולם שאדם שמשלם ביטוח רפואי והבן שלו נהיה חולה בצליאק, שהאלטרנטיבה לא לתת לו מזון בלי גלוטן, מביאה לכך שהוא יחלה במחלות מעיים כולל סרטן, מספיק חולה אחד לכסות את כל העלות של מאות משפחות שחולות בסרטן.

מאיר שטרית: זה בעיה שבכל העולם פתרו אותה.

מאיר שטרית: בהולנד, בצרפת, ברוב מדינות אירופה נתנו תשובה בנוסח שאני מציע.

חיים כץ: יש פה נציגי תמ"ת?

חיים כץ: לא באו היום?

רחל אדטו: רק מילה להוסיף על מה שאמר מאיר שטרית.

רחל אדטו: יש מנגנון מאוד ברור למזון למחלות מסוימות, וכל שנה בעשור האחרון, דרך המנגנון של ועדת סל התרופות נכנסים מיני מזונות למיני מחלות, כאשר יש קשר ברור לגמרי מן הסוג הזה ולכן מבחינה זאת כל מנגנון שמוצע לחייב את הקופות, אני לא רואה דרך וולונטרית שקופות יקחו את זה על עצמן, אלא אם כן יוחלט בהסכמה שזה נכנס למסגרת מנגנון סל התרופות.

מאיר שטרית: זה מה שאמר אתמול ההוא מהתמ"ת, שאם העניין הזה, משרד הבריאות הסכים שיוגש לסל התרופות והם לא התנגדו להכניס אותו.

חיים כץ: אוקיי.

חיים כץ: אנחנו התחלנו את הדיון כנראה יותר מדי מוקדם, למה התמ"ת לא יכול היה להגיע.

חיים כץ: אז אמר חבר הכנסת מאיר שטרית המציע, שאתמול היה לו טלפון מהתמ"ת.

מאיר שטרית: מהרפרנט של האוצר בתמ"ת.

ערן הכהן: רפרנט של התמ"ת במשרד האוצר באגף תקציבים.

חיים כץ: זה אתה?

ערן הכהן: אני הרפנרט, לא---, הרכז---

מאיר שטרית: מי זה, איך קוראים לו?

ערן הכהן: אורן.

חיים כץ: אתה היית לידו כשהוא דיבר?

ערן הכהן: לא.

חיים כץ: אתה קיבלת את ההנחיות שהוא קיבל, לדבר?

ערן הכהן: כן.

חיים כץ: הוא אמר לך מה הוא דיבר?

ערן הכהן: כן.

חיים כץ: טוב, דבר.

ערן הכהן: מה שאורן אמר, זה שאנחנו כצוות של תמ"ת, משרד האוצר, מתנגדים לסבסוד של מוצרים כמו שמופיע בהצעת החוק, ושאם במנגנונים של משרד האוצר יש אפשרות לתת את התמיכה לחולי הצליאק, לנו כרפרנטים של משרד התמ"ת אין בעיה.

מאיר שטרית: זה אותו צד.

צביה דורי: שמי צביה דורי, אני המפקחת על המחירים במשרד התמ"ת.

צביה דורי: היו לי בעבר הרבה פגישות עם האגודה של חולי צליאק ועם משרד הבריאות.

צביה דורי: כיום משרד הבריאות מסבסד את הקמח לחולי צליאק ברשות השיווק, ומשווה את המחיר שלו למחיר של קמח רגיל.

מאיר שטרית: זה כבר קורה?

צביה דורי: זה קורה כבר הרבה שנים.

מאיר שטרית: אני יודע שהתקנה עברה על ידי משרד הבריאות בעקבות הצעת חוק שלנו המקורית שעלתה, הטרומית.

מאיר שטרית: עברה תקנה במשרד הבריאות שהביאו אותה אלינו לידיעתנו, אם אתה זוכר, שאמרו שמחיר הקמח יהיה כזה שהמחיר של הלחם שיווצר ממנו, יהיה שווה למחיר הלחם האחיד.

מאיר שטרית: מה שקורה בפועל היום, שמחיר הלחם שנמכר לחולי צליאק בלי גלוטן במאפיות, יש יצרן אחד שעשה מבצע, אז אצלו הלחם עולה 16 שקל לעומת 4 שקל מחיר לחם אחיד.

מאיר שטרית: אצל אחרים זה עולה 24 שקל, פי 6 מאשר הלחם האחיד.

מאיר שטרית: זאת אומרת, שום דבר לא השתנה.

צביה דורי: אז משרד הבריאות יוכל להגיד לך ממתי.

צביה דורי: אני יודעת שזה הרבה שנים.

צביה דורי: הם יוכלו להגיד לך את התאריך המדויק.

צביה דורי: אני לא משרד הבריאות.

חיים כץ: הם יגידו את התאריך המדויק.

חיים כץ: הם יגידו בכמה הם מסבסדים.

חיים כץ: הם יגידו בכמה מוכרים את הלחם הזה.

צביה דורי: מה שבדקנו, קודם כל אם זה שייך למישהו, זה לא שייך למשרד התמ"ת, זה שייך למשרד הבריאות כל הנושא הזה, כי אנחנו לא מתעסקים בהכנסה לפיקוח מטעמי בריאות.

צביה דורי: משרד הבריאות מתמחה בזה.

צביה דורי: אם יש הצעת חוק, אנחנו מבקשים להעביר את כל הנושא למשרד הבריאות במסגרת סל תרופות שמוכר או מסגרת אחרת.

צביה דורי: מה שאני רוצה להוסיף, שאנחנו בזמנו בדקנו את כל הנושא של עלות הלחם לחולי צליאק.

חיים כץ: גם את הפיקוח על ביצוע החוק, להעביר למשרד הבריאות?

צביה דורי: אני רוצה להסביר עוד משהו.

צביה דורי: חוק הפיקוח על מחירים בנוי ככה שלכל משרד יש מפקח על המחירים שנמצא במשרד שלו, ויש--- מחירים שיושב במשרד האוצר.

צביה דורי: גם למשרד הבריאות יש מפקח על המחירים.

צביה דורי: הוא אחראי על מחירי התרופות.

רחל אדטו: אבל למה כל המוצרים שנטולי גלוטן לא יכולים להיכנס לפיקוח על המחירים?

רחל אדטו: זה היה פותר את הבעיה.

צביה דורי: אני אומרת שהשר האחראי יהיה שר הבריאות.

צביה דורי: אני לא אומרת שלא.

רחל אדטו: משרד הבריאות לא ילך לסופרמרקטים שלכם יש את המנגנון ללכת לסופרמרקטים.

צביה דורי: מה שאני רוצה להוסיף עוד, שבזמנו בדקנו למה מחיר הלחם שלא מכיל גלוטן יקר, מסתבר שהעלויות שלו מאוד יקרות.

צביה דורי: גם עלות היצור וגם בייחוד עלות ההפצה שלו מאוד מאוד יקרים.

צביה דורי: זה לא שיש רווח מאוד גדול.

צביה דורי: פשוט עלויות ההפצה מאוד יקרות.

צביה דורי: זה נמכר רק בחנויות טבע.

צביה דורי: זה לא נמכר ברשתות.

חיים כץ: עם מי חבר הכנסת מאיר שטרית צריך לתאם את קידום החוק הזה, ששנה הוא לא יודע עם מי לתאם.

חיים כץ: אתם אומרים שזה לא מעניין אתכם.

חיים כץ: יש פה נציגי משרד הבריאות?

מרינה אוסטפלד: כמובן.

מרינה אוסטפלד: צהריים טובים, אני מרינה אוסטפלד מלשכה משפטית של משרד הבריאות.

חיים כץ: יש מישהו שלא מהלשכה המשפטית?

חיים כץ: מישהו שנוגע ללב ליבו של העניין?

מרינה אוסטפלד: כן נוגע ללב ליבו, יושב לידי, איש מקצוע.

חיים כץ: יש אפשרות שאתם במשרד הבריאות תשבו עם חבר הכנסת מאיר שטרית, תנסו לקדם את החוק הזה בשלבים, במשהו על מנת לעזור לחולי הצליאק במדינת ישראל?

חיים כץ: יש אופציה כזאת?

מאיר שטרית: הרכז אמר לי שהוא יתנגד אם יכניסו את זה לסל התרופות, שהאוצר לא מתנגד.

מאיר שטרית: זה נכון?

אבידור גינסברג: אבידור גינסברג, המחלקה לתזונה, משרד הבריאות.

אבידור גינסברג: אנחנו תומכים בכך שכל טכנולוגיה תעבור דרך סל התרופות, סל הטכנולוגיה.

אבידור גינסברג: לא משנה אם זה תרופה או טכנולוגיה או מזון לחולי צליאק.

אבידור גינסברג: זו בעצם העמדה של המשרד.

אבידור גינסברג: כרגע המשרד במשך הרבה שנים, אמרה את זה קודם צביה דורי והיא צודקת, מסבסד תערובת קמח להכנת לחם ללא גלוטן, והמחיר לו ברשתות השיווק זהה למחיר של קמח רגיל, קמח לבן רגיל שקונים ברשתות השיווק.

אבידור גינסברג: זה כרגע מה שהמשרד מסבסד מהתקציב שלו.

חיים כץ: בכמה?

אבידור גינסברג: אני לא זוכר את העלויות, אבל חולה הצליאק שנכנס היום ברשת השיווק וקונה את התערובת הזאת, קונה את זה במחיר שהוא היה קונה קילו קמח רגיל.

מאיר שטרית: איך הם יודעים שהוא חולה צליאק?

מאיר שטרית: צריך להביא אישור רפואי?

אבידור גינסברג: הוא לא צריך להביא אישור.

אבידור גינסברג: כל מי שרוצה לקנות את התערובת הזאת, קונה את התערובת הזאת במחיר שווה ערך לקמח לבן, כאשר ההתחשבנות אחר כך נעשית, אני לא זוכר אם זה באמצעות הקופות, אני צריך לבדוק את זה שוב אם זה באמצעות הקופות או היצרן, אבל בכל מקרה לדעתי זה באמצעות היצרן.

אבידור גינסברג: כל כמה שנים זוכה יצרן או משווק אחר במכרז בנושא הזה.

אבידור גינסברג: אבל שוב, הסבסוד הוא סבסוד ישיר, כלומר הבן אדם לא צריך להיכנס ולהגיד אני חולה צליאק, תנו לי את זה במחיר מיוחד.

אבידור גינסברג: לגבי יצרנים, יש כבר סיפור יותר מורכב.

אבידור גינסברג: אני לא כל כך רוצה להיכנס לשיקולים הכלכליים של היצרנים.

אבידור גינסברג: את הלחם הזה לא מייצרים במסות, מייצרים את זה בכמויות מאוד קטנות מכיוון שהאוכלוסיה שזקוקה לו, מן הסתם אוכלוסיה הרבה יותר קטנה במסות שלה, ולכן מייצרים את זה בכמויות של בוטיק.

אבידור גינסברג: אז יש סיפור של עלויות שינוע וכדומה וכדומה.

אבידור גינסברג: לכן אני אומר, לגבי שאר הדברים, וזה בעצם העמדה של המשרד, שכל סוג של טכנולוגיה נוספת מעבר לסבסוד שקיים היום לתערובת הקמח ללא גלוטן, תידון בוועדת הסל.

אבידור גינסברג: זה בעצם העמדה.

חיים כץ: אוקיי, גן גבירתי.

רקפת שפר: אני רקפת שפר מעמותת צליאק.

רקפת שפר: אני רוצה להגיד שני דברים, אחד על הקמח, אחד על סל התרופות.

רקפת שפר: הקמח הזה מיוצר על ידי חברת גלעם כבר במשך הרבה מאוד שנים, כל פעם תחת שם תג אחר.

רקפת שפר: גם היום גלעם היא זו שמייצרת את הקמח.

רקפת שפר: אני פשוט בקיאה, כי אני ישבתי בחלק מהדיונים.

רקפת שפר: יש התחשבנות ישירה בין משרד הבריאות ובין גלעם.

רקפת שפר: משרד הבריאות מסבסד בערך 3 ומשהו שקלים על קמח שנמכר.

חיים כץ: על כל קילו.

רקפת שפר: בוודאות, אם לא יותר.

רקפת שפר: יש מחיר מומלץ לקמח, שהוא המחיר של קמח אחיד.

רקפת שפר: זה לא מחיר מוצר בפיקוח.

רקפת שפר: דיברנו על זה כמה פעמים בזמנו עם צביה דורי.

רקפת שפר: זה נשאר מוצר לא בפיקוח ויש רשתות שמוכרות ב-6 ויש כאלה שב-4.5, תלוי איפה קונים.

רקפת שפר: הקמח הזה מסובסד רק לצרכן והוא לא מסובסד ליצרן.

רקפת שפר: מאוד חשוב לי שיש פה נציגים של יצרני מזון ללא גלוטן, שהם יספרו אם הקמח הזה היה מסובסד גם עבורם, האם הלחם היה יותר זול?

רקפת שפר: אני מעדיפה שהם יענו בעצמם, כי אני לא מייצגת אותם.

רקפת שפר: חשוב לי להגיד משהו על סל התרופות.

רקפת שפר: עוד כשדני נווה היה שר הבריאות אני נפגשתי איתו והוא הציע לנו את ההצעה של סל התרופות, שנכניס את המזון ללא גלוטן, ואנחנו עשינו עבודה מאוד מקיפה.

חיים כץ: וועדת הסל לא תכניס אותו.

רקפת שפר: היא אפילו לא דנה.

חיים כץ: נו, בטח שלא.

חיים כץ: הם לא הולכים לכיוון הזה בכלל.

חיים כץ: מי פה מהיצרנים?

תומר בר-מאיר: תומר מחברת בראל.

חיים כץ: אתה לא קונה קמח מסובסד?

תומר בר-מאיר: לא.

תומר בר-מאיר: יש לי טיפה הסתייגות מהמילה קמח ללא גלוטן, כי זה כמו שאמרו הנציגים, זה לא קמח ללא גלוטן, זה תערובת.

תומר בר-מאיר: מזה מתחיל העניין, של להחליף קמח חיטה בתחליף אחר, אין תחליף אחד שהוא מושלם.

תומר בר-מאיר: צריך לייצר איזה שהיא תערובת של מספר חומרים, כל אחד עם התערובת שלו.

תומר בר-מאיר: יושבים פה עוד מתחרים שלי.

תומר בר-מאיר: כל אחד, יש לו את המתכונים שלו, התערובות שלו, החומרים המיוחדים שלו.

תומר בר-מאיר: אני יכול להגיד לכם שעל מוצרים שלי יש סדר גודל של 20 עד 30 רכיבים שונים, רכיבי אבקה.

תומר בר-מאיר: אני בכלל לא מדבר על הנוזלים, המים, ביצים וכאלה.

תומר בר-מאיר: אין לי מתכון אם הקמח קונדיטור.

תומר בר-מאיר: אין לי מתכון שעובד איתו.

תומר בר-מאיר: מבחינתי הוא לא מתכון טוב ואני גם לא מכיר הרבה צרכניים חולי צליאק ואחרים, שגם מצליחים לעשות איתו לחם, שאני חושב שהוא טעים.

תומר בר-מאיר: אני קצת משוחד, אבל אני חושב שהלחם שלי הרבה יותר טעים.

תומר בר-מאיר: הרבה יותר טעים וגם טכנולוגית הוא קצת יותר טוב.

תומר בר-מאיר: הוא מחזיק יותר זמן מעמד.

תומר בר-מאיר: הוא פחות מתפורר.

חיים כץ: ואם הוא כל כך לא טוב, למה מסבסדים אותו?

תומר בר-מאיר: כי לגשת למכרז לייצר את הקמח, זה לא דבר פשוט.

תומר בר-מאיר: לדעתי, אם אני לא טועה, הוא יצרן הלחם ללא גלוטן היחיד היום שמאושר בארץ עם כל הרישיונות והתקנים.

תומר בר-מאיר: בכלל, התקן למי הוא יצרן מאושר על ידי משרד הבריאות לייצר מזון ללא גלוטן, יש הרבה דרישות סף.

אורי אורבך: מה צריך לסבסד לך?

תומר בר-מאיר: זה שתי תשובות.

תומר בר-מאיר: אם רוצים להוזיל, כל דבר שיסבסדו, יוזיל בדרך זו או אחרת.

תומר בר-מאיר: אם רוצים להוזיל משמעותית, הקמח זה לא מספיק.

תומר בר-מאיר: יש לי פה תחשיב.

תומר בר-מאיר: אני כמובן מדגיש שזה ספציפית למוצר שלי.

תומר בר-מאיר: אני לא רוצה להתחייב למתכונים אחרים.

רחל אדטו: יש לך רק קמח, או שאתה עושה עוד מוצרים נוספים?

תומר בר-מאיר: אני עושה לחם, לחמניות, פיתות, עוגות, עוגיות.

מאיר שטרית: הפסטות, יש יבוא מחוץ לארץ של פסטות ללא גלוטן.

מאיר שטרית: יש המון מוצרים כאלה בלי גלוטן.

מאיר שטרית: הבעיה, שאין להם כסף לקנות, כי זה עולה יותר יקר.

מאיר שטרית: הרעיון שלי היה להכניס את זה כסל תרופות, שאנשים יקבלו כל חודש כהכרה בהוצאות תרופות.

מאיר שטרית: זה מה שעושים בעולם.

תומר בר-מאיר: אז בסופו של יום, בלחם, שזה במקרה שוקל , אבל לדעתי בין הכבדים בשוק, עלות חומר הגלם שלו היא בסך הכול 3.30 שקלים.

תומר בר-מאיר: זה יותר מ-3 לדעתי ממאפיה רגילה, אבל זה עדיין לא מאות שקלים ולא עשרות שקלים.

תומר בר-מאיר: הבעיה העיקרית מתחילה כמו שאני רואה את זה, זה א', בעצם זה שאנחנו יצרני בוטיק.

תומר בר-מאיר: אנחנו משלמים שכר דירה, עובדים במשמרת אחת, מייצרים מעט מוצרים.

חיים כץ: פה אתה מכניס תערובת של ?

תומר בר-מאיר: זה הלחם.

תומר בר-מאיר: מתוך זה בערך 50% זה אבקה, סדר הגודל.

חיים כץ: זה התערובת.

חיים כץ: האבקה שווה ערך לתערובת.

תומר בר-מאיר: בדיוק.

חיים כץ: כמה המשקל של התערובת?

תומר בר-מאיר: הלחם הוא .

תומר בר-מאיר: יש פה בערך 300 וקצת גרם אבקה.

חיים כץ: זאת אומרת סבסוד של שקל.

תומר בר-מאיר: קצת יותר.

חיים כץ: זה 1.30 שקל לכל הכמות.

חיים כץ: הוא אומר 3 שקלים לקילו.

חיים כץ: 3 שקלים לקילו, יש לו פה 1.30 שקל.

תומר בר-מאיר: זה לא 3 שקלים לקילו.

תומר בר-מאיר: יש פה הרבה מים.

חיים כץ: הם אמרו, קילו תערובת-3 שקלים סבסוד.

חיים כץ: זה המספר?

רקפת שפר: הסבסוד לקילו קמח, בין 3 ל-4 שקלים.

חיים כץ: בכמה הם יכולים לסבסד כיכר לחם שהם לא מסבסדים?

חיים כץ: כמה עולה כיכר לחם כזאת?

תומר בר-מאיר: לצרכן, מגיע ל-21 שקלים.

מאיר שטרית: איך אתה מגיע מ-3 שקלים ל-21?

תומר בר-מאיר: בסופו של יום העלות שלי היא כולל כל ההוצאות הנלוות, עולה לי 8.60 לייצר את הלחם הזה, ונמכר, יוצא ממני ב-9.83.

תומר בר-מאיר: המרווח שלי הוא, זה מה שחיפשתם, זה 1.24 שקלים.

תומר בר-מאיר: משם מתחילות עוד הרבה עלויות אחרות.

תומר בר-מאיר: יש מפיץ, בעיקר כי אין ביקוש, אז מגיעים לנקודת מכירה פעם בשבועיים.

תומר בר-מאיר: אי אפשר לתת לחם טרי.

תומר בר-מאיר: הובלה בקירור זה סדר גודל מרווח של 25%.

חיים כץ: 40%.

חיים כץ: יוצא ממך ממאפיה המוצר עם כל העלויות שלך של החומרים והכול, 40% מהמחיר.

תומר בר-מאיר: שליש, כן.

תומר בר-מאיר: 8.60 מתוך 21.

תומר בר-מאיר: זה נשמר בהקפאה.

תומר בר-מאיר: המרווח, בתי טבע ככלל אצבע, עושים המחיר שאני קונה כפול 1.6, זה המחיר המומלץ לצרכן.

חיים כץ: 60%?

תומר בר-מאיר: 60% כולל המע"מ.

תומר בר-מאיר: אם מפרטים, יוצא שהמרווח לחנות הוא 4.40 לפני הוצאות שלו.

תומר בר-מאיר: יוצא ממני ב-8.60.

חיים כץ: נמכר ב-21 שקל.

תומר בר-מאיר: ב-21 שקלים.

תומר בר-מאיר: קשה מאוד לשלוט במחיר שהחנויות מבקשות.

חיים כץ: יש פה עוד מישהו שמייצר לחם?

חיים כץ: גם אצלך הפערים הם כאלה?

מיכאל חדד: כמעט זהים.

חיים כץ: כמה תחנות יש מכם הלאה?

חיים כץ: יש אחד, המוביל.

מיכאל חדד: יש את המפיץ.

חיים כץ: המוביל זה המפיץ, והחנות.

תומר בר-מאיר: אני מבחינתי, מע"מ זה גם.

תומר בר-מאיר: בגלל שהמוצר נורא יקר, אז גם מע"מ, בגלל שהוא מחושב באחוזים.

מאיר שטרית: אבל את המע"מ אתה יכול לקזז.

תומר בר-מאיר: לא, 8.60 זה העלות שלי.

תומר בר-מאיר: ממני הוא יוצא ב-9.83.

חיים כץ: נשאר להם 11.20 שקל.

תומר בר-מאיר: מפיץ, חנות, מע"מ.

חיים כץ: הם לוקחים 5 שקלים כל אחד.

תומר בר-מאיר: החשוב הוא פחות כמה לוקחים, אלא כמה נשאר בכיס.

תומר בר-מאיר: הרי בסופו של דבר עסקים למטרת רווח, להגיד לך שאני יודע להיכנס לכיס של המפיץ וכמה הוא מרוויח?

תומר בר-מאיר: לא יודע, עם כל סיפורי הדלק והעניינים ומשאיות ודו"חות.

מאיר שטרית: מה היקף הייצור שלך?

מאיר שטרית: כמה לחמים אתה מייצר בחודש, בשבוע?

תומר בר-מאיר: זה עצוב, אבל אנחנו עובדים היום במשמרת אחת ואני מייצר בממוצע, תלוי איך סופרים את זה, בסביבות 25 עד 30 אלף מוצרים בחודש.

מאיר שטרית: 25 עד 30 אלף לחמים.

תומר בר-מאיר: מוצרים.

תומר בר-מאיר: יש לי 40 ומשהו מק"טים שונים, מתערובות.

תומר בר-מאיר: בגלל שאני חושב שהתערובת המסובסדת היא לא טובה, יש לי תערובת יותר טובה והיא נמכרת ב-19 שקלים לצרכן.

תומר בר-מאיר: למה?

תומר בר-מאיר: קודם כל זה יותר יקר.

תומר בר-מאיר: אני לא מסובסד פה.

רחל אדטו: הרעיון של פיקוח על מחירים---

חיים כץ: זה היה מביא את זה ל-18 שקל ואם היו מסבסדים את הלחם הזה, זה היה מביא את זה ל-15 שקל.

חיים כץ: כן גבירתי.

כרמית יעקב: שלום, שמי כרמית יעקב ואני אמא לילד חולה צליאק כבר 10 שנים.

כרמית יעקב: אני יזמתי עצומה לפני שנתיים וחצי, כי אני כבר לא מסוגלת לעמוד במחירים המטורפים של המוצרים.

כרמית יעקב: אתם בעצמכם מכנים אותם מזון בוטיק ואני אם חד הורית והמזון בוטיק הזה בשבילי הוא משהו שאני לא יכולה להרשות לעצמי.

כרמית יעקב: אני לא מדברת על עוגות, אני לא מדברת על סופגניות בחנוכה.

כרמית יעקב: אני לא מדברת על אוזני המן.

כרמית יעקב: אני מדברת אך ורק על המזון הבסיסי ביותר.

כרמית יעקב: אנחנו מדברים פה על לחם, וה שאיפה שלי שיסבסדו את המזון הזה, כי כשאני הקמתי את העצומה ועד היום, אני מקבלת מאנשים רבים אימיילים שאומרים לי, אנחנו איתך, גם אנחנו במצב הזה.

כרמית יעקב: יש משפחות עם שלושה ילדים.

כרמית יעקב: אם אני צריכה להגיע לחנות ולבחור לילד שלי ב-100 שקלים שיש לי אם לקנות לו לחם או לפנק אותו בעוגיות, זה אבסורד.

כרמית יעקב: זה ילד.

כרמית יעקב: הוא רואה ילדים בכיתה והוא בא הביתה והוא מספר לי והוא בוכה, ואתם יושבים פה.

כרמית יעקב: הבריאות זורקים על האוצר והאוצר על התמ"ת וכל אחד זורק על השני וכולם רואים רק סטטיסטיקות ורק מספרים.

חיים כץ: אני חושב שהתלונות שלך הן לא במקום הנכון.

חיים כץ: פה הדלת פתוחה ויש אור, אבל פה הם אלה שמנסים לעזור לך.

כרמית יעקב: נכון, נכון.

חיים כץ: מאיר לא אשם בטענות שלך, למה הוא רוצה לחוקק חוק ולשפר את זה.

חיים כץ: אז הוא לא אשם.

כרמית יעקב: אני מודה למאיר שטרית מאוד, כי הוא כבר שנתיים וחצי בעצם נלחם בשביל שהצעת החוק הזאת תעבור.

כרמית יעקב: בסופו של דבר אנחנו מדברים פה על מספרים, על סטטיסטיקות, על כמויות.

כרמית יעקב: יש אנשים שאין להם מה לאכול, ובן אדם שלא שומר על דיאטה קפדנית, זה חולה הסרטן הבא.

כרמית יעקב: זה מה שיקרה.

כרמית יעקב: אם אני צריכה לבחור אם הילד שלי צריך לאכול לחם רגיל כי אין לי כסף, או לחם מסובסד שעולה לי הון תועפות, אני אבחר ללכת לעבוד בכל עבודה, מהבוקר עד הלילה בשביל שלילד שלי יהיה מה לאכול.

כרמית יעקב: מישהו צריך לפתוח את העיניים בממשלה ולהתעורר.

כרמית יעקב: פשוט זה לא הגיוני.

כרמית יעקב: מדובר פה בלחם.

כרמית יעקב: זה מצרך מזון בסיסי.

כרמית יעקב: לחם נגמר ביומיים.

כרמית יעקב: זה פשוט לא יאמן.

כרמית יעקב: אני קונה אותו.

כרמית יעקב: אני לא מספיקה לסובב את הראש, נגמר הלחם.

כרמית יעקב: מה אני יכולה להגיד לו שהוא בא, אומר לי אמא, אני רוצה פיצה, אני רוצה קורנפלקס.

כרמית יעקב: אנחנו מדברים פה על מותרות.

כרמית יעקב: זה פשוט מזון בוטיק, אבל לי, במצב שאני נמצאת בו היום, אין כסף יותר לקנות לחם לילד שלי.

חיים כץ: אוקיי.

חיים כץ: כן גבירתי.

מירטה סליה אורן: שמי מירטה אורן, אני לפני הכול אמא של ילד חולה צליאק כבר כמעט 30 שנה, ואני הראשונה שהכניסה את כל המוצרים של ללא גלוטן לארץ כשהוא היה כלום.

מירטה סליה אורן: היום יש לי את המותג "דגש".

מירטה סליה אורן: אני דואגת להכניס ולהרחיב את המוצרים של ללא גלוטן.

חיים כץ: מה את עושה חוץ מזה שאת אמא לילד חולה גלוטן?

מירטה סליה אורן: יש לי מותג שהכנתי לפני 4 שנים, שנקרא "דגש".

מירטה סליה אורן: מפעלים מייצרים לפי ידע שלי, וכל זה מוצרים ללא גלוטן.

מירטה סליה אורן: אני מפיצה את זה ב-400 מקומות.

חיים כץ: כמה עולה היום מוצר שלך?

מירטה סליה אורן: יש לי הרבה מוצרים.

מירטה סליה אורן: יש לי 100 מוצרים.

קריאה: היא החלוצה בארץ בתחום הצליאק.

קריאה: היא ממעיטה ממה שהיא אומרת על עצמה.

קריאה: היא חלוצה בארץ.

מירטה סליה אורן: מישהו החליט בחודשים האחרונים שלמחלה, קוראים לה דגמת.

מירטה סליה אורן: בסדר, אפשר לקבל, אבל שמישהו כותב כל הזמן במקום גלוטן, דחקן.

מירטה סליה אורן: בכל שפה שאתה רוצה, מדברים על גלוטן, גם בספרדית וגם בצרפתית וגם באנגלית.

מירטה סליה אורן: אף אחד לא ידע.

מירטה סליה אורן: תשאלו אותי מה זה דחקן?

מירטה סליה אורן: אני אפילו הייתי מופתעת כשקיבלתי באימייל את החוק.

מירטה סליה אורן: זה דבר אחד שאני רוצה להגיד לכם.

מירטה סליה אורן: אני כאמא אופה עם הקמח המסובסד יותר מעשרים שנה.

מירטה סליה אורן: הקמח הוא קורנפלור משופר.

מירטה סליה אורן: אם אנחנו לוקחים קורנפלור ונעשה איזה שיפור או נערבב עם עוד קמח, זה מה שיש.

מירטה סליה אורן: הקמח הזה הוא קמח לא טוב.

מירטה סליה אורן: כשאופים, יש לו ריח לא טוב, ועד היום אני ממשיכה לעשות, כי הבן שלי, זה מה שהוא גדל עם זה ואני אופה בעצמי.

מירטה סליה אורן: 4.5 שקל עולה, אבל זה לא קל לאכול את הדבר הזה.

מירטה סליה אורן: גם כל היצרנים, אני בקשר איתם שנים, לא משתמשים בקמח הזה, כי אין טעם.

חיים כץ: וזה הקמח שמסובסד.

מירטה סליה אורן: זה הקמח שמסובסד.

מירטה סליה אורן: עוד דבר שאני רוצה להגיד לכם, העניין הזה שהיה פה שיח בקשר ל-ppm20.

מירטה סליה אורן: זה נושא אחר לגמרי.

מירטה סליה אורן: זה עזר מאוד לאנשים.

מירטה סליה אורן: אני במושגים שלי יכולתי לכתוב פחות 20ppm, אז אנשים עכשיו רואים נגישות לכל מיני מוצרים, גם מוצרים רגילים שאין להם גלוטן, אבל הם לא ידעו.

מירטה סליה אורן: זה נושא אחר.

מירטה סליה אורן: מה שחבר כנסת שטרית רוצה לעשות, זה לעזור לאנשים שצריכים לעזור.

מירטה סליה אורן: יש לא מעט אנשים שצריכים עזרה פה בארץ.

חיים כץ: תשמעי, את מחלוצות המאבק או מחלוצות הפתרון.

חיים כץ: איפה את רואה את הפתרון?

מירטה סליה אורן: קודם כל צריך לקחת בחשבון, אני מוציאה במותג שלי שקדי מרק.

מירטה סליה אורן: הכמויות שאני עושה לא יכולים להיות שווה למה שעושה אוסם או חברה אחרת.

מירטה סליה אורן: זה בעיה, כי הכמות של אנשים שאנחנו עובדים, היא קטנה מאוד.

מירטה סליה אורן: גם מיתוג של מוצר עולה לך הרבה.

חיים כץ: כמה אנשים יש בארץ, חולי צליאק?

מירטה סליה אורן: 30 אלף מאובחנים.

מירטה סליה אורן: אני חושבת שאחד מהפתרונות, כמו שנתנו סבסוד של הקמח והרבה מאוד אנשים קונים את הקמח חופשי, ישר 4.5-5 שקל, בסופרים, בבתי טבע וכו', צריך לחשוב שמשרד הבריאות שמסבסד שלא מעט מילונים אני מאמינה, שהסבסוד יגיע ישר ליצרן.

מירטה סליה אורן: שישר יגיע לצרכן.

חיים כץ: לא לקמח הזה, לאבקה אחרת.

חיים כץ: הצרכן לא יודע לקנות במקומות אחרים.

חיים כץ: היא אומרת, תן לה ליצרן ותדרוש ממנו מחיר בפיקוח.

תומר בר-מאיר: אם מחפשים פתרון אמיתי, אני חושב שצריך קודם כל, א', למצוא פתרון אמיתי ואחר כך לראות גם איך מייצרים אותו.

תומר בר-מאיר: אני חושב שההגדרה שאנחנו רוצים, שלחם יימכר ללקוח במחיר שווה לכל כיס, אני לא רוצה להתחייב על איזה מחיר, צריך לדעתי שאם הממשלה מחליטה להתערב ולהיכנס לנושא הזה, אני חושב שזו טעות לממן את היצרנים.

תומר בר-מאיר: לא ששואלים אותי, אבל אני חושב שזו טעות.

תומר בר-מאיר: קשה מאוד לתמחר את זה.

תומר בר-מאיר: זה גם תלוי אם היום אני מייצר 1,000 מוצרים או 50,000 מוצרים.

תומר בר-מאיר: זה הכול משתנה ודינמי.

תומר בר-מאיר: אני הייתי שמח, לא בתור יצרן, אלא בתור איש שגם אכפת לו מחולי הצליאק, שכל שקל שהמדינה מוציאה עבור הסבסוד הזה, יגיע במלואו לצרכן.

רחל אדטו: מה סדרי הגודל של מה שאומר כרגע בהצעה?

רחל אדטו: אתה אמרת 30 אלף חולים.

רחל אדטו: מה סדרי הגודל שאתה חושב שזה נכון?

תומר בר-מאיר: אני חושב שאף אחד לא באמת יודע את המספר.

חיים כץ: שנייה, משרד האוצר, כמה אתם מסבסדים בשנה?

חיים כץ: כמה כסף אתם מוציאים על הנושא בשנה?

ערן הכהן: ערן הכהן, רפרנט בריאות באגף תקציבים במשרד האוצר.

ערן הכהן: ככל שידוע לי, הסבסוד הוא לא דרך מכרז לחברה מסוימת.

חיים כץ: כמה כסף אתם מוציאים מהבית?

ערן הכהן: אני לא יודע.

ערן הכהן: ככל ידיעתי, זה בסביבות 700 אלף שקל לשנה.

ערן הכהן: אני לא בטוח במספר.

רחל אדטו: זה בדיחה, זה 30 אלף איש, 700 אלף שקל?

מאיר שטרית: על פי הצעתי אגב, היו"ר, אם מותר לי, קודם כל אני רוצה להודות לך מאוד על הרצון לקדם את הנושא הזה.

מאיר שטרית: אני חושב שזה חשוב שאתה כיו"ר ועדה מצטרף למאמץ הזה שלי, א', מהיותך חבר קואליציה, אז אולי קשה יותר לממשלה להתנגד לך מאשר לי.

מאיר שטרית: חיים, בסוף הדרך אני לא מפחד שיפילו את זה במליאה.

מאיר שטרית: שהממשלה תעמוד ושראש הממשלה יסביר לציבור של חולי הצליאק למה לא מטפלים בהם.

חיים כץ: אנחנו מסכימים ביחד.

מאיר שטרית: אם היו מקבלים את הצעתי, העלות של זה מ-30 אלף חולים על 500 שקל לחודש, זה 15 מיליון שקל לחודש.

מאיר שטרית: זה סבסוד כל חולי הצליאק בארץ.

קריאה: ההצעה שלך היא למשפחה, לא לחולה.

מאיר שטרית: למשפחה, מאה אחוז.

קריאה: זה לא 30 אלף, זה פחות.

מאיר שטרית: אז זה טיפה פחות.

מאיר שטרית: זה 10 מיליון שקל לחודש.

מאיר שטרית: כפול שנה זה 120 מיליון עד 150 מיליון שקל לשנה.

מאיר שטרית: עכשיו תגידו, זה הרבה כסף.

רחל אדטו: כן, זה חצי מסל התרופות.

רחל אדטו: 300 מיליון לשנה זה סל התרופות.

מאיר שטרית: הגישה שלי בכלל אומרת אחרת.

מאיר שטרית: אדם משלם ביטוח רפואי.

מאיר שטרית: מגיע לו תשובה לבעיה הרפואית שלו?

מאיר שטרית: כשאנשים חולי סרטן, זה עולה פי 100 יותר גדול, פי 1,000 יותר קשה.

מאיר שטרית: אני חושב שאם יש לנו חולים בארץ שאפשר למנוע את המחלה מהם באמצעות אכילת לחם ללא גלוטן ואכילת המוצרים ללא גלוטן, למנוע את המחלה.

מאיר שטרית: אם הם אוכלים לחם עם גלוטן, ולצערי חלק מהמשפחות נאלצות בגלל שאין להם את האמצעים לאכול לחם רגיל והילדים שלהם חולים, חלק מהם גם מגיע להיות חולי סרטן.

מאיר שטרית: עלות הטיפול בחולה סרטן אחד יכולה לפתור בעיה של אלפי משפחות.

מאיר שטרית: אני חושב שאין סיבה בעולם שכל כך אלפי משפחות שיש להם ילדים חולי צליאק, ומשפחות עם 3,4 ילדים, זה הרי עניין גנטי.

חיים כץ: אתה העברת את הצעת החוק הטרומית ואמרו לך לתאם.

חיים כץ: אם מי היית צריך לתאם?

מאיר שטרית: עם כל הממשלה.

חיים כץ: לא עם התמ"ת, הוא לא במגרש.

חיים כץ: הוא לא במגרש.

חיים כץ: הכתובת היחידה-אוצר.

מאיר שטרית: בסופו של דבר אתמול, כשאמר לי הרכז של האוצר שהוא מוכן שאם יגישו את זה לשר הבריאות, הם לא יתנגדו, חשבתי שזה פתרון.

חיים כץ: לא, זה לא פתרון.

חיים כץ: זה לא פתרון.

חיים כץ: הם לא יעלו את זה לדיון.

חיים כץ: כשיתחילו איתם מלחמה, יגידו תשמע, פה אנחנו מצילי חיים, פה אנחנו חוסכים כמה גרושים, בייחוד מה שראיתי שקרה עם הביטוח שיניים.

רחל אדטו: לא בסדרי גודל כזה שא תה מבין שזה יהיה סדרי גודל, שזה היום חצי מסל התרופות.

חיים כץ: צריך ללכת על סכום אולי יותר נמוך ואחר כך להרחיב את זה.

מאיר שטרית: האלטרנטיבה השנייה שהצעתי, היא הכרה במס, הכרה למשפחה כהוצאה, למי שעובד.

חיים כץ: ומי שמתחת לסף המס?

מאיר שטרית: אתה לא פותר את כל הבעיות, אתה מצמצם להרבה מאוד אנשים עובדים.

מאיר שטרית: רוב האנשים עובדים.

חיים כץ: כן, אבל תלוי באיזה תקרת מס הם.

חיים כץ: אם אתה הולך על הכרה במס, אתה רחוק מ-500 שקל.

רחל אדטו: למה אנחנו לא נבדוק מה קורה בעולם הגדול בעניין הזה?

מאיר שטרית: מה שאני מציע זה מה שקורה בעולם הגדול.

חיים כץ: מי אדוני?

ליאור חריש: אני עו"ד ליאור חריש מעמותת הצליאק.

ליאור חריש: אני גם אבא לילדה עם צליאק, אז אני בכשירותי בעיקר בעניין הזה.

ליאור חריש: הבעיה הזאת, המצוקה שכרמית מתארת כאן, היא לא נחלתם של כל חולי הצליאק.

ליאור חריש: אני באופן אישי לא נמצא בסיטואציה הזאת, אבל חשוב לנו כן לדאוג בראש ובראשונה למקרים מהסוג הזה.

ליאור חריש: אפשר לקבוע או מדרג או מתן עדיפות בצורה כלשהי לאלה שהם באמת נזקקים ואם יש מגבלה מסוימת על תקציב שכן אפשר להפנות למטרה הזאת, אנחנו מאוד נשמח אם תימצא הדרך שהיא תפנה למקרים הספציפיים האלה, בין אם אנשים שנזקקים להבטחת הכנסה.

ליאור חריש: אם ימצא קריטריון מסוים, קשה לי עכשיו לבוא ובמעמד הזה להציע איזה שהוא קריטריון, אבל אם נרצה קריטריון מסוים שיאפשר באמת למשפחות שנזקקות יותר ממשפחות אחרות, אז לפחות אם יש אפשרות לעזור להם, זה כבר יהיה צעד גדול לפתרון של חלק מהבעיה.

ליאור חריש: אנחנו לא נאיביים בשביל לחשוב שאנחנו נוכל לפתור את כל הבעיות, אבל לפחות מצוקות מהסוג הזה שהועלתה פה, חייבת למצוא פתרון.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: כן גבירתי.

כרמית יעקב: אני רוצה להגיד משהו.

כרמית יעקב: זה לא צריך לעבור חוק כזה בקטע של נזקקים או משהו.

כרמית יעקב: אמנם המצב הכלכלי שלי קשה, אבל אני עובדת.

כרמית יעקב: אני מפרנסת את עצמי בכבוד.

כרמית יעקב: אני משתדלת לעמוד על הרגליים.

כרמית יעקב: אני חושבת שגם משפחות, לא רק חד הוריות, גם סטודנטים, גם חיילים, כל האוכלוסיות האלה מאוד ישמחו כשהמחיר של הלחם יהיה מחיר סביר שאפשר לעמוד בו.

כרמית יעקב: גם משפחות שיש בהם יותר מילד אחד או מבן משפחה אחד שיש לו צליאק.

כרמית יעקב: לא מדובר פה בנזקקים, מדובר פה במשפחות שזה כלכלית מאוד יעזור להן.

חיים כץ: מאה אחוז.

מאיר שטרית: אני רוצה לומר לך מה קורה בעולם.

מאיר שטרית: זה על פי נתונים של מחקר המידע והמחקר של הכנסת, כך שלא אני כתבתי אותם.

מאיר שטרית: באירלנד, הקלות מס.

מאיר שטרית: אפשר לקבל הקלות מס בגין הוצאות רפואיות, לרבות רכישת מזון נטול גלוטן שיוצר במיוחד לחולי צליאק.

מאיר שטרית: אישור מרופא המעיד על המחלה מספיק לקבלת ההטבה.

מאיר שטרית: כרטיס רפואי-באירלנד יש תוכנית של כרטיס רפואי המיועדת בעיקר לבעלי הכנסות נמוכות יחסית.

מאיר שטרית: הכרטיס מאפשר ביקור אצל רופאים ורכישת תרופות ללא תשלום.

מאיר שטרית: חולי צליאק בעלי כרטיס רפואי יכולים לרכוש מזון נטול גלוטן בבית מרקחת ללא תשלום.

חיים כץ: המילה שכתב ה-מ.מ.מ היא לא נכונה.

חיים כץ: אם זה ללא תשלום, לא ניתן לרכוש.

חיים כץ: זה ניתן לקבל.

חיים כץ: אם אתה רוכש, אז אתה משלם.

מאיר שטרית: מי שיש לו כרטיס שהוא חולה צליאק, קונה את זה ללא תשלום.

חיים כץ: הוא לא קונה, הוא מקבל.

מאיר שטרית: מקבל, כן.

מאיר שטרית: ניו זילנד-בניו זילנד ניתנת כיום סובסידיה ממשלתית לכמה מוצרי מזון נטולי גלוטן כגון קמח מיוחד ופסטה, בעת רכישתם בבתי מרחקת מיוחדים.

מאיר שטרית: חולה שאובחן כחולה צליאק, יכול לפנות למשרד הבריאות, למלא טופס מיוחד לקבלת הזכאות למזון המסובסד.

מאיר שטרית: רכישת המוצרים נעשית באמצעות מרשם ויש השתתפות של החולה בתוספת עמלה בעת הרכישה, בדומה לרכישת תרופות.

מאיר שטרית: המוצרים המסובסדים ורמת הסבסוד קבועים ברשימה של הסוכנות הממשלתית לניהול, פרמקולוגיה.

מאיר שטרית: בריטניה-חולי צליאק בבריטניה יכולים לקבל מזון נטול גלוטן בבתי מרקחת באמצעות מרשם רופא.

מאיר שטרית: על פי רוב, מרשם חודשי.

מאיר שטרית: המזון המצוי בבתי מרחקת מגוון יחסית, כולל לחם, קמח, פסטה ועוד.

מאיר שטרית: קבלת המזון מותנית על פי רוב בתשלום עמלה, אם כי יש קבוצות רבות הפטורות מתשלום, בהם ילדים מתחת לגיל 16 ומתחת לגיל 18 וחולים מעל גיל 60.

מאיר שטרית: קנדה-ההוצאות הנוספות לרכישות מזון נטול גלוטן נחשבות הוצאה בריאותית מוכרת לצרכי מס בקנדה.

מאיר שטרית: ההוצאה הנוספת מחושבת באמצעות הפחתת מחירם של מוצרי מזון רגילים ממחירם של מוצרי המזון נטולי הגלוטן, לדוגמא, אם כיכר לחם עולה 1.49 דולר וכיכר נטול גלוטן 3.45 דולר, העלות הנוספת-1.96 דולר שיש לסכום, יש להגיש את הנתון עם דו"ח המס השנתי שמקבלים עליו הכרה.

מאיר שטרית: ארצות הברית-בבדיקה שערכנו, לא מצאנו הטבה מיוחדת לחולי צליאק ברמה הפדרלית בארצות הברית, למעט ניכוי מס בעת חישוב המס השנתי, שזו הטבה רצינית, בגין העלות הנוספת של רכישת מוצרים ללא גלוטן.

מאיר שטרית: איטליה-מי שהוכר כחולה צליאק על ידי הרשויות, זכאי להטבה ברכישת מזון נטול גלוטן.

מאיר שטרית: זאת אומרת, בכל המדינות בעולם נתנו תשובה לעניין הזה, ואין סיבה שפה לא ניתן.

חיים כץ: המטרה שלנו לעזור להם.

חיים כץ: לאור הדיון הזה, אני אומר לך שהמטרה היא לא לרוץ לממשלה ולעשות אותם רעים ולהפיל את החוק.

חיים כץ: זו לא המטרה.

חיים כץ: המטרה היא לעזור למצב.

חיים כץ: עם מי אתה צריך להתדיין, עם משרד האוצר או משרד הבריאות?

מאיר שטרית: לדעתי האוצר הוא הכתובת, הוא מרכז את כולם, בסוף הדרך, כי משרד הבריאות לא יזוז בלי האוצר, זה ברור לך.

חיים כץ: תראה, יש מנכ"ל משרד בריאות חדש.

חיים כץ: אני חושב שהבחור הוא בחור פתוח, בחור חרוץ, בחור קשוב.

חיים כץ: יש לו רצון לעזור.

חיים כץ: קודם כל בוא נעשה שנינו עם מנכ"ל משרד הבריאות.

חיים כץ: עזוב רגע את האוצר.

חיים כץ: אחר כך נכניס את האוצר למגרש.

חיים כץ: אז אני אתאם פגישה ואז נתאם עם האוצר.

חיים כץ: אם לא תהיה ברירה ונראה שהאוצר והבריאות לא הולכים איתנו, אז לפחות בואו נסמן את הרעים.

מאיר שטרית: מאה אחוז.

חיים כץ: אבל אנחנו עדיין לא שם.

חיים כץ: כן אדוני.

מיכאל חדד: מיכאל חדד, נטורל קייקס.

מיכאל חדד: אני אחד היצרנים.

מיכאל חדד: אני מסתכל על הצעת החוק, סעיף 5 להצעת החוק מגדיר את שיעור המס שהחברות אמורות לשלם, שהוא 25%.

מיכאל חדד: למעשה היום מס החברות הוא 25%.

מיכאל חדד: הוא היה אמור לרדת השנה ל-24 ולא ירד, ובעתיד הוא עוד עתיד לרדת ל-18%.

מיכאל חדד: אני לא יודע מה יקרה עם זה, אז ככה שההטבה הזו היא לא הטבה למעשה.

מאיר שטרית: כשהתחלנו עם זה המס היה 30.

מיכאל חדד: כך שלהערכתי הנושא של הטבה כלשהי ליצרנים, זה דבר שהוא מהותי ויכול גם כן להוזיל את חלק מהמוצרים כמובן, וכמובן שאפשר יהיה לסבסד דבר מסוים.

מיכאל חדד: לדעתי, מכיוון שכמות היצרנים הייעודיים ללא גלוטן היא מאוד קטנה והיצרנים שמייצרים לחמים זה עוד יותר מצומצם, כך שאפשר יהיה לאותן חברות לשקול את האפשרות לתת להם הטבה של אזור פיתוח א', לאותן חברות, סך הכול מספר חברות מצומצם.

חיים כץ: ואז אתם תשיטו את הכול על הצרכנים?

מיכאל חדד: מאיזו בחינה?

חיים כץ: עלויות.

מיכאל חדד: מבחינת העלויות עצמן?

חיים כץ: כל מה שמביאים לכם.

מאיר שטרית: יגיע לכיס של הצרכן.

חיים כץ: יגיע לכיס של הצרכן, לא שלכם.

מיכאל חדד: בלחמים, בהחלט.

חיים כץ: לא, בהכל.

מיכאל חדד: אפשרי.

מיכאל חדד: אפשר לבדוק את זה.

חיים כץ: כן גבירתי.

מרינה אוסטפלד: אני רק אתחבר ברשותך למה שאמר אדוני.

מרינה אוסטפלד: באמת המדובר בסעיף 5.

מרינה אוסטפלד: אני התייחסתי להצעת חוק לנוסחה כלשונה, ובאמת סעיף 5 מדבר על הטבות המס, על סוגיות כלכליות גריידא, לפחות ככה משתמע מהנוסח, ובעקבות כך להטיל את האחריות על ביצוע החוק הזה על סגן שר הבריאות.

מאיר שטרית: למה זה לא יוכר כמו שמקובל בעולם?

מאיר שטרית: יש בתי מרקחת שנותנים את זה כתרופה.

מרינה אוסטפלד: זה בדיוק הדרך שאנחנו כן חושבים שהיא הנכונה.

מרינה אוסטפלד: זאת אומרת, לעשות את זה מול קופות החולים.

מרינה אוסטפלד: החולים האלה יוכרו כחולים.

מרינה אוסטפלד: למשרד הבריאות יש דרך אחת היחידה שעובדת, שהיא מוכרת, זה סל הבריאות.

מרינה אוסטפלד: זה צריך להיות מוגש לסל הבריאות.

חיים כץ: אנחנו מנסים לפתור את הבעיה.

חיים כץ: אנחנו לא רוצים לקבור את הבעיה.

חיים כץ: אם אנחנו נעביר אותה לסל הבריאות, קברנו את הבעיה.

חיים כץ: לא ידונו בה בכלל.

חיים כץ: זה לא המטרה שלנו.

חיים כץ: אם אנחנו צריכים להעביר לסל הבריאות, אני מעדיף להעלות את זה לדיון במליאה, לסמן את מי שראוי ל-נו, נו, נו, ושידעו חולי הצליאק מי ראוי ל-נו, נו, נו.

מרינה אוסטפלד: במידה והנהלת המשרד תחליט לתעדף את קבוצת החולים הזאת לעומת קבוצות חולים אחרות מסיבה כזו או אחרת שזאת ההלטה שלהם, ברור יהיה שזה יעשה רק מהתקציב של הסל.

מרינה אוסטפלד: אין למשרד הבריאות תקציב אחר.

חיים כץ: כמה פעמים אמרת את זה?

מרינה אוסטפלד: שלישית.

חיים כץ: פעם אחת מספיק, בייחוד שזה רשום.

חיים כץ: מה יש לחדש?

חיים כץ: את באת מהתמ"ת.

צביה דורי: שני דברים.

צביה דורי: קודם כל אני רוצה לחזק אותך שההכנסה לפיקוח לא תעזור, כי העלויות יקרות.

צביה דורי: אתה צודק, שזה יכול לרדת מ-21 ל-18, וזה לא יעזור.

צביה דורי: דבר שני לגבי הצעת החוק, מציע להשוות את זה למחיר של לחם אחיד.

צביה דורי: מדובר פה על לחם פרוס.

חיים כץ: בסדר, הוא מוכן.

חיים כץ: בלי שנשאל אותו, הוא מוכן להעלות את זה למחיר של לחם פרוס.

חיים כץ: אוקיי, תם ולא נשלם.

חיים כץ: אנחנו ניפגש עם מנכ"ל משרד הבריאות, נראה איפה אנחנו הולכים.

חיים כץ: אחר כך נתאם עם האוצר ונראה איפה אנחנו יכולים לנסות ולקדם.

חיים כץ: תודה רבה, הישיבה נעולה.