ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 187, 2011-07-11 12:30

דני דנון: שלום, אחר צהריים טובים, שלום לכולם.

דני דנון: אני שמח לפתוח ישיבה של ועדת העליה, הקליטה והתפוצות.

דני דנון: אבל לפני שנתחיל, כמה נושאים טכניים.

דני דנון: יש לנו תרגום לאנגלית ולעברית.

דני דנון: אז אם אתם רוצים להשתמש בתרגום, אז אני חושב שתצטרכו אותו, כי אנחנו נדבר בעברית בחלק מן הישיבה.

דני דנון: אז מס' 1 זה עברית ומספר 2 זה אנגלית.

דני דנון: אז לפני שנתחיל בישיבה, אלה מכם שאין להם תרגום, אתם יכולים לבקש את דנה, מנהלת הוועדה.

דני דנון: אני שמח לארח היום חבר של מדינת ישראל, את מר גלן בק.

דני דנון: לחברי פה, בדרך כלל אנחנו לא מוחאים כפיים בכנסת.

דני דנון: אבל אולי נשמור את זה לסוף, אחרי שנסיים – אנחנו יכולים לעשות את זה.

דני דנון: אם כולם מוכנים עם התרגום, נתחיל.

דני דנון: שלום לכולם.

דני דנון: אחר צהריים טובים.

דני דנון: אני שמח מאד לפתוח את הדיון של הוועדה לענייני קליטה, עליה ותפוצות עם האורח הנכבד שלנו, מר גלן בק.

דני דנון: הוא עוסק היום בנושאים הנוגעים ליהדות התפוצות, שבעיקר נאבקת באלה שנגדנו.

דני דנון: אנחנו יודעים שיש לנו הרבה אויבים שמנסים לעשות דה לגיטימציה של ישראל בדרכים רבות.

דני דנון: והיום מה שאנחנו רוצים לעשות זה קודם כל לשמוע מחברי גלן בק, שיש לו הרבה נסיון בשימת העובדות על השולחן ובהצגת את הנושאים האמיתיים שנוגעים לישראל.

דני דנון: אז היום אנחנו רוצים קודם כל לשמוע מגלן בק ולשמוע גם מחברי הכנסת שנמצאים כאן איתנו היום, כמעט מכל מפלגות הבית.

דני דנון: יש לנו חברים שבאו במיוחד מארה"ב לישיבה הזאת.

דני דנון: אני רואה את חברי ג'ו פגר, דר' ברודי, אודליה ג'ייקובס שהגיעה במיוחד לדיון הוועדה.

דני דנון: אף אחד לא ישלם עבור הכרטיס שלך, אז אל תנסי אפילו לשאול לגבי זה, אבל אנחנו מעריכים את הנסיעה הארוכה שנסעת כדי להיות נוכחת בדיון הוועדה.

דני דנון: אני רוצה להודות לאורחים הנכבדים שנמצאים איתנו היום.

דני דנון: אני חושב שהדרך הטובה ביותר להתמודדות עם האנשים האלה שמנסים להלחם בנו היא לשים את העובדות על השולחן ולהלחם בצורה מאד ברורה.

דני דנון: ואני חושב, גלן, אחד מהנושאים שאני רואה לפעמים עם אנשים שרוצים לתמוך בישראל, הוא שיש להם יותר מדי תנאים, הם אומרים "אנחנו תומכים בישראל אם", "אנחנו תומכים בישראל אבל".

דני דנון: ומה שאנחנו רואים שיוצא לך מהלב, אני חושב שזה יוצא מהלב שלך, זה לא משהו שתכננת, מה שבא לך מהלב, שאתה תומך בישראל ללא תנאים.

דני דנון: ובענין הזה, תמיכתך בישראל מאד חשובה.

דני דנון: והלוואי שהיו יותר אנשים כמוך.

דני דנון: ואם לא היה לנו היום גלן בק בפוקס ניוז, והיום יש לך ערוץ משלך, גלן בק הפקות, היינו צריכים להמציא את גלן בק, כי אנחנו צריכים יותר אנשים כמוך, שלא מפחדים להשמיע את קולם בשם העם בישראל, בשם המטרה.

דני דנון: ואני חושב שעבודה משותפת, של יהודים ונוצרים, זו דרך להתגבר על המשימות והמכשולים.

דני דנון: אני רוצה לעבור לעברית ולומר שאנחנו היום בועדה מודים למר גלן בק שאומר את העובדות כמו שהן, בלי לשים תנאים מוקדמים, בלי לגמגם, ואם לא היה לנו נציגות כזאת, לפעמים אני צופה בו, ואחרים פה צופים בו, צריכים להמציא אנשים כמוהו שלא מפחדים לומר את אשר הם חושבים על לבם, והדרך שבה הוא מציג את הדברים, והיום אנחנו נדבר על מקרים שקרו, כמו המשט לעזה, כמו הרצח של משפחת פוגל מאיתמר, ולראות איך הם הוצגו במקומות מסויימים, ואיך הם הוצגו על ידי גלן בק והצוות שלו.

דני דנון: זה כל ההבדל המהותי.

דני דנון: אז ניגש ישר לענייננו, אני יודע שלא באתם לשמוע אותי, עם כל הכבוד לי ולחברי, חבריה כנסת הנכבדים שנמצאים פה.

דני דנון: אני יודע שרבים מכם הגיעו במיוחד לשמוע את מר גלן בק.

דני דנון: הייתי מבקש, אני רואה שאתה לא משתמש בתרגום, גלן.

דני דנון: אני יכול להגיד מה שאני רוצה עליך.

דני דנון: אז ניגש ישר לעניינו.

דני דנון: אני יודע שאנשים פה לא באו לשמוע אותי ואת הקולגות שלי בכנסת.

דני דנון: הם שומעים אותנו הרבה.

דני דנון: והיום האנשים באו לשמוע במיוחד אותך.

דני דנון: והייתי מבקש ממך לפתוח את הישיבה בדבריך.

דני דנון: ואז נפתח בדיון עם חברי הכנסת והנכבדים האחרים שמייצגים ארגונים שונים.

דני דנון: ואני... שיש לנו כאן את ח"כ בן ארי מן האיחוד הלאומי, וח"כ חוטובלי מן המפלגה שלי, מהליכוד, ח"כ אריה אלדד מהאיחוד הלאומי, ח"כ ענת וילף, שאתה מכיר, ממפלגת עצמאות, ח"כ יוליה שמלוב ברקוביץ' ממפלגת קדימה, סגן השר איוב קרא מהליכוד, וח"כ ניסים זאב מש"ס.

דני דנון: ויש לנו עוד חברי כנסת שיצטרפו אלינו במהלך הישיבה.

דני דנון: זה מראה שזה נושא חוצה מפלגות, שנוגע לכל עם ישראל, איך אנחנו מעבירים את המסר.

דני דנון: גלן בק, בבקשה.

גלן בק: קודם כל, כבוד היו"ר, תודה רבה לך, ותודה לך שבאת.

גלן בק: אומר בכנות, כשנתבקשתי לדבר, חשבתי, אני באמת, אין לי, אני אזרח פרטי, אין לי שום דעה שהייתי משתף בה, לגבי הפוליטיקה שלכם ואיך אתם מנהלים את המדינה שלכם.

גלן בק: אני מקווה שיש לי משהו בעל ערך לשתף אותכם בו היום.

גלן בק: ומאחר שחשבתי על זה בימים האחרונים, אני חושב שהדבר הטוב ביותר שאני יכול אותי לשתף אתכם בו הוא נושא התקשורת.

גלן בק: ראשית, תרשו לי להתנצל על כך שאני לא לובש עניבה.

גלן בק: אני יודע שכולכם לובשים עניבה, אבל השארתי את שלי, אני חושב, בפולין.

גלן בק: והייתי מודאג לגבי זה היום, עד שנתקלתי בסגן ראש הממשלה שלכם, והוא היה עם שרוולים קצרים, וחשבתי, היו"ר דני דנון יש לנו סגן, אני חושב שפגשת את הסגן בוגי יעלון.

גלן בק: כן.

דני דנון: אוקיי, כי יש לנו כמה סגנים, אז,

גלן בק: אה, אוקיי.

גלן בק: והוא לבש שרוולים קצרים, וחשבתי 'אני יכול ללבוש פה בגד ים.

גלן בק: זה נהדר', התקשורת השתנתה.

גלן בק: ואני חושב שאנשי התקשורת, אם הם לא יודעים את זה, הם עומדים להיות מאד מופתעים.

גלן בק: התקשורת, כפי שאנו מכירים אותה, הפוליטיקה, כפי שאנו מכירים אותה, כבר אינן קיימות.

גלן בק: זה הולך להשתנות.

גלן בק: והמסר שלי אליכם היום הוא לחשוב מחוץ לקופסא, והדרך לחשוב מחוץ לקופסא היא לומר את האמת.

גלן בק: בין אם אתה בתקשורת ובין אם אתה בפוליטקה, או בעסקים, זה לא משנה, פשוט תאמר את האמת.

גלן בק: יצרנו שיטה, במאה השנים האחרונות בערך, אולי יותר, של פוליטיקאים ואנשים שמפחדים לומר את האמת ואז רצים דרך קבוצות מיקוד ואומרים לאנשים את מה שהם חושבים שהם רוצים לשמוע.

גלן בק: העולם רוצה לשמוע את האמת, נקודה.

גלן בק: הם כולם יודעים את זה.

גלן בק: עמוק בבטן, הם יודעים את זה.

גלן בק: יש דבר שנקרא "הנחת הנורמאליות", שהיא שאנשים, כשהמטוסים טסו אל תוך מגדלי התאומים, ישבו ליד השולחנות שלהם.

גלן בק: כשהם עזבו, חלק מהם חזרו כדי לכבות את האורות שלהם או לכבות את המחשבים שלהם, כי הם חשבו שהם יחזרו.

גלן בק: זאת הנחת הנורמאליות.

גלן בק: והיא תהרוג אותך.

גלן בק: אם חזרת לכבות את האורות, מתת בבניין ההוא.

גלן בק: אני מצטער, אבל מטוס סילון זה דבר נורמאלי.

גלן בק: אבל כשמשהו כל כך מוזר קורה, אנשים מחפשים כל דבר שיהיה הגיוני ואומרים 'לא, לא, לא, אני יודע בדיוק איפה אני נמצא'.

גלן בק: זו תכונה אנושית.

גלן בק: ובני אדם רואים עכשיו שעומד להתרחש הרס, שינוי מסיבי, או טוב או רע, שינוי מסיבי, וזה מפחיד אותם.

גלן בק: אבל אם רק תאמר להם את האמת ותגיד 'אנחנו נעבור את זה בשלום', הם יקשיבו והם יבואו בריצה.

גלן בק: הייתי תומך נלהב בישראל למשך תקופה די ארוכה, והתמיכה הזו העמיקה מאז ה- 11 בספטמבר.

גלן בק: לא הייתי, אני באמת, הייתי ז'לוב טיפוסי אמריקאי ש...

גלן בק: אתם יודעים, באמת לא ידע מה מתרחש בעולם, והייתי רגוע; כל עוד שהיה לי NASCAR בטלוויזיה, הייתי בסדר.

גלן בק: ונראה היה לי, לגבי המזרח התיכון, ש'זה כבר נמשך אלפי שנים.

גלן בק: מה כבר אנחנו יכולים לעשות?

גלן בק: מה כבר אני יכול לעשות?

גלן בק: נו, באמת'.

גלן בק: אז לא הקדשתי תשומת לב לנושא.

גלן בק: אבל התחלתי את תכנית הרדיו הארצית שלי ארבע ימים אחרי ה- 11 בספטמבר.

גלן בק: זה כבר היה כפוף לחוזה.

גלן בק: הייתי אמור להתחיל ארבעה חודשים מאוחר יותר, אבל ה-11 בספטמבר קרה והייתי חייב להתחיל.

גלן בק: ועליתי לאוויר ואמרתי למאזינים שלי 'אין לי תשובות בשבילכם.

גלן בק: אני לא יודע'.

גלן בק: אבל הבטחתי להם אז שאני אברר, אני אעשה שיעורי בית.

גלן בק: באתי לכאן בפעם הראשונה ב- 2002, ואף פעם לא אשכח שאשתי אמרה, בגלל שבאמריקה התקשורת כל כך מעוותת בנושא של ישראל, בכנות, חשבתי שאפשר לבשל אוכל רק מעל אוטובוס בוער.

גלן בק: כלומר, חשבתי שהכל כאן מחוץ לשליטה, כי זה מה שהתקשורת מראה לשאר העולם.

גלן בק: ואשתי, בדרך נוגעת ללב, מאד נוגעת ללב, אבל עכשיו, במבט לאחור, אנחנו צוחקים על זה, כי זה כל כך מגוחך, היא אמרה 'אם אתה נוסע, אנחנו נוסעים ביחד.

גלן בק: ניפול ביחד.

גלן בק: ניפול ביחד'.

גלן בק: ואז, אתם יודעים, דמעות נקוו בעינינו 'כן'.

גלן בק: והגענו לכאן ופתאום מה שאמרנו היה 'וואו, איזה חומוס נהדר, אה?' באנו וחיפשנו את האמת.

גלן בק: וקיבלתי את האיום הראשון על חיי, כי כשחזרתי אמרתי 'הנה האמת: הסכסוך הישראלי-פלשתיני, במעמד השולט, כל כולו עניינו בהשמדתה של ישראל והשמדתו של אורח החיים המערבי, נקודה.

גלן בק: זה מה שזה.

גלן בק: ' עכשיו, ברחובות, אני במקרה, אני לא מכיר הרבה פלשתינים, אבל אני גם לא מכיר הרבה יהודים.

גלן בק: אני לא באמת מסווג אנשים ככה, הם פשוט אנשים.

גלן בק: ואני חושב שאנשים הם אותו דבר.

גלן בק: אנשים הם אנשים.

גלן בק: אני, אישית, לא חושב שפלשתינים ויהודים ואמריקנים, או לא משנה מי, הם כל כך שונים זה מזה.

גלן בק: כולנו רוצים, פחות או יותר, שיעזבו אותנו בשקט, לגדל את הילדים שלנו, 'תנו לי לאכול.

גלן בק: תנו לי לראות קצת טלוויזיה.

גלן בק: תנו לי לראות', אינני יודע מה, 'סעודי איידול' או מה שזה לא יהיה, 'ופשוט לחיות את החיים שלי'.

גלן בק: זה מה שאנשים רוצים לעשות.

גלן בק: שליטים רוצים לשלוט, וכאן מתחילות הצרות שלנו, משום שיש אנשים שרוצים לשלוט.

גלן בק: ועכשיו, במיוחד, זה הזמן שלהם, כי העולם עומד להכנס למצב של כאוס.

גלן בק: כשהלכתי ברחובות, זו הפעם השניה השנה שחזרתי, ואני באמת, באמת חש תחושה של ענווה אל מול מה שאנשים אומרים לי ברחוב, ומוטרד מן הדברים.

גלן בק: הם עוצרים אותי, ואף פעם לא הרגשתי משהו דומה לזה.

גלן בק: אף פעם לא הרגשתי משהו דומה לזה.

גלן בק: אנשים באים אלי ברחוב והם מודים לי, בכנות, על כך שאני אומר את האמת.

גלן בק: הם מסתכלים עלי בכנות, ואני מקבל את התחושה שהם ערים לחלוטין והם יודעים מה קורה, והם יודעים מה עומד לקרות בעולם, והם, בכנות, בחור אחד אמר לי 'אתה רוצה לגור כאן.

גלן בק: אם יהיו לך בעיות, בוא לקחת את הבית שלי, הבית שלי.

גלן בק: ' ואני רציתי לומר 'אני יכול לראות אותו קודם?

גלן בק: ' אבל הוא התכוון לזה בכנות.

גלן בק: ומה שמטריד בזה, הוא שאם בחור רק מופיע בטלוויזיה, ברדיו, ואומר את האמת, וזה כל כך בלתי שגרתי, ישראל ואורח החיים המערבי נמצאים בסכנה מאד, מאד רצינית.

גלן בק: אז איך אני פותר את זה?

גלן בק: אני מציע, אני לא יודע אם מישהו, והיה לנו ויכוח פה.

גלן בק: אם מישהו ראה פעם את הסרט "משחקי מלחמה" עם מתיו ברודריק, אוקיי.

גלן בק: בקליפת אגוז, זה סרט ממש טפשי, כך אני מקווה לפחות, שבו, בדרך זו או אחרת, מישהו יכול לפרוץ למחשבי הפנטגון.

גלן בק: וילד אחד פרץ לתוכו, והתחיל לשחק משחק מלחמה עם מחשבי הפנטגון.

גלן בק: ואני מקווה, שוב, שזה... אני לא חושב שזה סיפור אמיתי.

גלן בק: והוא עמד לפתוח במלחמה גרעינית.

גלן בק: בקליפת אגוז, סוף הסרט הוא שצריך ללמד את המחשב 'אל תשחק את המשחק.

גלן בק: כשמדובר בהשמדה הדדית מובטחת, תפצל את עצמך מן המערכת.

גלן בק: אל תשחק את המשחק.

גלן בק: ' זה המסר שלי אליכם היום: תפסיקו לשחק את המשחק.

גלן בק: התקשורת, אני, בכנות, לפני חמש שנים, כשהתחלתי לעבוד בטלוויזיה, חשבתי, בכנות, טוב, אני מבין מה באמת קורה פה.

גלן בק: כל מה שאני צריך לעשות זה פשוט להוכיח את זה.

גלן בק: אני צריך להשיג את קלטת הוידיאו שעליה הם מופיעים כשהם אומרים את הדברים האלה במילים שלהם.

גלן בק: אני צריך להשיג את המסמכים.

גלן בק: אני צריך שיהיו לי ראיות שכל הדברים האלה, אם אני יכול לבסס את הטיעון שלי, האנשים בתקשורת יאמרו 'אה, זה מה שקורה.

גלן בק: לא הבנו את זה'.

גלן בק: איזה טמבל הייתי.

גלן בק: הם לא יגידו את זה.

גלן בק: עכשיו, נותרתי עם השאלה, בשנה וחצי האחרונות בערך, 'אז, למה לא?' וניסיתי להשיב עליה.

גלן בק: ואתם יודעים מה?

גלן בק: הבנתי שזה לא משנה.

גלן בק: זה לא משנה.

גלן בק: תפסיקו לשחק את המשחק ותנתקו את עצמכם כך שתצאו מן המערכת.

גלן בק: וטומנים לנו, כעם, מלכודת.

גלן בק: טומנים מלכודת לישראל.

גלן בק: ישראל עומדת להיות, תאמינו לי, העולם עומד להיות כל כך קרוב לשלום, כל כך קרוב לשלום.

גלן בק: היו לנו את כל אוהבי השלום האמיתיים ביחד.

גלן בק: ובסופו של דבר, אם רק ישראל היתה מוותרת על זה, זה עומד להיות התירוץ.

גלן בק: וגם לארה"ב טומנים מלכודת, ואנחנו עוזרים לזה לקרות.

גלן בק: הולכים להאשים אותנו בזה, משום שכל מה שצריך לקרות הוא אירוע, אירוע שיקרה לנו ואירוע שיקרה לכם.

גלן בק: האירוע שלנו הוא הכלכלה.

גלן בק: כשהכלכלה שלנו, אמריקה מצטננת, אנחנו מתעטשים, כל שאר העולם מצטנן.

גלן בק: חבר'ה, יש לנו דלקת ריאות.

גלן בק: אז תיזהרו.

גלן בק: ויאשימו בזה אותנו.

גלן בק: אז השטן הגדול והשטן הקטן, אנחנו כמעט על הקרשים.

גלן בק: אנחנו כמעט על הקרשים.

גלן בק: אז מה נעשה?

גלן בק: נאמר את האמת, נחיה את החיים שלנו, בכבוד וביושרה, נעשה כל דבר שנוכל על מנת לסלק את הזבל מחיינו, ואז יהיה לנו אומץ.

גלן בק: יש כאן, יש רק כמה דברים שאני ממש יודע: (1) הסכסוך הישראלי-פלשתיני עניינו השמדת ישראל והמערב; (2) האנטישמיות עומדת להרקיע שחקים, כמו שקורה תמיד.

גלן בק: כשהמצבים האלה מתרחשים, זו תמיד אשמתם של היהודים, תמיד, הנושא הוא לא, כפי שלרוע מזלי למדתי, הנושא הוא לא השואה.

גלן בק: השואה היא רק האחרון בשרשרת של אירועים שהתרחשו במהלך אלפי שנים, הוא פשוט זה שעשו עליו סרט, הנושא הוא 'תזכרו את מה שקרה אז' ו'בואו נתחיל ב- 175 לפנה"ס'.

גלן בק: זה קורה כל פעם באותה צורה.

גלן בק: זה קורה באירופה.

גלן בק: והזרעים נטמנים בכל מקום; (3) העולם עומד להשתנות, לחשוב בצורה אחרת.

גלן בק: כל מה שחשבתם שאתם יכולים לבנות עליו, תשכחו ממנו.

גלן בק: תיצרו מערכות חדשות וקשרים חדשים.

גלן בק: זכרו, מישהו אמר לי באחד מן הימים האחרונים 'אתה יודע, אף אחד לא רוצה לשמוע את המסר שלנו.

גלן בק: אף אחד לא רוצה לשמוע את המסר שלנו.

גלן בק: ' זה לא נכון.

גלן בק: אתם מסתכלים על זה לא נכון.

גלן בק: אף אחד לא רוצה להשמיע את המסר שלכם.

גלן בק: האנשים שאזניהם פנויות לשמוע אינם שומעים אותו.

גלן בק: זה לא שהם לא רוצים לשמוע.

גלן בק: אף אחד לא מספר את הסיפור הזה.

גלן בק: אז איך תשנו את התקשורת?

גלן בק: תשכחו שאמרתי את זה, תקשורת.

גלן בק: תשכחו את האנשים האלה.

גלן בק: תלכו ישירות,

דני דנון: אתה רוצה שהם יצאו מהחדר?

דני דנון: כן.

דני דנון: תלכו ישירות אל העם.

דני דנון: זכרו, משנים עכשיו את העולם באמצעות האינטרנט, ומי שעושה את זה הם, אם להיות כנה, כמה בחורים שלא היה להם דייט, שיושבים במרתף של אמא שלהם, בתחתונים.

דני דנון: העולם משתנה.

דני דנון: לאנשים יש את הכח לתקשר, בשונה מכל תקופה אחרת בהסטוריה.

דני דנון: והדבר הרביעי שאני יודע הוא שהאמת משחררת.

דני דנון: באוגוסט הזה, ואני מבקש את עזרתכם בהפצת הבשורה, באוגוסט הזה חשבתי, בכנות, כשהרעיון עלה בדעתי, זה היה הרגע האברהמי שלי, שבו חשבתי, אתם יודעים, אלוהים לא באמת רצה שאני אעשה את זה.

דני דנון: זה היה ככה: 'אוקיי, אתה מוכן ללכת ולעשות את זה?' ואני באמת חשבתי, ברגע מסויים, שאם אני אמשיך להגיד כן, הוא יגיד 'אוקיי, סתם אמרתי בצחוק.

דני דנון: אתה לא חייב לעשות את זה'.

דני דנון: אני לא יודע כמה אנשים יבואו, יכול להיות שרק אני אהיה שם, יכול להיות שרק המשפחה שלי תהיה שם.

דני דנון: אני לא יודע, יכול להיות שזה יהיה האירוע הגדול ביותר בעולם, אבל לא נראה לי.

דני דנון: יכול להיות שזה יהיה האירוע הקטן ביותר בעולם, וגם זה לא נראה לי סביר.

דני דנון: אבל ב- 24 באוגוסט, אני מקיים אירוע שנקרא "מחזירים את האומץ", והכוונה היא לא לאומץ פה בישראל, יש לכם יותר ממספיק.

דני דנון: אמרתי לאשתי אתמול בערב 'אני לא באמת מתלהב מן החזרה הביתה, והסיבה לכך היא, טוב, שאני שומע אנשים כאן אומרים כל הזמן 'יש כל כך הרבה ישראלים שישנים'.

דני דנון: אתם רציניים?

דני דנון: השעה 3:00 אחה"צ, כולם ערים בהשוואה לשאר העולם.

דני דנון: נמאס לי להיות במקומות שבהם אני אומר 'לא, באמת, חבר'ה, תתעוררו'.

דני דנון: אתם ערים.

דני דנון: אתם לא צריכים את המסר של אומץ.

דני דנון: אבל מה שאני באמת מאמין הוא שישראלים אולי ישמחו לשמוע ואולי ישמחו לראות שהם לא לבד.

דני דנון: יש מליוני אנשים שאתם לא רואים כי גם את הסיפור שלהם, שאתם לא לבד, התקשורת לא רוצה לספר.

דני דנון: כשהייתי באיידהו, ב- 4 ביולי, שהיה בשבת שעברה, יום העצמאות שלנו, אף פעם לא ראיתי דבר כזה.

דני דנון: באיידהו, איידהו היא טוסט חלב, אתם יודעים, golly gee (דיבור עממי ופשוט - המתרגמת), אמריקה.

דני דנון: אני לא יודע כמה יהודים גרים באיידהו.

דני דנון: ואם הם ראו את "כנר על הגג", זו בטח החוויה הישראלית שלהם.

דני דנון: כשנתתי הרצאה באיידהו ב- 4 ביולי, אמרתי 'אנחנו צריכים להיות אנשים שיודעים מה אמת, ואנחנו צריכים להיות אנשים שיש להם אומץ, ואנחנו צריכים לעמוד'.

דני דנון: ראיתי משהו כשאמרתי את זה שלא ראיתי אף פעם באמריקה ב- 4 ביולי, אף פעם: שני דגלי ישראל עלו מתוך הקהל, גדולים.

דני דנון: אני לא יודע איפה הם השיגו אותם.

דני דנון: אבל שני דגלי ישראל גדולים עלו מתוך הקהל הזה.

דני דנון: לא שילמת להם לבוא?

גלן בק: לא שילמתי להם, למרות שאני צריך לשלם לבחור עם המנוף בחוץ.

דני דנון: האמת היא שהוא פה.

דני דנון: אתה יכול לבקש ממנו לדבר אח"כ.

גלן בק: אנשים עומדים.

גלן בק: יש מיליוני אנשים בכל רחבי העולם.

גלן בק: ארגנו את האירוע הזה במרכז דוידסון, במדרגות ב...

גלן בק: אני באמת חושב שזה הזמן לחזור למקום הממשל המקורי ולומר 'אנחנו מבינים.

גלן בק: אנחנו מבינים.

גלן בק: ואנחנו כאן.

גלן בק: ' הכנו משהו שהוא מסר לישראל, וזה מצליח בינתיים.

גלן בק: יש לנו 70 נציגים פוליטיים מאנגליה, אוסטרליה, נורווגיה, גרמניה, אירלנד, דרום קוריאה ומדינות רבות אחרות.

גלן בק: יש לנו אנשים שמגיעים על מנת להיות נוכחים, מלמעלה מ- 100 מדינות עד כה, לרבות בחריין.

גלן בק: יש לנו 4 מועמדים לנשיאות שאישרו את הגעתם מארה"ב.

גלן בק: ישנם למעלה מ- 700 קבוצות צפייה מרחוק מכל רחבי העולם.

גלן בק: מה שעשיתי היה לשאול אנשים 'האם תעמוד לצד ישראל?

גלן בק: ואם כן, האם תצא מאיזור הנוחות שלך?

גלן בק: אם אתה בבית כנסת, תגיע לכנסיה קתולית?

גלן בק: אם אתה, אתה יודע, בכנסיה, האם תגיע למרכז הקהילתי היהודי, משהו שדוחף אותך רחוק יותר?' ואמרתי 'האם תצפה בזה איתי' כי אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו לנסוע לישראל.

גלן בק: 'תצפה בזה איתי?' ואז, אח"כ, אנחנו סוגרים את זה ואנחנו מדברים ואנחנו אוכלים ואנחנו לומדים להכיר זה את זה.

גלן בק: 700 קבוצות צפייה ברחבי העולם.

גלן בק: זה לא פוליטי.

גלן בק: יש אנשים מן השמאל ומן הימין שפשוט מתאחדים.

גלן בק: הפתרון ימצא אצל האנשים.

גלן בק: הפתרון ימצא כאן.

גלן בק: ידעתי שלא היתה לי ברירה אלא לבוא לישראל ולהתייצב.

גלן בק: זה היה בטח בינואר או בפברואר, כשקראתי את אסתר ורות.

גלן בק: אסתר ורות.

גלן בק: 'קדימה, אתה לא חייב לעשות את זה, אבל אתה בעמדה לעשות את זה.

גלן בק: אבל מישהו אחר יעשה את זה אם אתה לא תעשה את זה', וזה המסר של אסתר, לפחות בשבילי.

גלן בק: ורות: אני מזמין את עם ישראל לבוא ולעמוד עם אנשים מכל רחבי העולם, לשמוע את האנשים בעולם אומרים 'אל אשר תלכי אלך, ובאשר תליני אלין, עמך עמי ואלוהיך אלוהי.

גלן בק: באשר תמותי אמות ושם אקבר'.

גלן בק: זה המסר שאני מביא לכם מהאנשים שאני מכיר.

גלן בק: אני לא נציג של העם.

גלן בק: אנשים שאני מכיר והמשפחה שלי.

גלן בק: אתם לא לבד.

גלן בק: בואו ותתייצבו ביחד עם אנשים שרוצים שתדעו את זה.

גלן בק: תודה רבה.

דני דנון: תודה רבה לך, גלן.

דני דנון: אני יודע שבתכניות שלך אתה מדבר באריכות רבה יותר.

דני דנון: אתה מדבר מאד בקצרה, ולעניין.

דני דנון: אני רוצה לשאול אותך שאלה לפני שאנחנו פותחים בדיון.

דני דנון: ראיתי תכנית על הטבח באיתמר, וזו היתה כתבה מאד מרגשת.

דני דנון: ושאלתי את עצמי מדוע אתה היחיד שבטלוויזיה ארצית, בחר כזה נושא קשה, והצבת אותו מול העם האמריקאי, למה רק אתה קיבלת את האומץ להציב אותו מולם, איפה כל האנשים האחרים, כל הכתבים, כל הרשתות, איפה הם?

גלן בק: אין לי תשובה בשבילך, אני לא יודע.

גלן בק: אני יודע ש..

גלן בק: תראה, אני..

גלן בק: אני לא עיתונאי.

גלן בק: החבר'ה האלה הלכו לבית ספר, הם למדו לעשות את זה; אני לא.

גלן בק: אז אני רק יכול להגיד לך שאני מספר סיפורים.

גלן בק: ואני מוצא את עצמי בעמדה המדהימה הזו ל...

גלן בק: שבה, בכנות, אתמול בלילה חשבתי לעצמי 'אני בחור שגדל במדינת ניו יורק.

גלן בק: אני אוטודידקט.

גלן בק: מה אני יכול לומר לכם?

גלן בק: ' אז אני לא יכול לדבר כבר סמכא.

גלן בק: אבל כן אומר לכם, על מנת להדגיש את השאלה שלך, כמספר סיפורים, זה אחד מן הסיפורים הכי מדהימים ששמעתי מעולם.

גלן בק: יש לך מופע אימים שהוליווד מוציאה הרבה כסף על מנת להמציא אחד שכמותו, ולכם יש את זה.

גלן בק: אתה יכול לבלות שבועות רק בהתמקדות על הדבר הזה.

גלן בק: יש לך נבלים שכמותם לא ראיתי מעולם, ולא רק נבלים; חרדים מבוגרים, נבלים בגיל ההתבגרות.

גלן בק: רק זה, כשלעצמו, מזעזע.

גלן בק: ואז יש לך תקווה, שזה משהו שאמריקה אוהבת.

גלן בק: כשהאמיש, כשמישהו נכנס במדינה שלנו וירה למוות בילדים בבית ספר, האמיש הושיטו יד וסלחו לו ועזרו למשפחה שלו להתאבל.

גלן בק: אותו הדבר קרה כאן.

גלן בק: באיתמר, הם מיד אמרו 'אנחנו לא מתכוונים לעסוק בשנאה'.

גלן בק: זה מסר חזק.

גלן בק: למה אף אחד לא מסקר את זה?

גלן בק: זה היה צריך להיות מסוקר כל יום בכל עיתון במשך שבועיים לפחות.

גלן בק: זה סיפור מדהים, הוא משאיר אותך עם סדר יום מסויים.

גלן בק: אני לא אוהב את התשובה הזו, אבל אני לא יכול לחשוב על תשובה טובה יותר, הגיונית יותר.

דני דנון: תודה.

דני דנון: אני רוצה לבקש מהקולגות שלי, אז יש לנו עוד חברי כנסת שהצטרפו אלינו, ח"כ מרינה סולודקין מקדימה, ח"כ אזולאי מש"ס, וח"כ אנסטסיה מיכאלי מישראל ביתנו.

דני דנון: אני רוצה לבקש מח"כ ניסים זאב לשאת דברים בקצרה, ולבקש מן הדוברים האחרים לדבר בקצרה, משום שיש לנו הרבה אנשים שרוצים לדבר.

דני דנון: ויש לנו גם את ח"כ ליה שמטוב מישראל ביתנו שהצטרפה אלינו.

דני דנון: ח"כ ניסים זאב ו...

דני דנון: קבוצה שגם היא נמצאת איתנו היום.

דני דנון: אני רק רוצה לבקש אותכם שתשתמשו בתרגום, כי חלק מן הדוברים ידברו בעברית.

דני דנון: וזה צריך להיות אחד לעברית ושתיים לאנגלית.

דני דנון: ואני רוצה גם להזכיר את ג'ו קרי, ראש הסגל של גלן בק, ו... את כך שהוא עומד בראש גלן בק הפקות.

דני דנון: דרך אגב, אני חושב שזה בשבילנו, הפוליטיקאים בישראל; אנחנו הולכים להתבונן במה שאתם עושים, כי אני חושב שזו הפעם הראשונה שתהיה לכם רשת באינטרנט.

דני דנון: ויש לנו הרבה ביקורת לגבי התקשורת בישראל.

דני דנון: אז אם זה יצליח לכם, אולי ננסה לחקות את זה פה בישראל.

דני דנון: אז אנחנו הולכים לראות מה אתם עושים שם בארה"ב.

דני דנון: ניסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: אוקיי, אני אומר כמה מילים באנגלית, אח"כ באמצע, אני אדבר בעברית.

נסים זאב: כבוד וזכות הם לנו לברך את גלן בק בברכת ברוך הבא לכנסת.

נסים זאב: מר בק הוא האישיות התקשורתית הבולטת והמשפיעה ביותר בארה"ב ולכן גם ברחבי העולם.

נסים זאב: והוא תומך נאמן ואמיץ של ישראל.

נסים זאב: הוא הפך את דיווח האמת, בכל נושא, למפעל חייו.

נסים זאב: ולגבי ישראל, ה... הוא יוצא דופן באצילותו ובחכמה המקצועית שלו.

נסים זאב: הייתי רוצה לומר כמה מילים לקבוצה שהגיעה אתך ולהודות להם.

נסים זאב: אני רוצה להודות לדר' יוסף פרגר, הוא איתנו; דר' פול ברודי, וגב' אודליה, גם היא פה; יעקב, שבא במיוחד מארה"ב בשביל הישיבה החשובה הזו.

נסים זאב: תודה.

נסים זאב: ועכשיו כמה מילים בעברית.

דני דנון: בבקשה, בקצרה.

נסים זאב: בפרשת השבוע אנחנו רואים את העניין ש"יפקוד ה' אלוקי הרוחות איש לכל בשר".

נסים זאב: כאשר משה רבנו התבשר שהקדוש ברוך הוא אמר לו שהוא ימות ולא יעלה לארץ ישראל, ולא ימשיך את ההנהגה, אז הוא אמר: "מי יצא לפניהם?

נסים זאב: מי יביאם?

נסים זאב: " ואני מחפש, תראה לי את האדם הראוי ביותר שינהיג את עם ישראל.

נסים זאב: העניין החשוב ביותר של מנהיג זה שהוא לא משאיר משהו ריק, או חלל ריק כאשר הוא עוזב את התפקיד שלו.

נסים זאב: הוא דואג להמשכיות.

נסים זאב: הוא דואג לדור הבא שחלילה וחס לא יהיה מצב שהוא משאיר את העם בלי מנהיגות.

נסים זאב: והדימוי ל – "צאן אשר אין לו רועה" – למה צאן אשר אין לו רואה?

נסים זאב: כי יכולים לראות באמת שלצאן יש רועה.

נסים זאב: רואים את האדם.

נסים זאב: לא כתוב: בלי רועה, אלא: "אשר אין לו רועה" כי יכול להיות שהרועה עצמו יכול להוביל לדרך לא דרך, למקומות שחלילה וחס כל הצאן יכול ללכת לאיבוד, ולכן הכוח של המנהיג זה הנחישות שלו, הדרך שלו, המסרים שהוא מעביר.

נסים זאב: אני רוצה לומר, לנו יש מסר אחד וברור: אנחנו ילידים של ארץ ישראל לא מ – 48.

נסים זאב: אנחנו מאז יהושע בן נון.

נסים זאב: מאז שיהושע כבש את ארץ ישראל.

נסים זאב: אנחנו מעל 3,000 שנה עם ישראל, העם היהודי, נמצא בארץ ישראל.

נסים זאב: אנחנו רק חזרנו לארצנו אחרי שנות גלות.

נסים זאב: אחרי שנות אלפיים של גלות.

נסים זאב: אבל אנחנו צריכים לדעת שאנחנו לא צריכים להיות מתגוננים, ואנחנו צריכים כל הזמן להסביר את עצמנו.

נסים זאב: אני רוצה להודות לך, אדוני.

נסים זאב: עבודת הקודש שאתה עושה הלוואי והיה לנו תקשורת כמו שאתה משדר בארצות הברית את העמדה של מדינת ישראל.

נסים זאב: תודה רבה.

דני דנון: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

דני דנון: אני רוצה לפני סגן השר איוב קרא, יש פה בקהל מר שלמה פרל?

דני דנון: נמצא פה.

דני דנון: אני לא ראיתי, אבל נמסר לי שאתה העמדת שלט מחוץ לכנסת על מנוף.

דני דנון: אז אם אתה רוצה 20 שניות לספר מה הביא אותך לפה, ואני כבר אומר לכל, אנחנו לא לכל אורח שמגיע לועדה נעמיד שלט עם מנוף, אלא אם כן אתה תגיע, מר פרל, מאיפה הגעת לפה?

שלמה פרל: אני ירושלמי.

דני דנון: ירושלמי.

דני דנון: ב – 20 שניות תגיד לנו מה הביא אותך לפה.

שלמה פרל: ראשית ברצוני להודות לחבר כנסת דנון שהזמין לפה אישיות כמו מר גלן בק.

שלמה פרל: לי קוראים שלמי פרל, בן 29, גר בירושלים, אב לילדה בת 6.

שלמה פרל: אני שותף בחברת היי- טק.

שלמה פרל: מטבע הדברים בחברות היי – טק נוצרים קשרים בחו"ל, ובמשך הזמן נוצר איתם קשר שהוא מעבר לעיסקי, ותמיד בשלב כלשהו מדברים קצת פוליטיקה.

שלמה פרל: כשאני נשאל את השאלה המפורסמת: תגיד, זה נכון מה שאומרים עליכם בחדשות?

שלמה פרל: אני כבר הפסקתי לענות להם.

שלמה פרל: אני לא נכנס להסברים וויכוחים, אני פשוט אומר להם: תצפו בתכנית של מר גלן בק למשך שבוע, ואז נדבר.

שלמה פרל: ותאמינו לי, זה מספיק.

שלמה פרל: אני רוצה באנגלית להודות למר גלן בק.

שלמה פרל: אני מודה לך מאד על מה שאתה עושה בשביל ישראל, אני מקווה שתמשיך למשך שנים רבות.

דני דנון: תודה רבה מר פרל.

דני דנון: אם אנחנו לא נספיק, שלמה, אז תשלח לנו את התמונה, תצלם את מה שעשית בחוץ.

דני דנון: אני רוצה לבקש את סגן השר איוב קרא, בבקשה.

דני דנון: חבר הכנסת קרא.

איוב קרא: תודה רבה.

איוב קרא: ראשית כל אני רוצה להודות לאדוני, לאורח הכבוד, שבעצם אנחנו שומעים מרחוק, לא מכירים, ואני שמח על ההיכרות, שעושה עבודה גדולה לעם ישראל ולארץ ישראל.

איוב קרא: המשותף בינינו שאני גם לא יהוד, ואתה לא יהודי, אבל אנחנו רואים את הצדק שצריך להיראות.

איוב קרא: ולצערי מנסים להסתיר את הצדק כלפי היהודים, כלפי מדינת ישראל, דבר שאני לא יכול להבין אותו בעולם הזה.

איוב קרא: את האמת לשקר להפוך, ואת השקר לאמת, ומה שאמרת.

איוב קרא: אבל אני לא נרתע.

איוב קרא: אני צאצאו של יתרו חותן משה רבנו, כך אני רואה את הדברים.

איוב קרא: קיבלתי ציווי ממנו, על פי דין תורה, לשמר את ארץ ישראל לעם ישראל בארץ ישראל.

איוב קרא: זה ציווי של קרוב ל – 4,000 שנה, נהרגו לי 2 אחים במערכות ישראל.

איוב קרא: אני הלום קרב ממערכות ישראל, ואני מוכן להקריב את ילדי למען מדינת ישראל, אבל את הצביעות של העולם צריך להפסיק, כי מגיע למדינת ישראל, על פי החלטת האו"ם, שהיא תהיה בעלת זכות קיום עם גבולות פתוחים.

איוב קרא: זה לא מעבר לזכות ההיסטורית שלה על פי דין תורה.

איוב קרא: ולכן אני שמח שאתה פה.

איוב קרא: חשוב לנו להעביר את המסר הזה בעולם.

איוב קרא: זה כל כך חשוב, ידידי.

איוב קרא: זה כל כך חשוב.

איוב קרא: כשאנחנו מחוץ למדינה הזו, אנחנו מרגישים לפעמים שכל העולם לא מבין שבחלק הזה של העולם היהודים היו עם שתי מדינות.

איוב קרא: אלה הן שלוש מדינות.

איוב קרא: ואז מה שקרה עם הפלשתינים אף פעם לא היתה מדינה של פלשתינים פה באיזור הזה.

איוב קרא: אז מתוך העמדה שלי, אני לא יהודי.

איוב קרא: אני מרגיש יותר יהודי מכל היהודים והציונים, כל היהודים.

איוב קרא: אני רוצה להודות לך מאד.

דני דנון: תודה רבה לסגן השר איוב קרא, יישר כוח.

דני דנון: אני רוצה גם לשלב אורחים, לא רק את החברי כנסת.

דני דנון: יש פה סטודנט מעפולה?

דני דנון: עפולה, גלן, זה רחוק, זה בערך בין שעה וחצי לשעתיים נסיעה.

אלון קמחי: כן.

דני דנון: כן.

דני דנון: אלון, אתה מארגון "משהו אמיתי".

דני דנון: איך זה נקרא בעברית?

אלון קמחי: What Is Rael היא קבוצה של סטודנטים בעלי השקפות פוליטיות מגוונות, שמטרתה לשלוח נציגים לקמפוסים בחו"ל.

אלון קמחי: התחלנו בישראל,... באנגליה, וזו היתה הצלחה מדהימה.

אלון קמחי: זו הפעם הראשונה שבה הפעילים האנרכיסטים והאנטי-ישראלים מגלים מגוון סטודנטים ישראלים שבאים מתוך השקפות פוליטיות שונות.

אלון קמחי: אני חושב שזה הארגון הראשון שיש בו מעורבות של שמאל וימין בעניין אחד שאנחנו מאמינים בו.

אלון קמחי: ואין לנו אג'נדה.

אלון קמחי: אנחנו מייצגים יחידים וישראלים.

אלון קמחי: אני מאמין שישראל היתה מיוצגת בעבר בחו"ל, אבל לא ישראלים.

אלון קמחי: אנחנו קבוצה מגוונת, יש לכל אחד מאתנו רקע אתני שונה, ויש בארגון שלנו מעורבות של יהודים ולא-יהודים.

אלון קמחי: אנחנו עומדים עכשיו לנסוע לדרום אפריקה, ולאחר מכן לקנדה וארה"ב, ונסיים שוב באנגליה.

אלון קמחי: אנחנו מממנים את עצמנו.

אלון קמחי: אנחנו עושים את זה, זה מתחיל מלמטה, רק סטודנטים.

אלון קמחי: יש לנו, משהו כמו, יותר מ- 100 סטודנטים רוצים להצטרף אלינו ואנחנו נעשים גדולים יותר.

אלון קמחי: וכמו כל ארגון חדש, אנחנו מתמודדים עם נושאי לוגיסטיקה, ביורוקרטיה, ידע ומימון.

אלון קמחי: אז, אבל הקרבנו המון כדי לעשות את זה, כי אנחנו מאמינים שזה מאמץ משותף מצד אנשים שונים בחברה, רובם סטודנטים, כי זוהי הליבה של המתקפה על הלגיטימיות של ישראל.

אלון קמחי: אז אני קורא פה לחברי הכנסת, לכנסת ולכל האנשים כאן, בואו נעשה את זה ביחד, סטודנטים, לא-סטודנטים, האקדמיה.

אלון קמחי: וזהו.

דני דנון: תודה רבה אלון.

דני דנון: יישר כוח גדול.

דני דנון: אתם מוזמנים ל – 24 באוגוסט בירושלים.

דני דנון: אני רוצה לבקש מחברת הכנסת עינת וילף, בבקשה.

עינת וילף: תודה רבה לך על הביקור, ועל הנכונות להגן על ישראל.

עינת וילף: חשוב בהחלט שהדבר הזה ייתפס כדבר שהוא חוצה מפלגות.

עינת וילף: אני בהחלט מאמינה זה זמן רב שיש כוונה להעתיק את הזירה שבה מתנהל הקונפליקט מול ישראל מזירות שבהם הניסיונות נכשלו, בין אם זה היו זירות צבאיות, או זירות כלכליות, או זירות של טרור, לזירה שבה המאבק הוא מאבק תודעתי, אינטלקטואלי, תקשורתי, הוא מתנהל בתקשורת, בארגונים בינלאומיים, באקדמיה.

עינת וילף: המטרה היא, בעיקרון, לקרקע את הרעיון הציוני.

עינת וילף: זה לא מדינת ישראל, זה יותר מזה, זה את הרעיון הציוני, את הרעיון הבסיסי של העם היהודי כעם יש זכות למדינה משלו במקום היחיד שהוא אי פעם היה ריבון.

עינת וילף: ואנחנו במדינת ישראל רק עכשיו מתחילים בכל להתעורר להעתקה הזאת של הזירה שבה מתנהל הקונפליקט, ולדרך הנכונה להיאבק בה.

עינת וילף: אז אהבתי את מה שאמרת לגבי האמת.

עינת וילף: אני רוצה להאמין בכך, כי מניסיוני בינתיים במאבק שבין האמת לבין סיפור טוב.

עינת וילף: אז סיפור טוב ינצח.

עינת וילף: אז השאלה היא איך דואגים שזה גם יהיה האמת, וגם סיפור טוב.

עינת וילף: אני עדיין חושבת שהסיפור של מדינת ישראל, והסיפור הציוני הוא הסיפור הטוב יותר.

עינת וילף: אבל זה הדבר.

עינת וילף: אני רוצה לבקש ממך דבר אחד: מאד חשוב לי שבהגנה על מדינת ישראל בעולם אנחנו לא ניאבק מנקודת מבט של הקורבן.

עינת וילף: כציונית אני לא רוצה לנצח בתחרות של מי הקורבן הגדול יותר.

עינת וילף: זה גם לא תחרות שהקמנו מדינה כדי לנצח בה.

עינת וילף: חשוב לשים דגש על ההיסטוריה הציונית.

עינת וילף: הייתי רוצה שדמותו של הרצל תהיה דמות הרבה יותר מוכרת בעולם, ושהדגש יהיה דווקא על איך אנשים לקחו את גורלם בידיהם ולא דווקא על שאלת הסבל והקורבנוּת.

עינת וילף: ולכן אני בהחלט מעריכה ומודה לך על נכונותך להתגייס למאבק הזה גם על האמת, גם על הסיפור הטוב יותר, ובסופו של דבר, על צדקת דרכה של הציונות.

עינת וילף: אז תודה רבה.

דני דנון: תודה רבה חברת הכנסת וילף.

דני דנון: בק, אתה רוצה לפנות בדברים לוועדה,

גלן בק: כן, אמרת שסיפור טוב גובר על האמת.

גלן בק: עכשיו כבר לא, או עוד מעט כבר לא, מכיוון שהסיפור צריך להיות כל כך מסורבל ומעוות שהוא פשוט לא נשמע אמיתי יותר.

גלן בק: והאמת היא האנדרדוג עכשיו.

גלן בק: אנדרדוגים תמיד מנצחים.

גלן בק: אנדרדוגים תמיד מנצחים.

גלן בק: הדבר השני הוא שהזכרת קורבנות.

גלן בק: עשיתי משהו בשבוע שעבר שאף פעם לא רציתי לעשות.

גלן בק: הייתי משלם כסף כדי לא לעשות את זה לעולם.

גלן בק: נסעתי לאושוויץ, ואני עושה על זה סרט דקומנטרי, וזה שינה אותי שינוי עמוק, אבל לא בגלל הקורבנות.

גלן בק: לא חיפשתי את הסיפור של הקורבנות.

גלן בק: חיפשתי את הסיפור של התקווה, וחיפשתי את הסיפור של היחידים שעמדו מול משהו שמעבר לגוליית, שזה מה שעמד מולם.

גלן בק: זה הסיפור שיש לספרו, וזוהי תמצית הסיפור האמריקאי, לא של הממשלה, ותמצית הסיפור היהודי, לא רק הסיפור הישראלי, אלא של היהודים כעם.

גלן בק: השאלה היסודית בעולם היום היא השאלה איתה התמודדו המיסדים שלנו, ואיתה התמודדנו כשניסחנו את מסמכי היסוד שלנו.

גלן בק: השאלה עליה הם ניסו לענות היתה השאלה עתיקת היומין 'האם אדם יכול למשול בעצמו?

גלן בק: ' אני עונה 'כן', ואני משער שכולם פה ישיבו גם הם 'כן'.

גלן בק: זוהי ההתמודדות של היום: האם הפרט יכול לשרוד, האם הוא יכול למשול בעצמו?

גלן בק: זה לא מה שקרה לכם, זו לא המאבק שנאלצתם לנהל; זה לא הקורבן שאתה יכול להפוך להיות.

גלן בק: זוהי דרך החשיבה הישנה.

גלן בק: לזה אנשים שרוצים כוח נצמדים עכשיו.

גלן בק: זה לא ינצח, כי האדם טעם מן החופש, חופש אמיתי, שלא כמו, רק בערך 5% מן העולם כולו הרגיש אי פעם את החופש שיש לנו.

גלן בק: ומה עשיתם איתו, מה עשיתם איתו?

גלן בק: ישראל, הם לא אומרים 'אוי איזה מסכן אני'.

גלן בק: הם באים, כלומר, זה רק אני שנסעתי 15 ק"מ, בערך, מחוץ לירושלים ולא ראיתי כלום?

גלן בק: כלומר, אני חושב, אני גרתי באריזונה.

גלן בק: לא, לא, זה כלום.

גלן בק: אין שם כלום.

גלן בק: לקחתם פיסת אדמה חרבה והפכתם אותה לגן פורח.

גלן בק: זה הסיפור האולטימטיבי.

גלן בק: כן, האדם יכול למשול בעצמו.

גלן בק: כן, אדם יכול לנצח (הערת המתרגמת – הביטוי beat down במקור אינו ברור בהקשר זה, יתכן שמדובר בטעות כלשהי במקור).

גלן בק: הוא יכול למשוך את עצמו בחזרה למעלה.

גלן בק: כן, הוא יכול לקחת לא כלום ולבנות מזה משהו גדול.

גלן בק: אמן.

גלן בק: אמן.

דני דנון: חברת הכנסת, יוליה שמאלוב ברקוביץ, בבקשה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אדוני, אני מודה לך מכל הלב שאתה נמצא כאן.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אתה אמרת, ואכן שם המשחק הוא: האמת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני הגעתי מתחום התקשורת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הקמתי שני גופי תקשורת גדולים, ואחרי זה הגעתי לכנסת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: בשני התחומים האלה, לצערי הרב, אמת זה לא שם המשחק.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ובהרבה מקרים כשאני מסתובבת, או דברים שאני נוגעת בהם, אני שומעת: את לא תשרדי בפוליטיקה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי בפוליטיקה לא מחפשים את האמת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואני מתעקשת ללכת עם זה, כי אני מסכימה בכל לבי שאנשים, בסופו של דבר, יודעים את האמת בפנים, עמוק, עמוק, והם יודעים שכולם עובדים אחד על השני.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה לומר לך מכאן, לנצל את ההזדמנות שאתה נמצא פה, ולנצל את הפורום הזה, ולומר שההגעה שלך לישראל לא פחות חשובה ממה שאתה עושה בארצות הברית.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי כאן היום, במאה 21 אזרחי המדינה איבדו אמון.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אמון בעצמם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אמון אחד בשני.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אמון בעולם, ואמון בבורא עולם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואני חושבת כשבן אדם כמוך מגיע לכאן, זה לא פחות חשוב ממה שאתה עושה שם, כי כאן אתה נותן לאנשים תקווה לומר: תאמינו, תאמינו, יש דברים, ולא כל מה שאתם רואים זאת האמת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תאמינו שיש אנשים שאוהבים אתכם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל מאד חשוב להוציא מסר מכאן שאומר, שאל יושב ראש הועדה: איך רק אתה בעצם דיברת על איתמר, וכל השאר לא דיברו?

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: א' – כי אתה איש מיוחד, וזה לזכותך ייאמר.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לפעמים כשהייתי צופה בדברים שאתה עושה, פשוט הייתי נפעמת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל מאד חשוב שנדע מכאן, אדוני היושב ראש, שאם אנחנו בישראל לא נאמין באמת שלנו, יהיה מאד מאד קשה להסביר את האמת בחוץ.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ולצערי אנחנו נמצאים כרגע במצב שאנחנו לא מאמינים באמת שלנו.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ואני מודה לך מכל הלב.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: וכן ירבו אנשים כמוך גם פה, וגם בעולם.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ולומר נקודה אחת לכל מי שמצלם כרגע, ואני עושה את זה בפגישות רבות עם עורכים של עיתונים, ובעיקר עם כתבים צעירים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אומרת להם: עזבו את מה שמעניין.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תצאו עם האמת.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי בסופו של דבר, בלילה, אתה ישן על הכרית שלך, וצריך לתת את הדין וחשבון מה אתה עשית היום, ואיך השפעת על הציבור במקום הקטן שלך, כי לתקשורת יש אחריות אדירה.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: והגיע הזמן שהם גם יספרו את הסיפורים, אבל רק את הסיפורים האמיתיים.

יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תודה רבה.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: חברת הכנסת יוליה שמאלוב, אנחנו צריכים להיאבק, אנחנו מכל המפלגות שהאמת תהיה גם בתקשורת, גם בפוליטיקה, גם בחינוך, ובכל מקום שנוכל להחדיר את האמת.

דני דנון: חבר הכנסת מיכאל בן ארי בבקשה.

מיכאל בן-ארי: תודה רבה אדוני היושב ראש, תודה רבה לגלן בק.

מיכאל בן-ארי: הדברים שנאמרו כאן גרמו לי בתחושה האישית הפנימית איזה הרגשה שאני יכול לקחת את עצמי מפה, ולהשאיר את הכיסא שלי לך, אתה תעשה פה עבודה מצויינת מבחינת ההסברה.

דני דנון: השאלה היא, איזו מפלגה?

דני דנון: זה יהיה פה בעיות איזה מפלגה הוא יהיה, מר בן ארי.

מיכאל בן-ארי: איפה שהוא יהיה הוא יעשה טוב.

מיכאל בן-ארי: איפה שהוא יהיה הוא יעשה טוב.

מיכאל בן-ארי: אין לי ספק.

מיכאל בן-ארי: אני רוצה לעמוד על נקודה אחת מרכזית במבט של גלן בק, שלצערי הרב, אצלנו לא כל כך רואים.

מיכאל בן-ארי: אני רוצה לספר סיפור קצר.

מיכאל בן-ארי: לפני כשנה, שנה וחצי הגיע לפה מיסטר הקרבי מארצות הברית, היינו בהר ברכה, היינו שם בהר ברכה.

מיכאל בן-ארי: ישבו שמה כל מיני יהודים ואמרו לו: כשתהיה נשיא ארצות הברית, חשבו אז שהוא מועמד, אבל אנחנו מבינים שלא כל כך, כשתהיה נשיא ארצות הברית אז תסייע לנו בצורה כזאת, ותסייע לנו בצורה כזאת.

מיכאל בן-ארי: כשאני עליתי לדבר הדברים האלה מאד מאד צרמו לי.

מיכאל בן-ארי: ואני שמתי לב שאתה מבחין במה שאחרים מתקשים להבחין.

מיכאל בן-ארי: התהליך שאנחנו נמצאים כאן במאה השנים האחרונות הוא תהליך היסטורי שיד בורא עולם מעורבת בו בצורה הכי חזקה שיכולה להיות.

מיכאל בן-ארי: מי שמכיר את התיאורים של מרק טוויין במסע תענוגות בארץ הקודש, הוא מתאר כאן את השממה, ושהוא הולך מרחקים אדירים ולא רואה כלום, אלא אנשים מסכנים, אומללים.

מיכאל בן-ארי: אנחנו מדברים בסך הכל לפני 130 שנה.

מיכאל בן-ארי: ונמצא היום בארץ הקודש, וכשהוא עולה לירושלים הוא נתקע בפקקים, והוא לא יודע לברך שיש בורא עולם שהביא את הפקקים האלה, לא מבין שום דבר.

דני דנון: אני רוצה להבין, אתה מברך שיש פקק בבוקר, בן ארי?

מיכאל בן-ארי: אני מברך שיש פקק.

מיכאל בן-ארי: אני למדתי מאבא שלי, עליו השלום, היינו גרים ליד כביש ראשי, כשהוא ראה הרבה מכוניות הוא אמר: תראה, תימלא העיר ציון.

מיכאל בן-ארי: תימלא.

מיכאל בן-ארי: אנחנו גרנו בתל אביב, אבל בשבילו, שהוא בא וראה פה את השממה.

דני דנון: כל פעם שאני אהיה בפקק עכשיו אני אתקשר אליך.

מיכאל בן-ארי: כשהוא בא לפה את השממה בארץ, אז בשבילו, בשבילו כל מבנה שנבנה, כל כביש שנסלל היה בשבילו קיום דבר ה' ביד עבדיו הנביאים.

מיכאל בן-ארי: ואז אני אמרתי לו למיסטר הקרבי, אמרתי לו: תסתכל אחורה, רואים מאחורה את כל עמק שכם.

מיכאל בן-ארי: אמרתי לו: הקדוש ברוך הוא מקיים עכשיו את הבטחתו לעם ישראל לשוב לארצו.

מיכאל בן-ארי: מי שיסייע לנו – זה בבחינת מה שנאמר: "מברכך אברך".

מיכאל בן-ארי: יקבל מאיתנו את כל הברכה שבעולם.

מיכאל בן-ארי: יקבל מאיתנו את כל החיבוק שבעולם, כי הוא שותף, בסופו של דבר, למהלך אלוקי היסטורי של שיבת עם ישראל לארצו, ואני חושב שאחד הדברים המהותיים שאמרת שאין חזק, אין דבר משמעותי יותר מאשר אמירת האמת.

מיכאל בן-ארי: הרבה פעמים יוצא לי גם כן לנסות להגיד אמת, ואני מקבל חרפות מכל העולם, ואז אני רואה איך האמת מחלחלת בסופו של דבר, והיא הדבר היחיד שמשפיע, אז על כך אנחנו מברכים אותך, מחבקים אותך, ואני אדבר עם יושב ראש הכנסת לגבי הכיסא שלי.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: חברת הכנסת ציפי חוטובלי, בבקשה.

דני דנון: אריה נרשם אחריך, אבל אם את רוצה, בבקשה, חבר הכנסת אריה אלדד.

אריה אלדד: תודה.

אריה אלדד: תודה לך על מילותיך, תודה לך על תמיכתך, ותודה לך על הדבר החשוב שאמרת על האמת.

אריה אלדד: והאמת שלי היא בעברית, אז אדבר עברית.

אריה אלדד: זה נכון שחייבים לומר את האמת שלנו.

אריה אלדד: זה נכון שמול האמת שלנו יש מישהו שמציג אמת אחרת, והעולם הופך יותר ויותר למקום שדוחה את האמת.

אריה אלדד: הוא אומר: אין אמת אחת.

אריה אלדד: יש האמת שלך, יש האמת שלו, יש נרטיב שלך, יש הנרטיב שלו.

אריה אלדד: אנחנו בעידן שהוא פוסט מודרני, ואנשים ברצינות מתנגדים לאמת.

אריה אלדד: אבל אני בכל זאת אומר את האמת שלי.

אריה אלדד: והאמת שלי שארץ ישראל שייכת לעם ישראל.

אריה אלדד: וזה נכון שצריך לסיים את הכיבוש.

אריה אלדד: אנחנו חייבים לסיים את הכיבוש.

אריה אלדד: את הכיבוש המוסלמי של ארץ ישראל, שהחל לפני, זה לא נכון למחוא כפיים,

דני דנון: לא מוחאים כפיים לא למר גלן בק, ולא לחברי הכנסת.

דני דנון: אפשר בסוף כל מי שרוצה למחוא כפיים.

דני דנון: אבל כעת אנחנו בישיבה.

דני דנון: בבקשה.

אריה אלדד: יושב ראש הכנסת, רובי ריבלין, אמר כמה פעמים שאסור למחוא כפיים בכנסת כי בסוף אנחנו עלולים לחשוב שאנחנו צודקים.

אריה אלדד: זה לא נכון.

אריה אלדד: אני חושב שצריך לסיים את הכיבוש של ארץ ישראל, את הכיבוש המוסלמי של ארץ ישראל שהחל לפני 1,300 שנה, ואני גם מאמין בפתרון של שתי מדינות.

אריה אלדד: אני מאמין בפתרון שתי המדינות, אבל אני כל הזמן זוכר שיש כבר מדינה פלשתינית, והיא בירדן.

אריה אלדד: ירדן היא מדינה פלשתינית.

אריה אלדד: 80 אחוז מהתושבים של ירדן הם פלשתינים.

אריה אלדד: היא הוקמה על שלושה רבעים מהבית הלאומי היהודי שניתן לבריטניה כמנדט ב – 1918.

אריה אלדד: ב – 1920, בסן רמו, בוועידה אחרי מלחמת העולם הראשונה.

אריה אלדד: יש כבר מדינה פלשתינית, ולא צריך עוד אחת.

אריה אלדד: אבל אמרת גם שבסופו של דבר, כולנו בני אדם.

אריה אלדד: כולם בני אדם, ויש לי בעיה עם האמירה הזאת לא כי זה לא נכון, אני רופא, אני יודע שמבחינה פיזיולוגית זה נכון לגמרי, אבל צריך להבין שיש אנשים שהמניעים שלהם שונים מהמניעים שלך.

אריה אלדד: אני מטפל בכוויות.

אריה אלדד: אני טיפלתי פעם במחבל מתאבד, אתם לא תצליחו לתרגם את זה לאנגלית, מחבל מתאבד "שלימזל".

אריה אלדד: מחבל מתאבד שלא הצליח לעשות מה שהוא רצה.

אריה אלדד: הוא הלך בחורף עם תרמיל כדי להתפוצץ בתוך אחד הרחובות של ירושלים.

אריה אלדד: הוא ירד מהאוטובוס, והוא ראה במאה שערים בירושלים אולם שמחות.

אריה אלדד: יצאו אנשים מחתונה, והוא אמר לי, כי הוא רק נפצע בפיגוע הזה.

אריה אלדד: הוא דיבר איתי כי הייתי הרופא המטפל שלו.

אריה אלדד: הוא אמר לי: "הלכתי לכיוון הכניסה לאולם, אבל לא היו שם מספיק ילדים, אז אני הלכתי לקבוצה היותר רחוקה, ששם היו הרבה אמהות עם עגלות ותינוקות וילדים, אבל בדרך החלקתי לתוך שלולית ונפלתי, והפצצה על הגב שלי נרטבה, ולכן לא התפוצצתי, זה רק נשרף ואני נכוויתי.

אריה אלדד: הוא היה בטיפול שלי 3 חודשים.

אריה אלדד: ולכן אני אומר, יש אנשים שאינם מתנהגים כמו כולנו, שבסוף היום רוצים שיהיה לנו טוב.

אריה אלדד: יש אנשים שהם מונעים על ידי כוחות אחרים, אחרים משלך ושלי.

אריה אלדד: כאשר גברת שאני טיפלתי בה ושלחתי לה עור מבנק העור בירושלים, והצילו את החיים שלה בבית החולים סורוקה, אחרי שהמשפחה שלה שרפה אותה, כי היא האשימה אותה באי נאמנות במשפחה, והצילו אותה בבית החולים סורוקה.

אריה אלדד: היא הייתה מעזה, ואחרי 4 חודשים הזמינו אותה לבית החולים לביקורת למעקב, והיא חזרה עם פצצה על הגוף כדי להתפוצץ בתוך בית החולים סורוקה.

אריה אלדד: כי המשפחה שלה אמרה לה שאם היא תתפוצץ בתוך בית החולים שהציל את חייה יסלחו לה, אז אנחנו מדברים פה על אנשים שהם מתנהגים אחרת.

אריה אלדד: שמונעים אחרת.

אריה אלדד: ואם אנחנו בסוף נחשוב שכולם אותו דבר, ונשכח איך האוייבים שלנו מתנהגים, אז באמת הם יצליחו לנצח אותנו.

אריה אלדד: תודה רבה.

דני דנון: תודה רבה לחבר הכנסת אריה אלדד.

דני דנון: חברת הכנסת ציפי חוטובלי, בבקשה.

ציפי חוטובלי: ראשית, תודה רבה לך על כך שבאת לכאן.

ציפי חוטובלי: תודה לך על כך שייצגת את ישראל בדרך הטובה ביותר.

ציפי חוטובלי: הייתי רוצה להודות לחברי דני דנון על כך שהוא אירח את האירוע הנפלא הזה.

ציפי חוטובלי: אני חייבת לומר לך, השיחה הראשונה שלי עם ראש הממשלה שלנו בנימין נתניהו היתה על על אמירת האמת.

ציפי חוטובלי: והייתי די צעירה ונאיבית ואמרתי 'אתה יודע, אם רק נאמר את האמת, אנחנו ננצח'.

ציפי חוטובלי: ואז הוא אמר לי את המשפט המעניין שאני זוכרת מאז, והמשפט היה: 'האמת אף פעם לא מנצחת.

ציפי חוטובלי: האמת מנצחת רק אם אומרים אותה בקול רם ומספיק זמן, וממשיכים להגיד אותה'.

ציפי חוטובלי: ואני חושבת שזה אחד הדברים החשובים ביותר שעלינו לזכור.

ציפי חוטובלי: אני אעבור לעברית, כי מדינת ישראל מארחת אותך וזו השפה שלנו ואנחנו גאים בה.

ציפי חוטובלי: באמת המשפט הזה שאמר לי ראש הממשלה בנימין נתניהו שהאמת מנצחת רק אם אומרים אותה לאורך זמן, ואם חוזרים עליה, אני חושבת שזה משפט מפתח.

ציפי חוטובלי: כי הציונות בראשית דרכה לא התביישה לומר את האמת.

ציפי חוטובלי: ונראה לי שמה שמשותף לכל היושבים כאן זה שכשאנחנו מדברים על האמת, שהעולם מנסה כל הזמן לדבר בשפה אחרת, זה לא במקרה שאתה איש דתי.

ציפי חוטובלי: הסכסוך הזה הוא לא סכסוך טריטוריאלי, כמו שהעולם מנסה להציג אותו.

ציפי חוטובלי: כולם יודעים שאם הסכסוך הזה היה סכסוך טריטוריאלי הוא היה נפתר מזמן.

ציפי חוטובלי: הוא היה נפתר בכל ההצעות שהונחו על השולחן הבינלאומי, היו כאן שתי מדינות.

ציפי חוטובלי: אין כאן שתי מדינות, כי אין כאן רצון בסיסי להכיר בקיומו של העם היהודי ובזכותו למדינה.

ציפי חוטובלי: זה הסיפור העמוק של הסכסוך.

ציפי חוטובלי: ואני חושבת שכשאנחנו מצפים את הסכסוך הזה, ועוטפים אותו בעטיפות של סכסוך על טריטוריה, אנחנו חוטאים לאמת.

ציפי חוטובלי: כי האמת היא שזה סכסוך דתי.

ציפי חוטובלי: זה סכסוך שמוביל אותו האסלאם, ואנחנו לא יכולים להתעלם מהאמת הבסיסית הזאת שהיא שורש הסכסוך.

ציפי חוטובלי: לכן כל כך חשוב שכולנו כאן עומדים מאחורי האמת ההיסטורית הבסיסית ביותר.

ציפי חוטובלי: אנחנו כאן לא רק מכוח התנועה הציונית, אנחנו כאן מכוח התנ"ך.

ציפי חוטובלי: אנחנו כאן מכוחו של אברהם אבינו.

ציפי חוטובלי: אנחנו כאן מכוחם של כל האבות המייסדים של האומה שלנו שקיבלו הבטחה אלוקית על הארץ הזאת.

ציפי חוטובלי: זה כוחנו.

ציפי חוטובלי: ראש הממשלה הראשון שלנו, דוד בן גוריון, השתמש בספר הספרים, בתנ"ך, בעצם כבסיס המוסרי שלנו לחזרה שלנו לארץ הזאת, ואנחנו חייבים להמשיך ולהציג את זה כאמת הבסיסית והיסודית ביותר שבגללה אנחנו כאן.

ציפי חוטובלי: זה הדבר הראשון שרציתי לומר.

ציפי חוטובלי: העניין של לדבר על הסכסוך כסכסוך דתי, ולדבר על האמת החשובה הזאת.

ציפי חוטובלי: נקודה שניה שאני רוצה לדבר עליה היא במושגים של צדק מול רשע.

ציפי חוטובלי: ביום שישי האחרון מדינת ישראל ציינה 35 שנה למבצע אנטבה.

ציפי חוטובלי: מבצע אנטבה היה אחד המבצעים ההרואיים ביותר שידע העידן המודרני, וכולם נהנים להסתכל בגאווה איך העם היהודי לא נכנע לטרור, ובעצם שלח את טובי הלוחמים שלו לאוגדנה כדי לשחרר את אותם חטופים במטוס אירפראנס שבקלות גדולה מאד יכלו להיכנע לרשע ולהחזיר אותם באותו אולטימאטום נורא של החוטפים.

ציפי חוטובלי: אני רוצה להזכיר כאן דברים שאמר מי שפיקד על המבצע הזה, והמבצע הזה קרוי על שמו, אחיו של ראש הממשלה, יוני נתניהו, יש עדות על כך שהוא עבר לוחם, לוחם לפני שהם ירדו מהמטוס באוגנדה ואמר להם: "אנחנו חייבים לנצח במלחמה הזאת, כי המלחמה הזאת היא המלחמה של הצדק נגד הרשע".

ציפי חוטובלי: אני חושבת שאנחנו כבר מתביישים להשתמש במושגים האלה.

ציפי חוטובלי: כשעיתון מרכזי כמו ה – New York Times נותן לאבו מאזן להציג תפיסת עולם שקרית מיסודה לגבי הקמתה של מדינת ישראל?

ציפי חוטובלי: ונותן לו לספר סיפור שקרי.

ציפי חוטובלי: אנחנו חיים במציאות שבה אנחנו לא מדברים על צדק מול רשע, אלא אנחנו מדברים באמת על כביכול צדק אחד מול צדק אחר.

ציפי חוטובלי: וזה לא צדק אחד מול צדק אחר.

ציפי חוטובלי: יש כאן צדק מול רשע.

ציפי חוטובלי: יש כאן מדינה שרוצה להתקיים בשלום ובשלווה, ויש כאן, לצערנו הרב, ארגוני טרור שמנסים להשמיד אותנו, פעם אחר פעם.

ציפי חוטובלי: וזה לא סכסוך על התנחלויות.

ציפי חוטובלי: התנחלויות צריכות להיות מחוץ לגדר הדיון.

ציפי חוטובלי: .

ציפי חוטובלי: היום הכנסת מעבירה חוק מאד מאד חשוב נגד החרמת מדינת ישראל, והחוק הזה בדיוק בא לדבר העניין שמדינת ישראל נאבקת בכל התפיסה שרוצה להחרים אותה כמדינה, ולא רק על התנחלויות, ולכן נמשיך לדבר במושגים הטהורים האלה של צדק מול רשע.

ציפי חוטובלי: רק לסיים בדבר אחד קטן ואחרון.

ציפי חוטובלי: במסגרת ההסברה שלנו יש עדיין הרבה מה לעשות בהקשר של שתי דמויות שחסרות כאן: גלעד שליט, שמצוי ושבוי בידיו של החמאס שחבר לפת"ח, והקהילה הבין לאומית ממשיכה להזרים כספים לאותם ארגוני טרור שהחייל שלנו נמצא בידיים שלהם.

ציפי חוטובלי: הדבר הזה חייב להיפסק.

ציפי חוטובלי: הדבר הזה חייב להיפסק.

ציפי חוטובלי: ומילה אחרונה לגבי יונתן פולארד שנמצא כל כך הרבה שנים בכלא האמריקאי.

ציפי חוטובלי: האיש הזה עלול לסיים את חייו בכלא האמריקאי, אנחנו רוצים לראות אותו חוזר, רק בשם הצדק, שכל מה שנשפט על עבירות דומות השתחרר בתקופת זמן הרבה יותר קצרה.

ציפי חוטובלי: אנחנו רוצים להיאבק על כך.

דני דנון: תודה רבה חברת הכנסת חוטובלי.

דני דנון: אני רוצה לבקש מדן דייקר, מנכ"ל הקונגרס היהודי העולמי, קודם כל ברכות דן, אתה נבחרת למנכ"ל.

דני דנון: מאחלים לך הצלחה בתפקיד החשוב.

דני דנון: רק בקצרה, דן, תגובתכם בנושא.

דן דייקר: בסדר.

דן דייקר: תודה רבה אדוני היושב ראש.

דן דייקר: אני אעדיף לדבר באנגלית ישירות למר גלן בק.

דן דייקר: מר בק, תודה רבה לך שבאת לדבר.

דן דייקר: כמזכיר הכללי של הקונגרס היהודי העולמי, שמייצג 100 קהילות ברחבי העולם, לרבות הציבור הישראלי, בנושאים החיוניים ליהודים.

דן דייקר: אתה יודע, אנחנו חיים בתקופה ובאיזור שהוגדר כאביב הערבי, הגדרה שיש כאלה שכנראה מתייחסים אליה כגרסה אופטימית למה שקורה מסביבנו.

דן דייקר: אבל מה שאנחנו יודעים בוודאות הוא שכל מושג מהפיכת החופש החל לפני 3,000 שנה, כשמנהיג בעל כורחו ששמו משה דרש חופש מרודן מצרי.

דן דייקר: והעם היהודי הוא באמת זה שהגדיר, באותו רגע בהסטוריה, את מושג החופש על פי חוק והחופש על פי אלוהים, לכל בני האדם.

דן דייקר: והדבר במיוחד חזק היום משום שעושים שימוש בשפה של זכויות האדם, בשפה של זכויות האזרח והשוויון, נגדנו, כשבעצם אנחנו היינו אלה שבמשך 3,000 השנים האחרונות הצענו לעולם את מושג החופש ובטח את המושג של חופש פוליטי.

דן דייקר: זהו המסר שאנחנו צריכים, לדעתי, לייצא לעולם, שהזכויות היהודיות, המיוחדות שלנו, האביב היהודי שלנו, הוא משהו שצריך להכלל ביחד עם האוניברסאליות של זכויות האדם, זכויות האזרח וזכויות השוויון, שאם אתה הולך ברחוב, ואתה אכן הולך ברחוב, אתה רואה חברה פורחת, פתוחה, ליברלית, סלחנית, שבה רופאים מצילים את חייהם של אלה שמנסים לרצוח אותם, ויש לך חירויות במדינה הזו למיעוטים, נשים, הומוסקסואלים ולכאלה ששייכים למיעוטים אחרים, שהן דוגמא עבור העולם.

דן דייקר: אז אני חושב שבשם העם היהודי ובשם מדינת הלאום שלו, אנחנו מאד גאים לארח אותך ומאד גאים במה שאנחנו מייצגים, ואני מקווה שפתיחות, האוניברסאליות של זכויות אדם, זכויות אזרח וזכויות שוויון, והייחוד של זכויות יהודיות, ניתנים ליצוא ביחד, על מנת שהעולם יבין את הקשר הזה.

דן דייקר: תודה רבה מקרב לב.

דני דנון: תודה רבה לדן דייקר, מנכ"ל הקונגרס היהודי העולמי.

דני דנון: חברת הכנסת מרינה סולודקין, בבקשה.

מרינה סולודקין: אחה"צ טובים ושלום.

מרינה סולודקין: אדוני היו"ר יש לך טעם מצויין, שהתבטא בכך שהזמנת כאלה אנשים נהדרים, ובראשם גלן וקבוצתו.

מרינה סולודקין: אני מוכרחה להגיד לך שיש לנו הרבה במשותף, העם הישראלי והעם האמריקאי.

מרינה סולודקין: הערכים שלנו מבוססים על התנ"ך, ואנחנו מאד דמוקרטיים.

מרינה סולודקין: אתה מבין, אני באתי לפני 20 שנה מברית המועצות לשעבר, כיהודיה סובייטית, אחרי נפילת מסך הברזל.

מרינה סולודקין: ואני מוכרחה לומר לך שאני בכנסת הישראלית מזה 15 שנה.

מרינה סולודקין: אתה מבין?

מרינה סולודקין: אני רוצה לשלוח את אהבתי לנשיא לשעבר ג'ורג' בוש , שפגשנו כאן בשנים קודמות, ב- 2009 אני חושבת, בכנסת, ואני רוצה לשלוח את אהבתי למר אובאמה ולבקש ממנו, באופן שבו אנו ישראלים שמבקשים ממנו, לשחרר את ג'ונתן פולארד.

דני דנון: תודה רבה לחברת הכנסת מרינה סולודקין.

דני דנון: אנחנו צריכים להתכנס לקראת סיכום.

דני דנון: אני רוצה לבקש בקצרה, שלמה מוזובסקי נשיא Young Israel מארצות הברית, בבקשה שלמה.

שלמה מוסטופסקי: תודה לך, השר דנון.

דני דנון: עוד לא שר, יו"ר.

שלמה מוסטופסקי: היו"ר דנון, חבר כנסת.

שלמה מוסטופסקי: הייתי רוצה להודות למר בק על כך שהוא הגיע לכאן היום, ושמחתי מאד לשמוע כמה מחברי הכנסת מדברים על ג'ונתן פולארד.

שלמה מוסטופסקי: כנשיא המועצה הלאומית, אני מייצג 140 בתי כנסת בארה"ב וכ- 50 פה בישראל.

שלמה מוסטופסקי: ואחד הפרויקטים המרכזיים שעליהם אנחנו עובדים נועד לנסות ולשחרר את מר פולארד.

שלמה מוסטופסקי: צר לנו מאד לראות שאפילו כשאביו נפטר, ארה"ב לא התירה לו אפילו לצאת מבית הסוהר על מנת להיות נוכח בהלווית אביו.

שלמה מוסטופסקי: ובעוד שאתה מדבר על צדק, גלעד שליט, ג'ונתן פולארד, ישנן תופעות של אי-צדק שיש לדבר עליהם.

שלמה מוסטופסקי: אתה לא יכול לעשות שלום עם אנשים שלא רוצים לעשות שלום.

שלמה מוסטופסקי: הנוסחה שטחים תמורת שלום אינה עובדת כשהמילה שלום מאוייתת PIECE (חתיכה - המתרגמת).

שלמה מוסטופסקי: וזה משהו שאדם כמוך יכול להפיץ ברחבי העולם.

שלמה מוסטופסקי: אני יודע שכאן בארץ ישראל אנשים משמיעים את קולם, אבל איכשהו אנשים לא רוצים לשמוע.

שלמה מוסטופסקי: ואני מוצא שארה"ב, כשאני מדבר עם אנשים שאינם יהודים, ומדבר איתם ומספר להם את הסיפור על מה שמתרחש כאן, אנשים כן רוצים לשמוע את האמת.

שלמה מוסטופסקי: יש לדבר על הדברים, ואני מודה לך מאד על כך שאתה עושה זאת.

שלמה מוסטופסקי: תודה רבה.

דני דנון: תודה רבה שלמה.

דני דנון: אני רוצה, לקראת סיום, לומר מספר מילים מהלב.

דני דנון: אם היינו יושבים פה, ויש פה חברי כנסת ותיקים, חברת הכנסת סולודקין, וחבר הכנסת אלדד, שהיו פה לפני, והיינו אומרים לפני 10, 15 שנים כשהיה תלונות על CNN שנמצאים פה איתנו, ועל כלי תקשורת אחרים, והיינו אומרים להם: בעוד 10 שנים תהיה רשת חדשות אחרת, ויהיה מגיש כמו מר גלן בק והצוות שלו, והם יציגו את האמת.

דני דנון: היינו באים ואומרים: זה לא יכול להיות, אתם מדמיינים.

דני דנון: תנחתו.

דני דנון: והנה פה אנחנו יושבים היום ורואים שאפשר אחרת.

דני דנון: בפירוש אפשר אחרת.

דני דנון: נושא ההסברה זה לא קרב אבוד שצריך להרים ידיים ולהגיד: אין מה לעשות, כל העולם נגדנו.

דני דנון: בפירוש זה לא כך.

דני דנון: היום אנחנו ראינו מציאות.

דני דנון: אנחנו רואים יום יום שאם דבקים בערכים באומץ, באמת, בקשר שלנו האמיתי לארץ ישראל, אפשר גם להסביר את זה ברגעי המבחן.

דני דנון: אפשר גם להסביר את זה לציבור בארצות הברית.

דני דנון: אפילו אני הייתי מעז לומר גם לציבור באירופה.

דני דנון: אפשר להעביר את המסרים האלה, אבל זה הכל מתחיל בנו, באומץ הפנימי שלנו, בנחישות הפנימית שלנו ובנכונות שלנו לקבל החלטות שטובות לעם היהודי, ואחרי זה לחשוב על ההסברה שלהם, ולא ההיפך.

דני דנון: אם נחשוב איך מסבירים את ההחלטות, ואז נקבל את ההחלטות, לא היינו יושבים היום בירושלים, כי אמרתי לגלן בדרכו הנה, שההחלטה להעביר את הכנסת מתל אביב לירושלים, של ראש הממשלה דוד בן גוריון, לאור לחץ אמריקאי שהופעל עליו, היתה החלטה ציונית אמיתית.

דני דנון: ובן גוריון לא חשב מה יהיה במישור ההסברתי?

דני דנון: איך אני אסביר את זה מחר בבוקר לניו יורק טיימס.

דני דנון: הוא קיבל החלטה ציונית אמיצה ועכשיו יישמנו אותה.

דני דנון: אני רוצה, קודם כל להזמין את כל הנוכחים שפה לאירוע הגדול: מחזירים את האומץ.

דני דנון: אני יש לי את האומץ שלי, גלן, אני לא צריך שיחזירו לי את האומץ, אבל צריך כן לבוא ולומר לציבור שיש לנו ערכים, אנחנו מאמינים בזה, ואני רוצה לבקש מהאורח שלנו לומר מספר מילות סיכום לפני שננעל את הישיבה.

דני דנון: מר גלן בק, בבקשה.

גלן בק: רק מילות פרידה, ושוב, תודה.

גלן בק: אמרת שמה שאני עושה כאן חשוב באותה מידה כמו מה שאני עושה באמריקה.

גלן בק: הייתי רוצה לתקן אותך.

גלן בק: אני מאמין שזה יותר חשוב.

גלן בק: מה שקורה בישראל, קורה לשאר העולם.

גלן בק: ברור לי, בצורה יוצאת דופן, כאדם שגם כן מאמין באלוהים האחד, באיזו תקופה אנחנו חיים.

גלן בק: וגם ברור לי לאין שיעור שידו של אלוהים היא בדברים.

גלן בק: וכל מה שזה מצריך, הוא שכל אחד מאתנו יתייצב, עם החלק הקטן שלו בפאזל.

גלן בק: על מנת שהרוע ישתלט, עלינו להמשיך לשתוק.

גלן בק: אבל אם נעמוד יחד ופשוט נאמר 'אנחנו מאמינים בלא להרוג זה את זה.

גלן בק: אנחנו מאמינים בהגינות פשוטה' ורק נשלב ידיים, אלוהים יעשה את היתר.

גלן בק: תודה רבה.

דני דנון: תודה רבה.

דני דנון: אני מודה לכולם, לכל מי שהגיע מארצות הברית.

דני דנון: תודה רבה, הישיבה נעולה.