ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 18, פרוטוקול מספר 460, 2011-07-25 10:00

אלכס מילר: בוקר טוב לכולם.

אלכס מילר: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת החינוך בתאריך 25 ביולי 2011, כ"ג בתמוז תשע"א.

אלכס מילר: הנושא הוא הצעה לסדר-היום (דיון מהיר): הפרטת מערך המורים המחליפים במשרד החינוך, של חברי הכנסת: אילן גילאון, רונית תירוש, עינת וילף, מוחמד ברכה ואברהים צרצור.

מסעוד גנאים: שיח' אברהים אינו נמצא, אני ממלא את מקומו.

אלכס מילר: נתחיל עם חברי הכנסת לפי סדר הגשת הדיונים.

אלכס מילר: חבר הכנסת אילן גילאון, אתה תפתח, וחבריך אחריך.

אילן גילאון: בוקר טוב, אדוני.

אילן גילאון: האמת היא שאני כבר מתחיל להגיע לגיל כזה שאני כבר לא יודע להגיד לעצמי "זה לא יעלה על הדעת" כי כל דבר בעצם כבר עולה על הדעת.

אילן גילאון: כל פעם קורה משהו, אני אומר וואו, זה לא יכול להיות, וזה כנראה יכול להיות.

אילן גילאון: וכאילו אנחנו עוסקים באותו נושא, אדוני היושב-ראש, כל הזמן עוסקים באותו עניין.

אילן גילאון: לפני שבוע דיברנו על נושא שכר דיפרנציאלי על-פי הצטיינות, בונוסים למורים שיביאו להצלחות – אני לא יודע בדיוק באיזה מקצים, אולי מתמטיקה, אולי בהבנת הנקרא או דברים אחרים.

אילן גילאון: בכלל חשבתי לתומי, אז מה יהיה עכשיו, יבחרו רק תלמידים שיכולים להביא אותנו לתוצאות טובות?

אילן גילאון: ואני עכשיו גם קורא שבכלל, כל הנושא של מערך או מארג ההוראה, או המורים המחליפים – שהם מורים קודם כול, לכל דבר, פעם גם היינו אומרים מחנכים, היום אנחנו כבר לא מדברים במונחים כאלה - הם הולכים להיות מנוהלים על-ידי איזו חברת קבלן.

אילן גילאון: אז אני בעצם חושב לעצמי למה ככה, למה לא ללכת באמת עד הסוף.

אילן גילאון: אני בכלל הצעתי שקבלן ינהל את כל המדינה, לפחות את משרד החינוך, ושהקבלן שיתחרה על ניהול משרד החינוך יהיה מישהו כמו IDB השקעות.

אילן גילאון: אגב, זה לא מקורי, הצעתי את זה גם למשרד הרווחה – כי הוא חזק, כי יש לו איתנות פיננסית, הרי לא צריך שום ידע בתחום שאתה מטפל בו, מה זה בכלל קשור, והוא יכול לגשת למכרז הזה.

אילן גילאון: ובכל זאת, יכול להיות שזה גם יפתור הרבה מאוד בעיות.

אילן גילאון: למשל במארג הזה יכול להיות שזה יפתור את כל בעיית הפליטים מסודן שצובאים על הגבול, כי אפשר יהיה לקחת אותם אולי במחיר מאוד זול ולהכניס אותם בתור מורים מחליפים.

אילן גילאון: זה מתחיל מאוד להטריד, הסיפור הזה, שכל דבר שעומד חמש דקות הוא מופרט, ואנחנו עוסקים בדיון הזה כל הזמן.

אילן גילאון: זה חורה יותר כאשר מדובר על משרד כמו משרד החינוך, שפעם מפריט את אחיות בית-ספר – שבזמנו נקראו המורות לבריאות, היה להן איזשהו מעמד חינוכי בבית-הספר – ולאחר מכן מתחילים בשכר דיפרנציאלי ויש "עוז לתמורה".

אילן גילאון: אני מאמין שתמורה תהיה לאלה שיוכלו להשתלב בתוך השיטה, תסלח לי, המטורפת הקפיטליסטית הזאת, שאין בינה לבין חינוך כלום.

אילן גילאון: פשוט כלום.

אילן גילאון: ותמורה אולי תהיה, עוז יש מעט, מעט מאוד.

אילן גילאון: ואם רוצים ללכת עם הטירוף עד הסוף, אני באמת לא יודע למה אנחנו מחנכים, כאשר מורים יצטרכו להיות מורי קבלן – אגב, משרד החינוך כבר התחיל את הסיפור הזה באיזשהו אופן לגבי נושא מסגרות של החינוך הבלתי פורמלי, במסגרת קרב ובמסגרות אחרות.

אילן גילאון: גם שם זה היה אסור.

אילן גילאון: אני מתחיל את הרעיון מכך שמדינה, יש לה חובה להעסיק את אזרחיה, קודם כול, ולא למסור אותם לקבלנים ולמתווכים.

אילן גילאון: והדבר השני, ודאי וודאי וודאי שממשלה, יש לה תפקיד להעסיק את אזרחיה, ומשרד החינוך בראש כולם.

אילן גילאון: לכן, ראיתי את הדבר הזה כחמור ביותר.

אילן גילאון: אל"ף, הייתי רוצה לשמוע עוד קצת פרטים כי הבנתי שלא חייבים להיות מחנך – אתה יכול להיות פוליטיקאי לשעבר, אולי סטנדאפיסט, מספרי סיפורים יכולים להיכנס לז'אנר הזה, מקעקעי קעקועים, עושים פירסינג, וכל מיני אחרים שיכולים להיות בתוך הקבוצה הזאת, והכול זה עניין של שאלה ושל מחיר.

אילן גילאון: כלומר, מעכשיו כשאתה תצטרך מורה מחליף, לא תיקח מישהו שצריך להיות קבוע בצוות בית-הספר – אני ככה חושב שזה צריך להיות, או כמה אנשים כאלה – אלא מתקשרים לאיזשהו משרד ויש לך מה שנקרא, מורה במשלוח.

אילן גילאון: שולחים לך את המורה, יכול להיות שהוא יבוא עם טוסטוס מיוחד של "דומינוס פיצה" כי יכול להיות שבשעות בהן לא תהיה לו אפשרות ללמד הוא יעשה תפקידים אחרים- ינקה פנלים, יעזור בשיפוצים, אי-אפשר לדעת.

אילן גילאון: הרי החברה הקבלנית שצריכה להנפיק את המורים הללו היא לא חברה שחייבת בכלל שיהיה לה איזשהו קשר עם חינוך.

אילן גילאון: לכן, אדוני, הבאתי את העניין כעניין דחוף על סדר-היום.

אילן גילאון: אני מתבייש – כולנו כבר נראים הזויים כי בעצם מה אנחנו מתפלאים, הרי זה הקצב של הדברים, ככה הם מתפתחים, ואולי אני עדיין מתעקש להיות התם, התמים, שלא לומר הטמבל, ולהגיד שאני רוצה עוד להביא דברים כאלה כי הם נראים לי חמורים, מסוכנים והם אנטי חינוכיים ממדרגה ראשונה, הורסים את כל התשתית שהיא ממילא רעועה של מערכת החינוך במדינת ישראל, הנה עוד דבר.

אילן גילאון: אז אנחנו נהיה בבתי-ספר שתלמידים יקודו למורים ויצדיעו לדגל ויקראו למורים "אדוני" והשכר יהיה דיפרנציאלי ומי שישיג ציונים יותר טובים, המורה שלו יזכה ביותר, ואז יבחרו גם תלמידים שהם תלמידים שיכולים להשיג את הציונים הללו, ובריאות בבית-ספר כבר אין מה לדבר, ועכשיו אנחנו מקבלים גם מורים שהם יהיו מומחים לקעקועים ולפירסינג ולדברים אחרים, ובתנאי שיהיו זולים למשרד החינוך.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: חברת הכנסת וילף, בבקשה.

עינת וילף: תודה רבה לך, היושב-ראש.

עינת וילף: אגב, לדברי עמיתי, אני חושבת שיהיה מעניין ואולי גם תרצה לדון בזה באיזשהו שלב.

עינת וילף: מסתבר שניו-יורק - שהיתה המודל לשכר דיפרנציאלי למורים, וראש העירייה שלה ואחראי החינוך שלה היו ה"גורואים" של ראש עיריית ירושלים - סוגרת עכשיו את תוכנית התגמול הדיפרנציאלי למורים, לאור כישלונה המוחלט.

עינת וילף: השבוע יצא מחקר של הרווארד שהראה שפשוט אין שום קשר בין תגמול דיפרנציאלי לבין הישגים חינוכיים.

עינת וילף: זה במקרה הטוב.

עינת וילף: במקרה הפחות טוב הקשר הוא הפוך.

עינת וילף: כדאי שהמידע הזה יגיע לקובעי המדיניות פה, ולא שנתיים אחרי, כשנעשה את הטעויות שעשו במקומות אחרים.

עינת וילף: לדיון פה, קודם כול, אני בהחלט מעוניינת לשמוע פרטים נוספים כי מה שהוצג בעיתונות, דובר על כמה היבטים שחלקם נראה לי שאין בעיה לעשות עם גורם חיצוני – הנושא של מחשוב הזמינות של מורים מחליפים – נגיד זה דבר שבהחלט אפשר לתת לקבלן חיצוני, לאסוף את המידע, למחשב אותו, להציג אותו באתר ידידותי למשתמש, זה דבר שבהחלט אפשר לעשות עם גורם חיצוני.

עינת וילף: מה שחשוב – דובר שם גם על נושא בחירת האנשים, הבחינה שלהם והאישור שלהם – שזה כבר דבר שהוא הרבה יותר מדאיג.

זבולון אורלב: והמעסיק שלהם.

עינת וילף: כן, והמעסיק שלהם.

עינת וילף: מה ששם גם את מנהלי בית-הספר בעמדה מאוד בעייתית שבה הם עלולים להיות במצב שבו הם מכניסים אדם שהם לא אחראים לו לכיתות, לתלמידים שהם כן אחראים להם, ואם יקרה משהו, מי בעצם אחראי בסיפור הזה.

עינת וילף: יש כאן היבט מאוד מאוד מסוכן של הפרטה במערכת החינוך, ואכן אנחנו רואים שבכל מקום שהתחילו את זה, טוב לא יצא מזה.

עינת וילף: יש שני תחומים שבמובהק, ההפרטה עושה להם רע, חד-משמעית – זה חינוך וזה בריאות.

עינת וילף: אלה שני התחומים שבהם אם מפריטים, האיכות יורדת.

עינת וילף: דווקא האספקה הציבורית של שני הדברים האלה, חינוך ובריאות, מייצרת איכות גבוהה יותר, ולכן חשוב שאכן נעמוד בכל פעם כחומה בצורה, כל פעם שיש סימנים בדברים לא ראויים, לעצור את זה בזמן, להפריד בין הדברים שאפשר להפריט – כמו מחשוב מידע- לבין הדברים שחד-משמעית אסור להפריט – שזה ההעסקה, האיתור, ההכשרה והאחריות.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: חבר הכנסת ברכה, בבקשה.

מוחמד ברכה: איך שהעניין הזה התפרסם זה בעצם מזמין הערות ציניות, אבל האמת היא שאני לא יכול להתחרות באילן גילאון, הוא מוכשר מאוד וכמובן יותר מוכשר ממני.

מוחמד ברכה: ולענייננו, אני חושב שפה מדובר על עניין ערכי של תפיסת החינוך, וכנראה שיש מגמה מאוד מסוכנת במשרד החינוך לתפוס את החינוך כמצרך וכסחורה, מה גם שבמה שהתפרסם – ואני אומר את זה לסיוג כי זה נראה כל כך הזוי, עד כדי שאני צריך לסייג את הדברים כל הזמן ולומר אם זה נכון – שהקריטריון העיקרי לקבלת קבלנים זה עלות ההצעה.

מוחמד ברכה: זה נשמע מאוד לא טוב.

מוחמד ברכה: אני חושב – וזאת לא עמדה חדשה שלי – שיש דברים שאסור לגעת בהם במכשירים של הפרטה ושל שוק חופשי.

מוחמד ברכה: יש חובות, יש מטלות שמוטלות על המדינה, על הממשלה, שהן לא אמורות להיות בשום פנים ואופן נושא למסחור, תרתי משמע – ממסחר ומ"מסחרה".

מוחמד ברכה: אני מקווה שנשמע ממשרד החינוך שהדברים הם לא נכונים.

מוחמד ברכה: מדובר פה על מחנכים, על אנשים שממלאים תפקיד חינוכי, לימודי, הוראתי, וזה לא יכול להיות נושא לאנשים מזדמנים עם כישורים שאינם נוגעים לעניין.

אלכס מילר: חבר הכנסת ברכה, אני יכול להגיד לך שיכול להיות שיש להם "אחלה" כישורים, פשוט מוצאים דרך לא להכניס אותם לתוך המערכת ולעשות את זה דרך קבלן.

מוחמד ברכה: גם אפשרות.

אלכס מילר: גם אפשרות.

אלכס מילר: הם רוצים שיהיו קבועים, רוצים שיהיו דרך קבלן.

אלכס מילר: יכול להיות שהם עם "אחלה" כישורים ויכול להיות שהם יכולים להיות "אחלה" מורים.

מוחמד ברכה: כמובן, אתה צודק.

מוחמד ברכה: הרי זה חלק מרכזי מהבעיה, אבל אם נגיד שר בממשלה אינו חייב כישורים מסוימים והוא יכול להיות כל אחד, ואני לא מאמין ששר החינוך הוא כל אחד – הוא עושה עבודה אינטנסיבית, לפעמים מסכימים, לפעמים לא מסכימים – אבל אם צריך שייצא מכרז ממשרד החינוך, אני חושב שיש מקום לאייש משרה חשובה ולשמוע הצעות למשרת שר החינוך עצמו.

מוחמד ברכה: הרי אי-אפשר שדרישה של כישורים מקצועיים תהיה נתון למכרז של קבלנים מזדמנים, ודווקא העומד בראש הפירמידה הוא חף מכל תחרות.

מוחמד ברכה: אני מקווה – אני באמת מקווה, בכנות – שנשמע ממשרד החינוך שאכן הדברים אינם נכונים, ואם הם נכונים אני חושב שזה אפילו נושא שראוי לאי-אמון בממשלה כולה.

מוחמד ברכה: זה לא דבר שהולך ככה ברגל.

מוחמד ברכה: תודה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: אחרון המציעים, חבר הכנסת גנאים, בבקשה.

מסעוד גנאים: תודה, אדוני היושב-ראש.

מסעוד גנאים: המציע הוא חבר הכנסת אברהים צרצור אבל הוא איננו, לכן אני מציג במקומו, אבל גם אם הוא לא היה מציע הייתי בא ואומר את דעתי על הנושא.

מסעוד גנאים: גם אני רוצה לשמוע את משרד החינוך, האם אכן זה ככה כפי שפורסם או לא, אני מקווה שלא.

מסעוד גנאים: אבל אם זה נכון, זה עוד שלב במסר אנטי-חינוכי, שכסף משתלם, חינוך לא משתלם.

מסעוד גנאים: וזו תפיסת עולם שהיום היא קורסת גם היכן ש"אנקל סם", התפיסה הקפיטליסטית שהכול כסף והכול אפשר לקנות.

מסעוד גנאים: היא קורסת, ואולי גם תקרוס יותר.

מסעוד גנאים: זה עוד שלב.

מסעוד גנאים: אם המדינה רוצה גם לסגת ורוצה להתפרק מהנכס החשוב ביותר, שזה החינוך, אז אוי ואבוי.

מסעוד גנאים: אני הייתי ממלא-מקום, הייתי גם מורה מחליף במערכת החינוך, וכאשר מורה נעדר – טלפון מהמזכירה.

מסעוד גנאים: לא יודע מי עכשיו יהיה בסידור הזה.

מסעוד גנאים: הקבלן?

מסעוד גנאים: מה השיקולים שלו?

מסעוד גנאים: אולי כדאי לו שישלח אותו לבנייה או לקטיף עצי זית?

מסעוד גנאים: אז אני רוצה לשמוע, גם איך זה נחשב לגבי הוותק.

מסעוד גנאים: הייתי מורה ממלא-מקום, השעות שאני לימדתי היו גם חלק מהוותק שלי, מה יקרה עכשיו?

מסעוד גנאים: אם העניין הוא עניין של מסחור ועניין של כסף, אני חושב שזה קריסה לכל מערך החינוך.

מסעוד גנאים: אני מקווה שזה לא ככה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: יש לנו כאן עוד שני חברי כנסת, אני מציע שתתייחסו אחרי משרד החינוך.

אילן גילאון: אנחנו רוצים שבהתחלה רק ממלאי-מקום – נגיד ממלא-מקום ראש הממשלה – רק אלה יגיעו מחברות קבלניות, ואחר כך נבדוק.

אלכס מילר: משרד החינוך, בבקשה.

מנחם כהן: שמי מנחם כהן, סמנכ"ל במשרד החינוך.

מנחם כהן: כפי שחברי הכנסת הציגו את הבעיה, כנראה על סמך פרסומים שהיו, באמת זה נשמע איום ונורא אבל המציאות היא קצת אחרת למי שראה את המכרז ולמי שקרא את הפרסומים.

מנחם כהן: יש בעיה ידועה של מילוי מקום.

מנחם כהן: יש מילויי מקום שיודעים עליהם מראש – מילואים, היריון ודברים אחרים; יש מילויי מקום שמנהל קם בבוקר ורואה שאין לו מילוי מקום, ואז תוך כדי בהילות, היו לוקחים אנשים שלא עברו את האישורים הנדרשים גם מבחינה פלילית.

מסעוד גנאים: לא, אבל יש להם רשימה.

מנחם כהן: מכובדי, אני אנסה להשיב מה שאני יכול.

מוחמד ברכה: אתה תשיב, אבל גם תתמודד עם שאלות.

מנחם כהן: בהחלט.

אלכס מילר: רבותי, אתם רוצים להתייחס, תבקשו ממני אישור.

מנחם כהן: אנחנו ביקשנו מקבלן שיעמיד לרשות המשרד את המאגר.

מנחם כהן: המשרד הוא המעסיק של המורים, הוא משלם את שכר המורים.

מנחם כהן: המנהל בוחר את המורים מתוך אותו מאגר, והקריטריונים שבנינו למאגר זה קודם כול כמובן ממורי בית-הספר.

מנחם כהן: מנהל שחסרים לו מורים, הקריטריון הראשון, הוא צריך לקחת אם הוא יכול ממורי בית-הספר.

מנחם כהן: בעקבות "אופק חדש", "עוז לתמורה" – לטוב ולרע, כל אחד כפי שהוא רואה את זה – מורים פנויים למילוי מקום כמעט ולא יהיו.

מנחם כהן: הרי כולם יהיו או בשעות שהייה או בשעות פרטניות או בשעות פרונטליות, כך שהמצוקה תהיה יותר גדולה מתוך בית-הספר.

מנחם כהן: לכן אמרנו – מורה בחל"ת מהמאגר, עדיפות ראשונה לקחת מורים בחל"ת.

עינת וילף: תחזור בבקשה.

עינת וילף: אמרת שמשרד החינוך נשאר המעסיק שלהם?

עינת וילף: הוא מאתר אותם?

מנחם כהן: משרד החינוך מאשר אותם.

מנחם כהן: הוא המעסיק, הוא משלם את שכרם דרך חשבות משרד החינוך.

אילן גילאון: והם עובדי משרד החינוך, מנחם?

קריאות: - - -

מוחמד ברכה: הכנסת משלמת את המשכורת של העוזרים אבל הם עובדים שלך.

אילן גילאון: אלה אנשים שמקבלים תלוש של משרד החינוך?

מנחם כהן: לא משתנה שום דבר בהעסקה שלהם, אדוני.

אילן גילאון: בשביל מה אתם צריכים את זה, תקנו מחשב...

מנחם כהן: אני אסביר לכבודו.

מנחם כהן: מנהל בית-הספר ידווח על שעות עבודה של ממלאי-המקום באמצעות מערכת הדיווח הבית-ספרית, מה שקוראים מדב"ס.

מנחם כהן: שכרו של ממלא-המקום ישולם ישירות על-ידי המשרד לחשבון הבנק כפי שמופיע במערכת השכר של משרד החינוך.

מנחם כהן: אני רוצה להוסיף לגבי הקריטריון כי אמרו שאולי ייקחו אנשים – מישהו אמר סטנדאפיסטים או אנשים כאלה, כך שאגיד מהו התעדוף.

מוחמד ברכה: אבל מי המעסיק?

מנחם כהן: המעסיק הוא משרד החינוך, כפי שהיה עד היום, הוא ישלם את שכרם, הוא יקבע את שכרם.

מסעוד גנאים: אז מה תפקידו של הקבלן?

מאירה בסוק: בשביל מה אתם צריכים קבלן?

אלכס מילר: סליחה, גברתי, נתתי לך זכות דיבור?

אילן גילאון: עכשיו אני מצטער שלא ניגשתי למכרז במקום להעלות את הנושא.

אילן גילאון: ..

מנחם כהן: ישנם מקומות, גם במרכז הארץ אבל בעיקר בפריפריה, שאין זמינות של אנשים אם אין את הקאדר הזה.

מנחם כהן: כלומר, מנהל בית-ספר צריך כרגע מורה למתמטיקה, לאנגלית, לפיזיקה, לחינוך גופני, לכל דבר – בבוקר יש לו crisis בבית-ספר, הוא לא יודע את מי להכניס.

מנחם כהן: כפי שמתארים, הוא כמעט לוקח את מי שהוא פוגש.

מנחם כהן: כאשר יהיה מאגר שיעבוד על-פי קריטריונים שהמשרד קבע – של מורים בחל"ת, בוגרי מכללות, סטודנטים להוראה במכללות, גמלאים של מערכת החינוך, סטודנטים באוניברסיטאות שאינם לומדים להוראה, אקדמאים בשוק העבודה, לפי התעדוף הזה - המנהל יבחר את המורים שאותם הוא רוצה להעסיק, ואותם מורים הוא יודע שהם עברו את כל הבדיקות שצריך, שחס וחלילה לא ניתקל בסיפורים של מורים שעשו מעשים כאלה ואחרים עם ילדים.

אילן גילאון: מנחם, אתם צריכים תוכנה.

אלכס מילר: חבר הכנסת גילאון.

אילן גילאון: אני שואל שאלות.

אלכס מילר: לא, אני לא מרשה.

אלכס מילר: אתם מגזימים.

אלכס מילר: חבר הכנסת גילאון.

מוחמד ברכה: שאלות לעניין.

אלכס מילר: זה לא שאלות לעניין.

אלכס מילר: כל שאלה זה נאום.

אלכס מילר: סליחה, חבר הכנסת גילאון.

אלכס מילר: רבותי חברי הכנסת, אני מבקש, זה כבר לא הערות.

מוחמד ברכה: אז תשאל אתה את השאלה המרכזית.

אלכס מילר: אני אשאל, אני רוצה קודם כול להקשיב עד הסוף.

מוחמד ברכה: אם כך וכך, כפי שהוא מתאר, למה צריך קבלן בשביל זה?

מוחמד ברכה: למה שהמאגר לא יהיה משרד החינוך עצמו?

מוחמד ברכה: הרי זו השאלה המרכזית כאן.

מנחם כהן: המאגרים הם של משרד החינוך.

מנחם כהן: הקבלן מספק לנו את המאגרים.

מנחם כהן: אנחנו בונים לו את הקריטריונים.

מוחמד ברכה: למה שלא תעשו את כל העבודה שם, אתם?

מוחמד ברכה: מה התועלת בלהביא קבלן?

זהבה שפר: עוד מישהו יגזור קופון.

אלכס מילר: מי גברתי?

זהבה שפר: ארגון המורים.

אלכס מילר: ארגון המורים מקבל זכות דיבור חופשי כאן בוועדה או לפי רישום?

זהבה שפר: סליחה.

מנחם כהן: הרעיון הוא שבכל מקום בארץ ובכל אזור, למנהל יהיה מאגר מוסדר של מורים, כשאנחנו חושבים שבאופן הזה, אם נעשה זאת באמצעות קבלן, זה יוכל להיות באופן יותר מיידי ויותר זמין - כשהמעסיק הוא משרד החינוך, כשהקריטריונים למורים הם של משרד החינוך.

מוחמד ברכה: אתה אומר שאתם לא מוכשרים לעשות דברים בסיסיים.

אלכס מילר: חבר הכנסת ברכה, אני מזהיר אותך.

מוחמד ברכה: אתה אומר בעצם שאתם לא מוכשרים לעשות את הדברים הבסיסיים כמשרד החינוך.

אלכס מילר: חבר הכנסת ברכה, אתה רוצה לצאת מכאן?

אלכס מילר: אתה לא נרגע.

אלכס מילר: כבר כמה פעמים הזהרתי אותך.

אלכס מילר: תהיה סבלני, תקשיב, תוכל לשאול שאלות.

אלכס מילר: תירגע.

מוחמד ברכה: זה נושא הדיון, לא ללכת סחור-סחור.

אלכס מילר: זה לא דיון אישי שלך.

אלכס מילר: זה לא בינך לבינו.

מוחמד ברכה: אני חבר הוועדה ואני שואל שאלות.

אלכס מילר: בסדר גמור, אתה יכול לשאול שאלות, לא בהתפרצות.

נסים זאב: ככה שואלים?

נסים זאב: באמת.

נסים זאב: ..

אלכס מילר: אתה מפריע, זה כבר לא שאלות.

אילן גילאון: הנה, תלמד נימוסים מנסים זאב.

אילן גילאון: שנסים ישאל את השאלות.

נסים זאב: לפחות כשהוא צועק אני מנומס, אני מבטיח לך.

אלכס מילר: לפי מה שהבנתי מדבריך, כל המורים שהולכים להיות מורים מחליפים הם עובדי משרד החינוך.

מנחם כהן: נכון.

אלכס מילר: זאת אומרת, אין מישהו באמצע שמעביר את המשכורת לאותם מורים.

אלכס מילר: הוא לא המעסיק שלהם, הוא לא בונה להם את הטופס.

אלכס מילר: כעת לנושא המאגרים.

אלכס מילר: אם אני מורה שרוצה להיכנס למאגר, למי אני פונה?

מנחם כהן: אתה פונה לאותם אנשים שיזכו במכרז ואתה צריך לענות על קריטריונים שמפורסמים במכרז- או להיות מורה בחל"ת בעדיפות ראשונה, או בוגר מכללה, אוניברסיטה, בר-הסמכה להוראה בעדיפות שנייה, או סטודנט להוראה במכללה, או גמלאי של מערכת החינוך שכבר מכיר את ההוראה, או סטודנט באוניברסיטה שגם לומד להוראה.

מנחם כהן: עשינו תעדוף של אנשים כדי ששם יהיה מאגר.

אלכס מילר: מה המעמד של קבלן שבונה מאגר?

אלכס מילר: מה הוא צריך לעשות?

מנחם כהן: מחויב לספק באופן זמין את שמות המורים למנהל בית-הספר, כבר בבוקר.

מנחם כהן: מנהל בית-ספר שנתקע עם עובדי הוראה שחסרים לו, הוא חייב לקבל את המורים עם הפרופיל שהוא רוצה, ומתוך אותו פרופיל הוא בוחר את המורים שנראה לו שמתאימים לו הכי נכון למלא את המקום.

מנחם כהן: היום לא היה לו מאגר כזה, היום הוא לקח את מי שהוא מצא – אני לא מדבר על היעדרויות ידועות כמו היריון, מילואים, אלה היעדרויות ידועות מראש, בדרך כלל ההיערכות היתה יותר טובה.

אלכס מילר: אני לא מצליח להבין למה גוף חיצוני צריך להתעסק ברשימות האלה.

רונית תירוש: כי כל המשרד הזה הוא גוף חיצוני.

אלכס מילר: למה אני בתור מורה צריך לשבת מול בן-אדם ולספר לו על עצמי, שהוא יכניס אותי למאגר כזה או אחר?

אלכס מילר: למה אי-אפשר ליצור מערכת רישום שהיא נגישה לכל מנהל ומנהל באינטרנט ולחסוך עלות שהיא לדעתי לא קטנה?

אלכס מילר: או שיש לכם איזשהו מעמד נוסף שיש לקבלן הזה, שהוא משמש עוד פרמטר חוץ מארגון רשימות.

אלכס מילר: אם זה רק ארגון רשימות, זה משהו אחד.

אלכס מילר: אם יש דבר נוסף שהכנסתם פנימה שתפקידו של הקבלן לעשות, אז תגידו לנו כי אני עד עכשיו לא מבין מה תפקידו.

אלכס מילר: לארגן רשימה?

אלכס מילר: נו, באמת, כמה זה עולה למדינה?

מוחמד ברכה: יש לי שאלה בהמשך לשאלה שלך.

אלכס מילר: כמה זה עולה למדינה?

עינת וילף: אמרת שאת הקריטריונים יקבע משרד החינוך, אבל הקבלן יראיין את האנשים?

מנחם כהן: הקבלן יראיין את האנשים, יראה שהם מתאימים לאותם קריטריונים שבחר משרד החינוך.

עינת וילף: ואיך סטודנט להוראה מועסק על-ידי משרד החינוך?

מנחם כהן: כמילוי-מקום, מה זאת אומרת באיזה אופן?

אלכס מילר: אם מבחינת המנהל, המורה הוא לא בסדר, מי מוציא אותו מהרשימה?

אלכס מילר: משרד החינוך או הקבלן?

מנחם כהן: אנחנו מנהלים את זה, משרד החינוך מנהל את זה – דרך הפיקוח, דרך כוח-אדם בהוראה.

אלכס מילר: כמה זה עולה?

מנחם כהן: יהיה מכרז, יגישו הצעות, נראה בסוף כמה זה עולה.

מנחם כהן: ב-7 באוגוסט עומד להסתיים המכרז, אנחנו נראה את העלות.

מנחם כהן: קריאה: מה המחיר ההתחלתי?

אילן גילאון: כל השאלות שגם היושב-ראש שואל אותך, וגם שלנו – למה אנחנו זקוקים למתווך הזה, לא הבנו.

אילן גילאון: אולי באמת יש פה קופון.

אלכס מילר: הוא לא מתווך אפילו, הוא רק מארגן רשימה.

רונית תירוש: אולי אנחנו המנכ"לים נסביר.

זבולון אורלב: עם כל הכבוד, ביקשתי קודם.

רונית תירוש: לא, אמרתי, אולי המנכ"לים יסבירו.

זבולון אורלב: נלך לפי הוותק.

אלכס מילר: אני אתן לחבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: האמת היא שעם כל הרצון שלי להבין את משרד החינוך, לפעמים גם אני לא מבין.

זבולון אורלב: זה נכון – בטוח שגם רונית תאשר – יש מצוקה במוסדות חינוך במציאת ממלאי-מקום שהם בהיעדרויות בלתי צפויות מראש, שהם אני מבין מרכיב לא קטן – המורה לא מרגיש טוב, המורה לא מרגישה טוב, או הגננת, וכדומה.

רונית תירוש: היא גם יכולה לברוח אחרי שעה כי נמאס לה מהכיתה.

רונית תירוש: היא נבהלה.

זבולון אורלב: גם נכון.

זבולון אורלב: מסיבות שונות.

זבולון אורלב: לגבי מורים רגילים, כל מורה שרוצה לעבוד במערכת, ניגש למשרד החינוך ופותח תיק, ממלא שאלון של עובד הוראה, מרגע זה הוא נמצא במאגר כוח-אדם בהוראה לשיבוץ בהוראה, והמשרד מחליט לשבץ אותו או לא לשבץ אותו.

זבולון אורלב: מה שאתם עושים עכשיו, אני מבין, זה שחברה חיצונית תיהפך להיות מעין חברת משנה לכוח-אדם בהוראה לגבי ממלאי-מקום.

זבולון אורלב: אדם יגיד,אני עונה לקריטריונים של משרד החינוך, יביא את התעודות שלו, יפתחו לו תיק, הוא ימלא טופס שאלון של עובדי הוראה, אחרת אני מבין הוא לא יכול להיכנס, ועכשיו בנוסף לתיקים של עובדי הוראה קבועים או מועמדים להוראה, יהיה משרד נוסף לכוח-אדם בהוראה, לממלאי-מקום.

זבולון אורלב: כלומר, חברה חיצונית – היא בודקת את התעודות, מנחם, לא איש משרד החינוך בודק את התעודה, לא איש משרד החינוך מאמת את הנתונים, לא איש משרד החינוך מראיין את אותו אחד.

זבולון אורלב: זו לא המציאות, ואני חושב שיש כאן מדרון מאוד חלקלק כי מחר, אם זה אפשרי, למה לא יעשה את זה משרד החינוך גם לגבי מורים רגילים?

זבולון אורלב: מה ההבדל?

מאירה בסוק: סליחה, זה קיים.

זבולון אורלב: אני חושש, מנחם, מהמדרון החלקלק כי המדיניות הממשלתית, לצערי, היא להפריט כל דבר שזז, ואתה יודע שהוועדה הזאת וחברי ועדה רבים חתומים על חוק של פטור ממכרזים בליבת העיסוקים של משרד החינוך, כשבין היתר זה העסקת כוחות הוראה.

זבולון אורלב: הוועדה הזאת גם עסקה רבות בכל צורות ההעסקה של רנה קסין וכדומה, שמורים מועסקים על-ידי קבלני חוץ, ודעתה לא היתה נוחה מהעניין הזה, שבתוך חדר מורים ישנם מורים שמועסקים על-ידי בעלויות שונות וצורות שונות, אבל אם עושים את הפטנט הזה לגבי מורים ממלאי-מקום, מה מונע לגבי מורים רגילים?

זבולון אורלב: מחר יגידו – נסגור את כל כוח-אדם בהוראה במחוזות, יגידו למורים בוגרי סמינרים, בוגרי אוניברסיטאות: חבר'ה, בחרנו חברה חיצונית, תלכו לחברה חיצונית ושם תירשמו.

זבולון אורלב: בינינו, אני חושב שכל העניין זה עובד אחד במחוז, שכפי שאצלו פותחים תיק רגיל יפתחו גם תיק ממלא-מקום, ימלא שאלון, הרשימה מתפרסמת באינטרנט, היא פתוחה לכולם.

זבולון אורלב: כל מנהל בית-ספר שמקבל את ההודעה ב-6:00 בבוקר, לוחץ על המקש באינטרנט, רואה מי ממלא-המקום ויש לו את הממלא-מקום.

זבולון אורלב: אני רואה את הדבר הזה ממש ממש כמיותר, אין צורך בו, למשרד החינוך יש את היכולות, אם הוא מטפל במורים הרגילים גם לטפל במורים מחליפים.

זבולון אורלב: נכון, זה עוד כוח-אדם, אני יודע.

זבולון אורלב: הנציבות או האוצר אמרו: לא ניתן לכם עוד תקן, על זה צריכים להילחם.

זבולון אורלב: על זה צריכים להילחם.

זבולון אורלב: זה פשוט דבר לא נכון, ואני מזהיר – הוא מדרון חלקלק, תחילה לגבי ממלאי-מקום, אחרי כן מורים, אחרי כן מנהלים, אחרי כן מפקחים, ובסוף כמו שאמר חבר הכנסת גילאון, יגיעו גם לממלא-מקום ראש הממשלה.

אילן גילאון: שזה מוצדק כמובן.

רונית תירוש: אין לו ממלא-מקום.

זבולון אורלב: ולכן, אני מציע לשקול את העניין הזה מחדש.

זבולון אורלב: אני חושב שלא נעשתה עבודת מטה ראויה, האם ניתן להפעיל את זה בתוך המשרד, מה המשמעויות למשרד הזה.

זבולון אורלב: מה המשמעויות אם רוצים להפעיל את זה במשרד, מה המשמעויות של הדבר הזה?

זבולון אורלב: חמישה אנשים?

זבולון אורלב: ארבעה אנשים?

זבולון אורלב: שלושה אנשים?

זבולון אורלב: היום הכול ממוחשב, אני לא רואה את הבעיה.

אילן גילאון: אפשר לקנות גם GPS, שאתה תדע מקרוב.

אלכס מילר: חברת הכנסת תירוש, בבקשה.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, קודם כול זו פעם ראשונה שאני מגיעה לדיון עם כל כך הרבה חברי כנסת, שזה מעניין.

זבולון אורלב: יש פה הרבה ממלאי-מקום.

מסעוד גנאים: לפחות אני בעצמי הייתי מורה ממלא-מקום.

רונית תירוש: אני מנסה לדמיין איך המשרד עובד.

רונית תירוש: אני חושבת שהדיון הזה צריך להיות הרבה יותר רחב והרבה יותר ברמת מקרו, לא להיתפס דווקא לנושא הזה.

רונית תירוש: יש עניין במשרד שהוא מצמצם בכוח-אדם – זה לא משנה אם זה בא מתוך אילוצים שמשרד האוצר והנציבות כופים על המשרד או שזה איזו גחמה של המשרד, זה לא משנה.

רונית תירוש: לאורך שנים המשרד הזה מפריט את עצמו לדעת, וזה לא רק במקרה הזה.

רונית תירוש: והמדרון החלקלק שמדבר עליו בצדק מי שהיה מנכ"ל משרד החינוך ומכיר מקרוב את הפעילות, זה מדרון חלקלק לגבי כל פרויקט שהמשרד מפעיל.

רונית תירוש: אם אנחנו מפעילים הזנה לילדים, זה לא המשרד מפעיל.

רונית תירוש: אין לנו מושג מה שמים להם במנה.

רונית תירוש: ולמרות שיש במשרד מי שאחראית על נושא בריאות, בריאות הילד, שיודעת לומר - יש מספיק פחמימות, אין מספיק פחמימות, זה לא שם.

רונית תירוש: אז אולי המשרד נותן קריטריונים במכרז שלו שבמנה של הקייטרינג צריך להיות X,Y,Z, להגיד לכם שהמשרד בודק, תשכחו מזה.

רונית תירוש: באותה מידה יש את קרן קרב שמפעילה את כל החינוך הבלתי פורמלי, שהוא משולב אגב בתוך יום הלימודים ולאו דווקא בהמשך יום הלימודים.

רונית תירוש: גם שם, המשרד לא מביא את המורים ולא את המדריכים, ולא בודק את תוכניות הלימודים.

רונית תירוש: זה המשרד, לאורך שנים.

אילן גילאון: רונית, אבל לאט-לאט צריך גם להגיד מה כן המשרד עושה.

רונית תירוש: אז לכן אני אומרת – אם רוצים לנהל דיון ענייני, מקצועי, ולומר מה הסכנות ואיפה המדרון, אז לנהל אותו ברמת המקרו, אני לא חושבת שצריך להיתפס רק לזה, כי על זה – אותה תשובה שתינתן לך למה נתנו למרמנת לנהל פעילות כזאת של המשרד או לקרן קרב פעילות אחרת, אותו נימוק יבוא גם פה, אני לא מוצאת פה איזו חריגה.

רונית תירוש: אותו סיכון שקיים פה, בדיוק קיים במקומות אחרים.

אילן גילאון: באמת לפני שנכנסת פתחתי בזה שאנחנו מקיימים את אותו דיון בכל מקום – מהפרטת אחיות בתי-ספר ועד כל דבר אחר, שכר דיפרנציאלי וכל הדברים האחרים.

רונית תירוש: אז צריך לדבר ברמת המקרו על כל נושא ההפרטה ועל הסיכונים שבה, ואם בכל זאת ממשיכים – מה החישוקים, מה החסמים, מה הקריטריונים, מה מידת האכיפה והפיקוח.

רונית תירוש: אני באמת לא מוצאת פה איזשהו נימוק לומר, אני יכולה לתת המון נימוקים בעד ונגד.

רונית תירוש: אני רק רוצה לומר שבעניין הזה של נגישות וזמינות, זה עניין של מחסור בכוח-אדם וכאב ראש שהמשרד לא רוצה לעסוק בו.

רונית תירוש: זה שמילוי מקום הוא נושא מאוד בעייתי – בשעה דקה לשמונה, במקרה הטוב, מודיעה מורה שהיא חלתה או שהילד חלה, והיא לא יכולה להגיע, המנהלת נזקקת מהר למחליף.

רונית תירוש: להגיד שהמשרד ידע לעמוד בלוח זמנים כזה מהיר ולשלוח לה תוך חמש דקות מילוי מקום - אין סיכוי.

רונית תירוש: אולי יש סיכוי לגורם פרטי – שנדרש לזה וגם מתוגמל על זה ויכול לעוף משום שהוא לא עומד בלוחות הזמנים.

תמי יהושע: הוא מתחייב.

רונית תירוש: אני מנסה להוריד את זה לרמת הפרקטיקה, איך באמת הדברים קורים במילוי מקום.

רונית תירוש: זה עניין של דקות לפעמים, ואותה מורה שבאה, אחרי שעה היא ברחה מבית-הספר כי אמרה – אין לי גיבוי, שם יש מפלצות, המנהלת שם לא שולטת ואני לא הורסת את הבריאות, ואז תוך דקה צריכים למצוא לה מחליף אחר.

רונית תירוש: המשרד לא ערוך לזה, הוא בחיים לא יודע לתת מענים בלוחות זמנים כאלה, ולכן היד קלה על ההדק במובן הזה - - -

אילן גילאון: זה מאוד נכון מה שרונית אומרת.

אילן גילאון: צריך לקיים דיון על מה המשרד צריך לעשות, להתחיל מהתחלה- מה תפקידי משרד החינוך.

אלכס מילר: בוא נוריד את הציניות.

אלכס מילר: חבר הכנסת זאב, בבקשה.

נסים זאב: כולנו זוכרים, אדוני היושב-ראש, כאשר נדרשו הרשויות המקומיות לקצץ בכוח-אדם, אז קיצצו לכאורה 10%, נאמר בכוח-אדם, היו מכניסים אותם בדלת האחורית על-ידי חברות-בת כאלה ואחרות.

נסים זאב: זה היה כלפי עובדים סוציאליים, זה היה כלפי עובדי עירייה, גם כלפי עובדי ניקיון, ותמיד שכרם נפגע.

נסים זאב: כשאנחנו מדברים על 83,000 מורים שבמהלך שנה אחת נאלצים, מסיבות כאלה ואחרות, להיות ממלאי-מקום, אני חושב שזה מספר עצום, וחברת כוח-אדם כקבלן – שמה קבלן, קבלן כוח-אדם – אני חושב שזה לא יהיה בשליטה גם מבחינת מערכת החינוך.

נסים זאב: מה שאני חושב, לתת יותר סמכות לכל מנהל בית-ספר שהוא יקבע את רשימת המורים שהוא ממליץ עליהם מראש, כפי שזה קיים בבתי-ספר מוכרים שאינם רשמיים.

נסים זאב: מה אנחנו עושים בבתי-הספר שלנו?

נסים זאב: אנחנו מראש יודעים פחות או יותר מיהם המורים, והקריטריון הוא קריטריון אחיד, אגב.

נסים זאב: זה לא רק תעודה, זה גם ניסיון, זה גם כפי שאמרו, מורים בפנסיה, אבל אני לא רואה בכך בעיה כשכל מנהל בפני עצמו, הוא יהיה קבלן כוח-האדם של עצמו, של בית-הספר שלו.

נסים זאב: לתת לו את הסמכויות, לתת לו את האפשרות בבחירה הזאת, ולפתור את הבעיה הזאת.

אלכס מילר: חבר הכנסת אורלב, ביקשת להעיר.

זבולון אורלב: אני בינתיים מודה ליובל וורגן, ביקשתי שיוציא לי את המכרז מהאינטרנט.

זבולון אורלב: בפרק 4, עמוד 10, יש כותרת - תיאור הפרויקט, היקפו ותפקידי הקבלן, ושם כתוב: "הקמה וניהול מאגר ממלאי-מקום זמינים ומעודכנים; גיוס עובדים למילוי מקום בהתאם למאפייני העסקה; הצבת ממלא-מקום בכל אחד ממוסדות החינוך הרשמיים בארץ.

זבולון אורלב: " הצבה, כלומר הקבלן, הוא קובע את מי מציבים, יש לזה גם אינדיקציה כי המנהל לא פונה לעובד מתוך רשימה אלא הוא פונה למוקד, והמוקד הוא זה שמפנה אליו את המורה.

זבולון אורלב: ריכוז מידע ממוסדות החינוך הכולל חוות-דעת על השירות שנותן הקבלן, וכו', וההפעלה היא באמצעות כך שהקבלן מתחייב שיהיה לו מוקד, והמנהל מתקשר לאותו מוקד והמוקד מחליט.

מנחם כהן: מכובדי חבר הכנסת אורלב, הוא נותן לו רשימה.

מנחם כהן: הבעיה היא כפי שהצגנו.

זבולון אורלב: מנחם, אני רק קורא, מה אני יכול לעשות.

רונית תירוש: אבל מי יחליט?

רונית תירוש: אם הוא לא יחליט אז מי צריך אותו?

זבולון אורלב: אני כרגע נמצא בעמודים 11-10.

מנחם כהן: עמוד 16.

זבולון אורלב: כתוב: "מנהל המוסד ימלא באתר האינטרנט טופס הזמנה לממלא-מקום בהתאם לפרופיל הנדרש", הוא פונה למוקד והמוקד נותן לו - או שהוא נותן לו לבחור, או שהוא לא נותן לו לבחור.

זבולון אורלב: אין במכרז שהוא חייב לתת לו חמישה והמנהל בוחר, זה לא קיים.

רונית תירוש: אין זמן לזה.

מנחם כהן: סעיף 4(4) בעמוד 16.

זבולון אורלב: אמרתי.

זבולון אורלב: אני שואל אותך.

זבולון אורלב: רונית, למה כמו שיש מאגר של מורים, שהם יכולים להיות מורים בתקן, לא יכול להיות מאגר באינטרנט של ממלאי-המקום של המשרד?

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: חבר הכנסת ברכה, רצית לשאול שאלה.

מוחמד ברכה: כן.

מוחמד ברכה: השאלה שלי למשרד החינוך, האם המהלך הזה הוא מהלך שהוחלט עליו במשרד החינוך או שנכפה עליהם על-ידי משרד האוצר.

מוחמד ברכה: אם זה מהלך שתוכנן במשרד החינוך, זו בעצם הודאה של המשרד שהוא לא יכול למלא תפקיד פדגוגי בסיסי של ניהול מערכת חינוך.

מוחמד ברכה: השאלה השנייה, אדוני היושב-ראש, מה התגמול של הקבלן, על חשבון מי, מאיפה התקציב?

מוחמד ברכה: זה אמור לרדת מאיזשהו מקום.

מוחמד ברכה: במקום שהכסף הזה ישתמשו בו לצרכים חינוכיים פדגוגיים, הרווח של הקבלן, על חשבון מי?

מוחמד ברכה: הדבר השלישי, מה הקשר בין המורה הממלא-מקום לבין הקבלן?

מוחמד ברכה: איך הקבלן יעלה את רווחיו?

מוחמד ברכה: האם על-ידי עמלה שהוא מקבל מהמורה, האם זה לא פתח לסחיטה?

מוחמד ברכה: האם זה לא פתח לבחור את החלשים ביותר?

אלכס מילר: חבר הכנסת ברכה, אתה ממשיך, אתה נסחף.

מוחמד ברכה: לא, זו שאלה אחת.

אלכס מילר: זו לא שאלה.

מוחמד ברכה: האם זה לא מנגנון לסחיטת אנשים ולחפש את הזולים ביותר, וכך לפגוע במערכת החינוך?

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: חבר הכנסת גנאים, בבקשה.

מסעוד גנאים: תודה.

מסעוד גנאים: למשרד החינוך – או שאתם לא מכירים את המציאות מה קורה בשטח, או שאתם.

מסעוד גנאים: .. מה קורה?

מסעוד גנאים: כל מנהל, יש לו את הרשימה של המורים, יש לו עדיפויות למי הוא קורא, אפילו בשעה חמישה לשמונה, אפילו בדקה לשמונה.

מסעוד גנאים: הוא יודע.

מסעוד גנאים: תבדקו מה קורה במציאות, אני הייתי ממלא-מקום.

מסעוד גנאים: כל מנהל בית-ספר, יש לו רשימה.

מסעוד גנאים: אני מילאתי טופס שיבוץ וגם טופס ממלא-מקום, ולכל מנהל יש את המאגר הזה.

מסעוד גנאים: הבעיה לא נמצאת בשטח, לכן אני מתפלא, ההצעה היא מיותרת.

מסעוד גנאים: לפי דעתי היא מיותרת.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: זהבה שפר, ארגון המורים, בבקשה.

זהבה שפר: תודה.

זהבה שפר: קודם כול אני תוהה מאיפה נולד הצורך הזה בכלל להפריט את מערך המורים ממלאי-המקום.

זהבה שפר: יכול להיות שתחושת המצוקה היא מהמקום של מורים ממלאי-מקום חינם, ואז יש הרבה מאוד התנגדות למורים להיכנס כממלאי-מקום.

זהבה שפר: במקום להעביר את הכסף לקבלנים, תנו למורים ממלאי-המקום את מה שמגיע להם, שהמנהלים לא יצטרכו או ייאלצו בגלל חוסר תקציב לאלץ את המורים להיכנס כממלאי-מקום בחינם, תראו שפתאום רוב הבעיה הזאת נפתרת.

זהבה שפר: אני מלמדת גם, מעבר לכך שאני חברת הנהלה אני גם מלמדת ואני מכירה את הדברים.

זהבה שפר: ומנהל בית-ספר לא פעם פונה למורה ומבקש ממנו למלא מקום חינם.

זהבה שפר: אז המורה עושה את זה פעם כי צריך להיות נחמד למנהל, ועוד פעם, ושלוש פעמים, ואחר כך הוא אומר: תודה, סליחה, לא מתאים לי, יש לי דברים אחרים לעשות.

זהבה שפר: לכן, קחו את הכספים האלה, תעבירו אותם לטובת המורים.

עינת וילף: את אומרת שאם למנהלים יהיה תקציב למורים מחליפים בתוך בית-הספר, הערכה ש-90% מהבעיה נפתרת בתוך בית-הספר?

זהבה שפר: ודאי, אין ספק.

זהבה שפר: אין ספק, זה גם היום קורה, גם בלי תקציב, הרבה מאוד מורים – כי לא נעים, כי אני עובד בתוך מערכת – נכנסים למלא מקום ואחר כך באים לבקש את עזרתנו, אולי תעזרו לנו איך מקבלים את השכר בכל זאת, וחלק גדול מהם ממשיך הלאה לעשות את זה כי הוא בתוך המערכת.

זהבה שפר: אני מבקשת לומר דבר נוסף.

זהבה שפר: מורה מתוך בית-הספר, המנהל מכיר את בית-הספר, הוא מכיר איך בית-הספר מתפקד, הוא מכיר את המורים שלו ויודע מי יכול להיכנס למלא מקום בכיתה כזאת או אחרת.

מנחם כהן: הוא בעדיפות ראשונה, והוא יראה - ב"אופק חדש", ב"עוז לתמורה" אם תהיה לו דקה אחת למילוי מקום.

זהבה שפר: יהיה לו כי הוא יכול, אתה יודע.

זהבה שפר: אנחנו "עוז לתמורה" אבל יש שם אפשרות להמיר שעות שהייה ושעות מילוי מקום, והוא ימצא.

מנחם כהן: מצוין, אז הוא יהיה הראשון שיעשה את זה.

זהבה שפר: ומורה יחליט אם הוא מקבל על זה תשלום או לוקח את זה במקום שעה אחרת, אבל אין שום בעיה, לא צריך את המאגר הזה.

זהבה שפר: אל תביאו לנו מורים מבחוץ, המנהל מכיר את המורים בשבתון, הוא יפנה אליהם.

זהבה שפר: אתה לא יכול להכניס מורה שלא מכיר את המערכת, אתם עושים חוכא ואיטלולא מהמערכת.

מנחם כהן: הסיכוי של המאגר הזה שייכנסו אנשים הרבה יותר מתאימים למערכת מאשר היום.

מנחם כהן: היום תופסים כל מי שזמין.

זהבה שפר: גם מורים בתוך בית-הספר עצמו, לא כל אחד יכול להיכנס לכל כיתה.

זהבה שפר: אנחנו יודעים שתלמידים הרבה פעמים עושים חוכא ואיטלולא ממורה ממלא-מקום, בוודאי מישהו שמגיע מבחוץ.

מנחם כהן: לכן עושים פה סדר.

זהבה שפר: תן לי לסיים.

זהבה שפר: מורה שמגיע מחוץ למערכת, התלמידים לא מכירים אותו והם לא יתייחסו אליו, וחבל על הכסף.

קריאה: תמיד עדיף שהמורה לא - - -

אלכס מילר: סליחה, מספיק.

אלכס מילר: כבר כמה פעמים הזהרתי.

זהבה שפר: בכל בית-ספר יש מורה שאחראי על ממלאי-מקום בכל בוקר, זה התפקיד שלו – לקבל את הטלפונים מי נעדר ולהכניס ממלאי-מקום, ועושים את זה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: ארגון הנהגת הורים ארצית, בבקשה.

רפאל צוברי: בוקר טוב לכולם.

רפאל צוברי: אני הגעתי מהעיר צפת, שם הייתי עד למקרה של היעדרויות בתוך בית-ספר של שמונה מורות בעת ובעונה אחת, ביום אחד.

רפאל צוברי: וכפי שאני שומע פה, המאגר של מורות ומורים בתוך משרד החינוך, אני שומע את זה כאילו זה שר"פ, עוד שירות רפואה או קופת-חולים כללית או מכבי או עוד איזו פלטפורמה שאני חושב שהיא תיכשל, מהסיבות השמורות איתי, אני לא יכול לפרוט אותן עכשיו ואני אפרסם אותן בבוא היום.

רפאל צוברי: דבר יותר גדול מהכול – משרד החינוך, אם הייתם לוקחים את כל הסיפור הזה ומניחים לפתחם של כל מנהלי המחוז, כל מנהל מחוז יהיה לו מאגר, אני בטוח שהפתרון היה בא מהר מאוד וכל מורה היה מגיע לבית-ספר מהר מאוד, בלי קבלן.

רפאל צוברי: יש מנהל מחוז במשרד החינוך, ולמנהל המחוז יש מנהל כוח-אדם.

רפאל צוברי: מה שאתם עושים, אתם מכניסים מערכת חינוך שחורה, עסקית, ודבר לא בריא לתוך משרד החינוך.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: מאירה בסוק, בבקשה.

מאירה בסוק: עורכת-דין מאירה בסוק, נעמ"ת.

מאירה בסוק: אני רוצה לדבר מהשטח.

מאירה בסוק: אני מקבלת קהל פעם בשבוע ובאים אלי בירושלים.

מאירה בסוק: אני מצטערת שהפרעתי לך, חבר הכנסת אורלב, אבל הנושא של עמותות רנה קסין ועמותות בתל-אביב - משרד החינוך כבר לא נותן למורים עובדי הוראה לעבוד, אלא העמותות.

מאירה בסוק: משרד החינוך נותן כסף לעמותה, שהיא למעשה חברת כוח-אדם, והמורים מטעמם הם מקבלים שכר מהעמותה.

מאירה בסוק: אני רוצה להגיד לכם שנשים – באות אלי נשים, לכן אני יודעת, אני בטוחה שגם גברים – מדובר רק בעובדים שעתיים, זאת לא משרה קבועה, בחיים אין להן ותק, הן מפסידות כספים.

מאירה בסוק: כשהן יוצאות לחופשת לידה, בחודשים ספטמבר ואפריל הן מקבלות משכורות יותר נמוכות כי לא מלמדים.

מאירה בסוק: אני רוצה להגיד שכשראיתי את זה, ובאתי רק מנקודת המבט של העובדים, אמרתי לעצמי – פה מתחילה הבעיה.

מאירה בסוק: יכול להיות שבשנה הראשונה הם כאילו יהיו עובדי משרד החינוך, המורים המחליפים, אבל לאט- לאט הם לא יהיו עובדי משרד החינוך, הם בטוח לא יקבלו כסף, הם יקבלו פחות כסף.

מאירה בסוק: דרך אגב, מורות היום בעמותות מקבלות פחות כסף ממורים של משרד החינוך, מקבלים רק עשרה חודשים בשנה, את החופש לא מקבלים, וזה לאט-לאט הולך וזולג, הולך ויורד.

מאירה בסוק: אני רוצה להגיד לכם שכשחשבתי על המורים המחליפים, ישר חשבתי על אחיות בריאות הציבור עם הנושא של החברה שמנפיקים.

מאירה בסוק: אם אנחנו זוכרים הסיפור, שאני בטוחה שחברי הכנסת מכירים, ההנפקות האלה מתחילות בקטן ואחר כך זה מתרחב.

מאירה בסוק: ולמה אין אחיות בבריאות הציבור?

מאירה בסוק: כי הן לא רוצות לעבוד בשכר הזה.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: תרשמו כמה שאלות שאני רוצה לשאול, אחר כך תתייחסו.

אלכס מילר: ראיתי לפי המכרז שאתם פרסמתם, שאתם לא רק מדברים על מורים לשם כיבוי שריפה בבית-ספר כזה או אחר, גם יכולים להיות מורים שנכנסים לתקופה די ארוכה.

אלכס מילר: מבחינתי, מורים שנכנסים לתקופה די ארוכה – שהם נכנסים דרך מנגנון שהוא חיצוני – זה כבר העסקת עובד שצריך לדעתי להיות דרך מנגנון רגיל של משרד החינוך.

אלכס מילר: למה קבלן ימליץ על מורה שצריכה להיכנס לעבודה למשך כמה חודשים?

אלכס מילר: אני יכול להבין – ורבותי, אני מציע לכם שתבינו – הבעיה כן קיימת.

אלכס מילר: הבעיה קיימת אולי במקומות שבהם מהיום למחר חייב להיות מורה וצריך את המאגר הזה.

אלכס מילר: אני לא בטוח, לא השתכנעתי עד כמה צריך הדבר הזה להיות מנוהל על-ידי גורם חיצוני, יכול להיות שזו מערכת בסך הכול שצריכה להיות בהמלצת כוח-אדם של מחוז עם מנהל בית-הספר למאגר של אתר אינטרנט שאתם בונים.

אלכס מילר: אין עם זה בעיה.

אלכס מילר: מדובר על מנגנון – כשלדעתי לשם אתם מכוונים – כי בסופו של דבר יש היום הרבה מורים שהם לא עובדי משרד החינוך.

אלכס מילר: רק לפני כמה ימים קיבלתי כמה פניות של מורה שבמשך כשנתיים-שלוש רק ממלאת-מקום – ממקום למקום, ממקום למקום.

אלכס מילר: אם אתם מחפשים איך לסגור את הפרצה הזאת שקיימת, שאתם לא יכולים היום דרך הגיוס של אותו אדם לתוך המנגנון, אתם לא רוצים שהוא יהיה עובד משרד החינוך, אתם רוצים שהוא יעבור דרך מערכת חיצונית, שיישאר להיות ממלא-מקום, בואו תגדירו לי גם מבחינת ההגדרות שלכם.

אלכס מילר: אני רוצה לראות שאדם שעובד כממלא-מקום, לא שהוא נמצא כמורה בבית-ספר ואז שולפים אותו משום שיש לו שעתיים פנאי לבית-ספר אחר, לא עם זה יש לי בעיה, ואז כן חשוב שתהיה הכרזה של משרד החינוך שבגלל שהוא לא נמצא בבית-ספר שלו ובגלל שהוא נוסע למקום אחר, יש לו תוספת שכר – הוא צריך לנסוע, הוא צריך לחזור, הוא גם צריך לעמוד מול כיתה שהוא לא מכיר.

אלכס מילר: זה אל"ף.

אלכס מילר: בי"ת, מורים שמעסיקים אותם תקופה מסוימת דרך המנגנון הזה, תזכירו מתי הם נכנסים לתוך המנגנון של המורים שלכם.

אלכס מילר: וכן, לא ראיתי – יכול להיות שפספסתי, יש פה יותר מדי מסמכים – מבחינת ההכשרה, האם יש היום ויהיו מורים היום שאתם תיקחו אותם כממלאי-מקום – ואני לא ראיתי שזה מודגש כאן – שאין להם תעודת הוראה.

אלכס מילר: זה דבר שחייב להיות מודגש.

מאירה בסוק: סטודנטים.

אלכס מילר: דבר ראשון מבחינת

אלכס מילר: כם, הכול שאלה מה אתם מכניסים.

אלכס מילר: אז תגדירו באיזה מקצועות חייב להיות.

אלכס מילר: אם מדובר להעביר שעה וחצי עם אותם התלמידים, אין לי שום בעיה שלא מלמדים.

אלכס מילר: אם בן-אדם נכנס ללמד, לא יעלה על הדעת שייכנס אדם ללמד מקצוע מסוים ללא תעודת הוראה.

אלכס מילר: לא יעלה על הדעת שזה יהפוך להיות מנגנון של העסקת מורים לתקופות ארוכות, שלא רוצים שהם ייכנסו לתוך המערכת.

אלכס מילר: אם אתם לוקחים – ואין לי שום בעיה עם זה, יכול להיות שחברי הכנסת לא הסתכלו על הכותרת- לי אין לי בעיה שהמערכת שלכם תתייעל בכך שיהיה לכם מנגנון שיעזור למנהלים, אבל ברגע שיושב מולי בן-אדם שאני צריך למצוא חן בעיניו – כי הוא המעסיק, הוא שולח אותי – אני יושב בבית ללא עבודה, אני לא מורה בבית-ספר.

אלכס מילר: אלה שהם מורים בבית-ספר ויש להם את השעות שלהם – 10, 12, 16, 18 שעות שבועיות – אין עם זה בעיה, הם בתקן של משרד החינוך, יש להם שעות.

אלכס מילר: אלה שיושבים בבית, לא מועסקים, צריכים עכשיו למצוא חן בעיני אותו קבלן שייתן להם שעות הוראה במקומות כאלה ואחרים, וזה בעצם מייצר מנגנון של אותו מורה לא מול משרד החינוך אלא מול קבלן, והוא מחליט.

אלכס מילר: כאן בעצם אנחנו בסופו של דבר ניתן לבן-אדם שאין לו שום קשר למערכת החינוך, להיות הבוס, המחליט, השולח של אותם המורים.

אלכס מילר: ברגע שתגידו לי שהמנגנון הזה הוא לא חלק, אין לנו שום בעיה.

אלכס מילר: ברגע שזה יהיה חלק, אתם צריכים לפתור את זה.

אלכס מילר: בבקשה.

שרה ישראלי: שמי שרה ישראלי, אני מנהלת בתל-אביב ונציגת הסתדרות המורים.

שרה ישראלי: אני רוצה להביא את נקודת המבט של המנהל.

שרה ישראלי: קחו בחשבון שיש הבדל עצום בין בתי-הספר העל-יסודיים ליסודיים.

שרה ישראלי: בעל-יסודי אתה יכול לשלוח את הילד לשיעור חופשי, ביסודי אתה מחויב לילד עד הדקה האחרונה של הצלצול.

שרה ישראלי: דבר שני, כמנהלת בית-ספר אני רוצה לציין שתי נקודות.

שרה ישראלי: ההפרטה זה לא דבר חדש.

שרה ישראלי: יש לי את חברת אשד, היא אומרת לי מה לעשות עם שעון הנוכחות; בקרת התקן, Go-Net, מרמנת, טלדור – אני בקשר כל הזמן עם חברות פרטיות, אז עוד חברה פרטית שאני צריכה להיות איתה בקשר?

שרה ישראלי: אני כבר מאבדת את הקשר עם המעסיק שלי.

אילן גילאון: צריך לעשות מכרז למישהו שיתאם בין כל החברות האלה.

שרה ישראלי: גם את זה אפשר לעשות.

שרה ישראלי: דבר שני שמדאיג אותי זה מה המעמד של אותו מורה שהגיע לבית-ספר בקשר שלי איתו.

שרה ישראלי: אני מפטרת, אני לא מפטרת, אני יכולה לעשות כך, אני יכולה לעשות אחרת.

שרה ישראלי: תחשבו על כל נקודות המבט האלה.

אלכס מילר: רבותי, אתם גם צריכים להיות פיירים.

אלכס מילר: אני מציע שכל מי ששואל כאן שאלות – ארגון המורים, הסתדרות המורים, השלטון המקומי – אני מציע שאתם גם תכינו שיעורי-בית שלכם ותקראו את המכרז, יכול להיות שיהיו לכם פחות שאלות.

שרה ישראלי: אני רוצה להציע שזה יהיה במסגרת המחוז, חברו את זה לפיילוט של הניהול העצמי, עם התקציב.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: השלטון המקומי, בבקשה.

אבי קמינסקי: אבי קמינסקי, שלושה דברים אני מבקש לומר.

אבי קמינסקי: אחד, לגבי החינוך העל-יסודי, חשוב לומר שמשרד החינוך אינו מממן, ולו שעת מילוי מקום אחת.

זבולון אורלב: רק על הרשמי.

זבולון אורלב: המכרז הוא רק על הרשמיים.

אבי קמינסקי: אוקיי.

אבי קמינסקי: שנית, הבעיה המרכזית היא בגני ילדים, שם לפעמים יש סיטואציות שבהן סוגרים גן ילדים כיוון שמותר לפתוח גן ילדים רק עם שני מבוגרים, ואם יש מבוגר אחד הגן לא נפתח.

אבי קמינסקי: כאן יש קושי רב בעניין הזה.

אבי קמינסקי: אני מתחבר לכבוד חבר הכנסת יושב-ראש הוועדה, לסיכום או לחלק מהסיכום שלך לגבי הנושא של קבלן.

אבי קמינסקי: אני חושב שקבלן לא ראוי בתוך מערכת החינוך בכלל.

אלכס מילר: אל תכניס לי מלים לפה, אני לא אמרתי את זה.

אלכס מילר: בבקשה.

תמי יהושע: תמי יהושע, סגנית מנהלת אגף כוח-אדם בהוראה.

תמי יהושע: מה שחשוב להבהיר, שהמאגרים הם של המשרד.

תמי יהושע: אנחנו מעמידים לרשות הקבלן את המאגרים שיש לנו, כלומר כל המתמחים להוראה נמצאים במאגר הזה, כל המורים הגמלאים נמצאים במאגר.

תמי יהושע: מדובר במאגר שיהיו בו מורים שעברו את כל הבדיקות הנדרשות, גם מבחינת עבירות מין ורישום פלילי.

תמי יהושע: כל מי שמופיע במאגר הוא כשיר לעבוד במערכת החינוך.

תמי יהושע: המטרה של המכרז היא בעצם לתת שירות למנהל בית-הספר.

תמי יהושע: הקבלן, תפקידו לתת שירות, לספק עובדים באופן מיידי.

תמי יהושע: הוא לא קובע מי יהיה בבית-הספר, הוא לא המעסיק שלהם.

אלכס מילר: לגבי המיידי הבנו.

אלכס מילר: אני שאלתי מה קורה עם הקבוע, אדם שנכנס להיות ממלא-מקום לשלושה, ארבעה, חמישה, שבעה, שמונה חודשים.

תמי יהושע: קודם כול, התנאים שלו לא משתנים.

תמי יהושע: ביסודי, אם הוא צובר 300 שעות, מבחינתנו הוא זכאי לשנת ותק.

אלכס מילר: אני שואל אותך שאלה.

אלכס מילר: מי אחראי?

אלכס מילר: עכשיו אני יושב בבית, אני רוצה לעבוד בבית-ספר.

אלכס מילר: אומרים לי: אתה לא יכול לעבוד במשרד החינוך, לך לקבלן.

אלכס מילר: הוא ירשום אותך, אם יהיה מקום לכמה חודשים, נשלח לך.

אלכס מילר: מגיעים כמה אנשים, מתחילים לריב, לבקש מהקבלן שהוא ישלח אותם.

אלכס מילר: נושא של יום אחד לא מעניין.

אלכס מילר: נושא של יום אחד, אתם סוגרים את זה בצורה כזאת או אחרת.

אלכס מילר: אני שואל אותך האם הקבלן יהיה הרגולטור של מורים שיהיו כמה חודשים במערכת.

תמי יהושע: התשובה היא לא, כי ברגע שיש לנו תקן פנוי – אם מורה יצאה לחופשת לידה, התקן שלה מתפנה, הוא בא במקום התקן של המורה.

אלכס מילר: מי שולח, מי מחליט?

אלכס מילר: הקבלן?

קריאה: הוא לא דרך המאגר.

אלכס מילר: רבותי, זה דבר שאיננו מקובל, חד-משמעית.

אלכס מילר: הקבלנים לא יתעסקו בניהול של הכיתות ושל בית-הספר על-ידי מורים שהם יושבים בבית בחוסר עבודה.

אלכס מילר: אין לי בעיה שאתם תדברו ותפתרו את המשברים שקיימים, משברים מיידיים, אבל הוא לא ישלח לי מורה לכמה חודשים לבית-ספר.

אלכס מילר: תעשו את זה דרך כוח-אדם.

תמי יהושע: לא, ממש לא.

תמי יהושע: לגבי שבתונים, חל"ת וחופשות לידה אנחנו ערוכים, המשרד מביא את העובדים וקולט אותם בתקן, כלומר לא באמצעות הקבלן.

תמי יהושע: זה לא קשור למאגר.

אילן גילאון: למה אתם לא קונים תוכנה.

אילן גילאון: .. היו"ר אלכס מילר: אבל כתוב לי פה בחוזר.

תמי יהושע: יש אפשרות שאם יש ממלא-מקום - - -

אלכס מילר: כתוב פה בחוזר שאם יש צורך ורצון להשאיר מורה, בית-הספר יפנה במכתב לקבלן – לא למשרד החינוך אלא לקבלן – ויבקש אישור.

אלכס מילר: כתוב אצלכם.

אלכס מילר: רבותי, תוציאו את זה החוצה.

אלכס מילר: אנחנו לא מוכנים שהקבלנים יתנו אישור למורים לעבוד במשרד החינוך.

אלכס מילר: אתם רוצים לסגור פינות שהן פינות שעליהן אתם מדברים, אנחנו מכירים את העניין הזה בשטח.

אלכס מילר: אתם חייבים למצוא מנגנון של עידוד כתמורה שעובדת.

אלכס מילר: אם אתם יכולים לבוא ולהגיד, כמו בבתי-חולים – מורה שיושב בכוננות בבית, הוא בשבוע עובד שלושה-ארבעה ימים, כך וכך שעות, כל השאר הוא נמצא בכוננות – אין לי בעיה.

אלכס מילר: תנו על הכוננות הזאת תוספת שכר.

מאירה בסוק: נכון.

מאירה בסוק: היו"ר אלכס מילר: הוא צריך לשבת עם יד על הדופק כאשר הוא בתוך המאגר שלכם?

מאירה בסוק: מה יקרה עם בן-אדם שמסרב להגיע, והוא במאגר?

תמי יהושע: לכן יש לנו רשימה.

אלכס מילר: האם יש סנקציות?

קריאה: לא.

קריאה: בטח שיש.

אלכס מילר: הוא אומר כן, את אומרת לא.

אלכס מילר: מה הסנקציות על מורה שנמצא ברשימה והוא לא מוכן להגיע לבית-ספר?

אלכס מילר: האם יש סנקציות?

מנחם כהן: לא מופיעות פה סנקציות, זה הכול בהסכמה.

מנחם כהן: לא מכריחים אותו ללכת.

זבולון אורלב: וזה לא מונע מהקבלן להגיד לו: אני מתקשר אליך עכשיו ב-7:00 בבוקר, אתה לא הולך, עברת לסוף התור, בעוד שנתיים אני אפנה אליך שוב?

מאירה בסוק: זה מה שיהיה.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, אני יכול לשאול שאלה?

אלכס מילר: לא.

אלכס מילר: אין זמן, אני צריך להתחיל ישיבה נוספת.

אילן גילאון: למה אתם לא קונים תוכנת שנקראת אופיס, מה הבעיה?

אילן גילאון: אני מתפלא עליכם.

אילן גילאון: היו"ר אלכס מילר: חבר הכנסת גילאון, אתה מפריע לי.

אילן גילאון: אילן גילאון: יועץ מחשבים, אתה לא יודע?

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: רבותי, אני רוצה קודם כול לפנות אליכם עם כמה בקשות.

אלכס מילר: ראשית, הבקשה שלנו – הקבלן לא יהיה הרגולטור של מורים שנכנסים לתקופה של יותר מיום-יומיים, משהו כזה, שבוע.

זבולון אורלב: מה פירוש שלא יהיה הרגולטור?

אלכס מילר: הוא לא יהיה רגולטור.

אלכס מילר: נניח שאתה מורה שלא עובד במשרד החינוך, יושב בבית, אתה נמצא בתוך המאגר.

אלכס מילר: עכשיו יש מישהו שיצא לחופשה של שלושה-ארבעה חודשים.

אלכס מילר: יש לו את הרשימה, הוא בוחר מי שמקורב לו, ונותן לו עבודה.

אלכס מילר: זה כבר עבודה, זה לא להחליף בן-אדם.

תמי יהושע: אני מבקשת להתייחס לזה, כי במכרז כתוב שאפשר יהיה להמשיך להעסיק אותם על חשבון שעות תקן, כלומר אנחנו נעביר אותם לחשבון.

תמי יהושע: היו"ר אלכס מילר: כן, אבל לא הקבלן יעשה את זה.

תמי יהושע: שיפנה אליכם.

תמי יהושע: לא, אנחנו עושים את זה.

אלכס מילר: אבל כתוב שבית-הספר יפנה לקבלן לבקשת אישור.

אלכס מילר: כתוב, קראתי את זה.

אלכס מילר: אני מבקש שהפנייה תהיה למשרד החינוך בצורה נורמלית, ואם יש כבר תקן, יכול להיות שתשקלו להשאיר את הבן-אדם הזה שכבר עובד שם – אם הוא מתאים לכם, אם הוא טוב, אם הוא עובד ונותן מענה ובית-הספר רוצה אותו.

אלכס מילר: לא הקבלן ישלח.

אלכס מילר: הקבלן בסך הכול צריך להציג רשימה, אבל מי שיבחר זה המנהל.

תמי יהושע: זה מה שקורה עכשיו.

אלכס מילר: הקבלן לא ימליץ.

אילן גילאון: אבל את הרשימה הוא מקבל מהם.

אילן גילאון: היושב-ראש, אתה מבין מה קורה פה?

אלכס מילר: אני לא רוצה לשמוע מקבלן המלצה, הוא לא איש חינוך.

אלכס מילר: הקבלן יחזיק במאגר, עם טופסי המלצות של מנהלים – הוא לא ימליץ.

אלכס מילר: אני לא רוצה לשמוע מהקבלן טלפון למנהל בית-ספר: יש לי פה מישהו שאני רוצה שיעבוד אצלך, תכניס אותו בבקשה, אנחנו עובדים די יפה, אני כל פעם מספק לך את הסחורה.

עינת וילף: כבוד היושב-ראש, למה ללכת לשם?

עינת וילף: יש כאן פתרונות אחרים.

עינת וילף: מציעים לנו דברים בלי קבלנים.

תמי יהושע: מה שאתה אומר קיים במכרז.

תמי יהושע: הקבלן רק מציע רשימה, המנהל בוחר.

אלכס מילר: אין לי בעיה שהמערכת שאתם רוצים לעשות תביא ליעילות במשרד החינוך, עם הרשימות ועם הכול.

אלכס מילר: לא המלצות, לא קביעה של מי יעבוד ומי לא יעבוד, ובעניין המורים – מי שנשאר, שיהיה באישור משרד החינוך.

אלכס מילר: לקבלן אין שום יחסי - - -

אילן גילאון: בקיצור, תעבירו את התוכנית לוועדה, זה מה שתעשו.

מנחם כהן: המנהל לא רק בוחר, הוא יכול גם לבקש.

מנחם כהן: היו"ר אלכס מילר: במקומכם, הייתי מוסיף עוד שניים-שלושה תקנים למשרד החינוך, על חשבון הקבלן, בונה את המערכת הזאת עם החברה.

קריאה: - - -

אלכס מילר: לתוכנה, והייתם מסיימים את זה הרבה יותר רגוע, תאמינו לי.

אלכס מילר: אתם סתם תכניסו אנשים שיתחילו לשחק שם עם העובדים.

אלכס מילר: תודה רבה.

מוחמד ברכה: רגע, יש הערות לסיכום.

מוחמד ברכה: הסיכום לא היה ברוח הדיון.

אילן גילאון: הסיכום הוא שלא צריך להיות קבלן בכלל.

מוחמד ברכה: נתחיל מזה, קודם כול.

אילן גילאון: כמה דיון אפשר לעשות על כלום.

מוחמד ברכה: כאילו הקבלן הוא עובדה, ואז איך לעשות פה קוסמטיקות.

עינת וילף: יש כאן שתי הצעות טובות, רציניות, בלי קבלן, אני חושבת שצריך לקחת אותן בחשבון.

אלכס מילר: מה ההצעה שלכם?

עינת וילף: ההצעה היא לקחת את שתי ההצעות שהוצעו גם על-ידי השלטון המקומי וגם על-ידי ארגון המורים.

עינת וילף: אחת, שהתקציבים יועברו לבתי-הספר, שמורים מחליפים מתוך בית-הספר לא יעבדו בחינם; ודבר שני, שהדברים ייעשו ברמה אזורית מחוזית ויאפשרו קשר ישיר בין המנהל לבין המורים, כחלק מפיילוטים של ניהול עצמי.

עינת וילף: אלה שני רעיונות טובים ואני בעד שאלה יוצעו.

זבולון אורלב: הואיל ונדמה לי שאני היחידי שיושב כאן בחדר שהיה פעם מנהל אגף כוח-אדם בהוראה, אני אומר לך שאין שום סיבה בעולם שהמשרד לא יעשה את הדבר הזה – אגב, יותר זול, יותר יעיל, יותר מקצועי, ונקי מכל מיני בעיות אתיות שיכולות להיות עם קבלן.

זבולון אורלב: ולכן, אני מציע, אדוני, שהמשרד יעשה עבודת מטה בתוך שבוע עד עשרה ימים ויגיש לוועדה מה המשמעויות שהמשרד יבצע את הדבר הזה.

קריאות: בדיוק.

זבולון אורלב: מה הבעיה?

זבולון אורלב: הבעיה זה תקנים?

זבולון אורלב: הבעיה זה כסף?

זבולון אורלב: הבעיה זה מקום?

זבולון אורלב: מה הבעיה, למה רצים כל הזמן להפריט?

זבולון אורלב: שהמשרד יעשה עבודת מטה ויגיד מה המשמעויות מבחינתו שהוא יבצע את הדבר הזה.

זבולון אורלב: כמו שהיא אמרה – בלאו הכי, 95% מהמאגרים של הקבלן, המשרד יודע עליהם.

זבולון אורלב: המשרד יודע עליהם, אז בשביל מה צריך להוציא את כל הדבר הזה החוצה?

זבולון אורלב: זאת הצעתי.

אלכס מילר: תודה.

אלכס מילר: אני מציע שאנחנו נקיים דיון המשך על העניין הזה לאחר שתבדקו את הבקשות שלי, לאחר שתבדקו את ההמלצות שניתנו פה על-ידי חברי הכנסת.

אילן גילאון: מה יש פה לבדוק, אדוני, זאת שטות מוחלטת.

אלכס מילר: אתה מוכן לא לנהל גם אותי?

אילן גילאון: מדברים על שטות מוחלטת - - -

זבולון אורלב: אילן, יש יושב-ראש.

אלכס מילר: תודה רבה.

אלכס מילר: אני מציע לכל אותם דוברים שהיו כאן – תעברו טוב-טוב על המכרז.

אלכס מילר: פעם הבאה כשנקיים כאן ישיבה, אנחנו נקיים אותה בצורה יותר מקצועית.

אלכס מילר: אני מציע לכם – מכיוון שתאריך המכרז הוא 11 באוגוסט – תשקלו אם לדחות את זה, לאור הרוח הציבורית שקיימת כאן בוועדה.

אלכס מילר: תודה רבה, הישיבה נעולה.