ועדת המשנה לחינוך דתי ותרבות תורנית, כנסת 18, פרוטוקול מספר 14, 2011-07-11 00:00

זבולון אורלב: אני מתכבד לפתוח את הישיבה שתעסוק בהיערכות לפתיחת שנת הלימודים תשע"ב הבא עלינו לטובה בחינוך הממלכתי דתי.

זבולון אורלב: אני רוצה לפתוח בדברי התנצלות, היתה צריכה להיות ישיבה בין 11 ל-12 בהצעת חוק שלי, שמסדירה את הגמלאות, לכל ימי חייהם של היתומים, שנרצחו שני ההורים בפעולות איבה.

זבולון אורלב: המקרה הראשון היה אוטובוס הדמים במעלה הכרמים בשנת 1954, והמקרה האחרון, משפחת פוגל לפני כמה חדשים באיתמר.

זבולון אורלב: והתברר, שהמדינה עדיין לא יודעת לטפל באותם שמונים יתומים.

זבולון אורלב: עשרים ושתיים משפחות.

זבולון אורלב: זאת הצעת חוק שלי ושל דליה איציק, והחוק פשוט התארך והסתיים רק עכשיו, ואושר גם לקריאה ראשונה, כפי שהצענו.

זבולון אורלב: אז אני מתנצל על האיחור.

זבולון אורלב: אנחנו מקיימים היום דיון, אני כמעט בטוח, שהוא לא יהיה דיון אחרון, בהיערכות לפתיחת שנת הלימודים בחינוך הממלכתי דתי.

זבולון אורלב: כי בטבע הדברים, ועדת החינוך במליאה, לא תעסוק, מניסיוני, במקרים, שהם דורשים תשומת לב מיוחדת, כפי שהועדה הזאת רוצה לתת.

זבולון אורלב: ולכן, נעסוק בהם.

זבולון אורלב: אני מניח, שיהיו עוד ישיבה אחת לפחות, אם לא יותר.

זבולון אורלב: אנחנו נפתח בדברי פתיחה של ראש מינהל החמד ד"ר אברהם ליפשיץ, שלפי הידברות מוקדמת, אמרו שרוצים אפילו להציג מצגת.

קריאה: לא ביקשו, לא אמרו, לא ידוע, דיסק און קי לא עובד פה.

אברהם ליפשיץ: אין בעיה אני אעשה את זה בעל פה.

זבולון אורלב: מאה אחוזים, טוב.

זבולון אורלב: לפעם הבאה, רק לדעת, שחוץ מזה, שמדברים איתי, הפקידות צריכות להודיע למנהלת של הוועדה.

אברהם ליפשיץ: שלום לכולם, תודה על ההזדמנות.

אברהם ליפשיץ: ברשות הרב אבי יו"ר מועצת חמד, חבר הכנסת היו"ר, ולכל הכבודה הנפלאה הזאת כאן.

אברהם ליפשיץ: אני רוצה לומר כמה משפטים, איך אנחנו רואים את הכיוון שלנו לקראת השנה הקרובה.

אברהם ליפשיץ: אנחנו רושמים לעצמינו חמישה יעדים מרכזיים.

אברהם ליפשיץ: היעדים לגמרי משולבים.

אברהם ליפשיץ: בידי המשרד, ידי מנכ"ל משרד החינוך, אבל אנחנו מציינים אותם באופן ייחודי, עם הצבע המיוחד שלכם.

אברהם ליפשיץ: אורח החיים שלנו בחמ"ד, קראנו לו "בית חינוך כמשפחה" זאת אומרת, המוסד החינוכי, לתפיסתנו, הוא לא רק בית חינוך, אלא על פי דברי חז"ל "המלמד בן חברו תורה כאילו ילדו" פירושו של דבר, שהמורה מתייחס לתלמידו כאילו הוא בנו.

אברהם ליפשיץ: והמנהל בית ספר רואה בתלמידתו מישהי, שהיא באחריות שלו להוביל אותה בזמן הלימודים ואחרי הלימודים.

אברהם ליפשיץ: המשפט הזה "בית חינוך כמשפחה" הוא לא סתם קריאה, הוא מהווה מהות חינוכית.

אברהם ליפשיץ: הנגזרת של התפיסה הזו, פירושה, בתכניות שאנחנו עובדים איתה בשנה שנייה, שנקראת "חמ"ד של חופש" קיבלנו כמעט מכל מוסדות החינוך בארץ, הממלכתיים דתיים, תוכניות לחופש הגדול.

אברהם ליפשיץ: החל מפעם בשבוע מפגש מורים תלמידים, עבור דרך מפגש מחנך כיתה לכיתתו.

אברהם ליפשיץ: היום קיבלתי דיווח עדכני של עשרות קבוצות, שעובדות בהתנדבות בעיירות פיתוח ובמרכזי קליטה וכו' וכו' וכו' זה נובע מתפיסת העולם של "בית חינוך כמשפחה".

אברהם ליפשיץ: "בית חינוך כמשפחה" גוזר תכניות של עבודה מול בוגרים.

אברהם ליפשיץ: קשר עם בוגרים.

אברהם ליפשיץ: וההשלכה היא השלכה רחבה למוסד הזה שנקרא "בית חינוך כמשפחה" בתוך "בית חינוך כמשפחה" הגדרנו חמישה מימדים: - ציונות דתית כתפיסת העולם.

אברהם ליפשיץ: - דיאלוג.

אברהם ליפשיץ: - דיבור.

אברהם ליפשיץ: - מהוגנות.

אברהם ליפשיץ: ודברים נוספים שלא נעסוק בהם כרגע.

זבולון אורלב: זה היעד הראשון?

אברה ליפשיץ: זה לא יעד, אלא אורח החיים.

אברה ליפשיץ: דבר שני, באופן בסיסי, כמובן, העולם הוא הרי למידתי מתוך העולם הלמידתי קראנו לזה ללמוד וללמד.

אברה ליפשיץ: מה שפשוט.

אברה ליפשיץ: מה עושים בבית ספר אם לא ללמוד וללמד?

אברה ליפשיץ: אבל בכל אופן ציינו ארבעה דברים מרכזיים, שאנחנו רוצים להדגיש אותם.

אברה ליפשיץ: אני אומר אותם בקצרה, בזמן הקצר שיש לי: אחד, זה לימוד תורה.

אברה ליפשיץ: לימוד תורה הוא ערך עצמאי, שסובל ודורש ברכה בפני עצמו.

אברה ליפשיץ: אין צורך להסביר את זה לציבור, שנמצא כאן.

אברה ליפשיץ: אבל לתת את המקום המיוחד ללימוד תורה בתוך מגוון המקצועות.

אברה ליפשיץ: שתיים, ראינו בלימוד של המורה, בהשתלמות של המורה, בהשתלמות בית מדרש מורים, כדבר מרכזי.

אברה ליפשיץ: לעלות את זה על נס, ולראות איך אנחנו מובילים את המהלך הזה, של בתי מדרש לומדים.

אברה ליפשיץ: מורה לומד הוא מורה שיכול להשפיע ולתת מטובו לזולתו.

אברה ליפשיץ: דבר שלישי, זה דבר חדש.

אברה ליפשיץ: אני קורא לכל אלה, שיושבים פה, פתחנו אתר חדש, שנקרא אתר "לב לדעת" ואתר "לב לדעת" פירושו של דבר, אנחנו רוצים לאמץ ולהעצים את המושג הלמידתי, כמושג שמחבר.

אברה ליפשיץ: למידה, דעת ללב, "לב לדעת" איך הלימוד נותן, איך הלימוד הופך להיות כחלק מחייו של אדם, איך הלימוד, שאדם לומד, ללמוד ולהבין, זה הופך להיות חלק מאישיותו, במקצועות הקודש ולהבדיל גם במקצועות החול.

אברה ליפשיץ: אני מזמין את הציבור, שנמצא כאן ומכאן למדינת ישראל כולה, להיכנס לאתר הזה, שהוא בתחילת דרכו, שהוא אומר, שבמקצועות קודש ולהבדיל של חול, אנחנו רוצים לראות כיצד הלמידה הופכת להיות משמעותית, רלוונטית.

אברה ליפשיץ: אתן דוגמא אולי, בסוגריים, אנחנו רוצים לאמץ, אנחנו הולכים לקראת מהלך שבשנת הלימודים תשע"ג כל תלמיד בחמד, אנחנו הולכים לקראת הסיכום הזה, מצב הלמידה שלו.

אברה ליפשיץ: הנושא שואה.

אברה ליפשיץ: יחידת הלימוד בהיסטוריה, יהיה חייב לעשות עבודה על שואה.

אברה ליפשיץ: דרך היכרות אישית, דרך דו שיח, דרך ראיון עם ניצול שואה.

אברה ליפשיץ: לא כאות ונקרא אלא כדבר בסיסי, כחלק מהמחויבות שלו.

אברה ליפשיץ: והלמידה הזאת, שנקראת "לב לדעת" היא למידה ערכית משמעותית, שהיא, אני חושב, צריכה להיות מותנה בכל מערכת הלימודים.

אברה ליפשיץ: הדבר האחרון, שכפי שהוא ברור, זה הישגים לימודיים וצורות לימודיות.

אברה ליפשיץ: בצורות לימודיות, כמושג יסוד באבן היסוד החינוכית שלנו, וזה הזמן, אני רוצה לציין בועדת החינוך של הכנסת, לשמחתנו הרבה, הציונים של החינוך הממלכתי דתי והישגי הבגרות בשנה שעברה, היו גבוהים באופן משמעותי במדינת ישראל מול המערכת כולה.

אברה ליפשיץ: ולגעת באחוזים זה לא המקום, אבל אני רוצה לציין את זה.

אברה ליפשיץ: זה דבר משמעותי, ואנחנו רואים בו דבר מבורך.

אברה ליפשיץ: זו הנקודה השנייה.

אברה ליפשיץ: היעד השלישי, אני רואה בזה "לכל אדם ישנה" ואני מבקש, אין לנו מצגת, אז אין את זה למול עינינו בצורה מסודרת.

אברה ליפשיץ: "לכל אדם ישנה" חז"ל חלקו בית שמאי ובית הלל, האם אל ישנה למישהו בן חכם, האבות והשם רק האנשים היותר טובים?

אברה ליפשיץ: רק מי שיכול להצליח?

אברה ליפשיץ: וצריך להגיד את דעתו של בית שמאי.

אברה ליפשיץ: אנחנו, בכל אופן, נקטנו כשיטתו של בית הלל.

אברה ליפשיץ: "לכל אדם ישנה" אנחנו רוצים לראות בכל תלמיד במדינת ישראל, שרוצה ללמוד בחמד, הוא ימצא את מקומו היותר נכון והיותר טוב.

אברה ליפשיץ: בחמד, אני כרגע לא רוצה לעסוק בזה, אבל עשינו מהלך ארצי מאוד משמעותי בשנה שעברה, שינינו את מבחני הכניסה, שהם בכלל בעיתיים במשרד החינוך לכיתות ט' המוסדות הארציים.

אברה ליפשיץ: קבענו תאריך אחד, זמן אחד, ומבחן אחד.

אברה ליפשיץ: יצרנו מערכת ריכוזית באתר מיוחד, שהפנה תלמידים למקומות אלו ואחרים, וזה סייע מאוד.

אברה ליפשיץ: מי שלא מכיר שווה להיכנס לזה.

אברה ליפשיץ: סייענו מאוד להורה.

אברה ליפשיץ: במקום, שהבן שלו יעשה הרבה מבחנים בהרבה מוסדות חינוך, ואני מדבר על תלמיד בגולן, שגר במצפה רמון או בבית אל או טבריה, הוא היה צריך להבחן בארבעה מקומות.

אברה ליפשיץ: הפעם הוא היה צריך להבחן במקום אחד, שילם מעט כסף, וקיבל תשובות.

אברה ליפשיץ: אנחנו, בקיצור, עשינו עבודה גדולה.

אברה ליפשיץ: לא רק טכנית אלא גם ---

זבולון אורלב: בתי הספר היו ממושמעים לעניין?

אברהם ליפשיץ: מוסדות החינוך היו ממושמעים במאת האחוזים.

אברהם ליפשיץ: זה התחיל בקושי אבל זה עבר לדבר, שאני יכול לציין פה, כי מנכ"ל הועדה של משרד החינוך - שמשון שושני - אמר לי, שמהפיכה כזאת בחמד, עוד לא היתה מאז, שהוא זוכר את משרד החינוך.

אברהם ליפשיץ: אני חושב שיש פה איזו אמירה, שאנחנו בכלל רוצים ללכת לקראת ביטול המבחנים, מתוך מחשבה, שכל תלמיד יכול, כל תלמיד צריך למצוא את מקומו, בביטוי שלו, בצבע המיוחד שלו וכו' וכו' וכו'.

אברהם ליפשיץ: היעד הרביעי, "והעמידו תלמידים הרבה".

אברהם ליפשיץ: "העמידו תלמידים הרבה" הקריאה הזו, שקראו אנשי כנסת הגדולה אחרי בית מקדש ראשון.

אברהם ליפשיץ: בית מקדש ראשון פרה הגיע מלמעלה למטה.

אברהם ליפשיץ: בית מקדש שני חסר רוח הקודש, כפי שאומרת הגמרא בתענית.

אברהם ליפשיץ: והמציאות היא, שצריך ליצור מצב, שהתורה מגיעה דרך תלמידים, מספר התלמידים, ומהות של תלמידים.

אברהם ליפשיץ: מצאנו, שמספר רב של תלמידים, שדרכה רגלם בחמד בגן הילדים לא סיימו את כיתה י"ב.

אברהם ליפשיץ: לא רוצה להביא פה את הנתונים.

אברהם ליפשיץ: יש לי אותם מולי, גם היו במצגת, אבל אין אדם "משים עצמו רשע" אני לא רוצה את המספר הלא יפה.

אברהם ליפשיץ: והמטרה שלנו, כמטרת יעד, שאנחנו עובדים עליה באופן משמעותי.

אברהם ליפשיץ: כל תלמיד, שדרכה רגלו בחמד ימשיך ללמוד בחמד.

אברהם ליפשיץ: האחוזים של האנשים, שעזבו את חמד הם רבים מאוד.

אברהם ליפשיץ: אחוזים רבים מעבר למה, שלמישהו נדמה לו כאן.

אברהם ליפשיץ: ואנחנו, מרגישים, שהתפקיד שלנו, שתלמיד, שדרכה רגלו בחמד יישאר בחמד.

אברהם ליפשיץ: יעד חמישי ואחרון, שיש מקום להרחיב עליו, נקרא "חמד וקהילה" השאלה היא מה זה קהילת החמד.

אברהם ליפשיץ: ודאי ובדאי בתוך הציבור הדתי לאומי.

אברהם ליפשיץ: יצרנו תחילת יצירת קשר, זה עבודה של שנה, שנתיים, שלוש, של ממשקים בין התלמיד בחמד לבין הקהלים התורניים.

אברהם ליפשיץ: , בין התלמיד בחמד לבין ישיבות ההסדר והישיבות הגבוהות.

אברהם ליפשיץ: בין התלמיד בחמד לבין בוגריו.

אברהם ליפשיץ: חמד לתמיד.

אברהם ליפשיץ: בין התלמיד בחמד לבין המכללות, שהולכים עכשיו לאמץ.

אברהם ליפשיץ: היא צריכה לעשות אימות, שלפי אזורים וכו' וכו, זאת אומרת, שאנחנו רוצים לראות בקהילה המרחבית של החמד, חיבור של המוסד החינוכי כנותן ומקבל, יוצר וניזון, ולראות בתלמיד בחמד כמישהו רחב יותר, שייך לקהילה רחבה יותר.

אברהם ליפשיץ: והקהילה הרחבה לא מסתיימת בזה, ובזה אני מסיים את דברי ההקדמה ותודה על ההזדמנות, אני אומר את זה לידידי החבר כנסת זבולון אורלב, הקהילה הרחבה שלנו מסתיימת בעם ישראל כולו.

אברהם ליפשיץ: הקמנו ועדה, שנקראת "ועדת ישי" - יחד שבטי ישראל.

אברהם ליפשיץ: אני יכול לומר לך, שבטלפון האחרון, שהיה לי לפני, שנכנסתי לועדה, דיברתי עם הרב זאב קרוב, שהוא ראש ישיבה תיכונית בקרני שומרון, שבשנה הבאה הוא מתמסר בין היתר לעבודה ביחד שבטי ישראל.

אברהם ליפשיץ: אני יכול להצהיר בזאת, שפתחנו תוכנית משותפת בבתי ספר דתיים, ושאינם שייכים לזרם הממלכתי דתי, לעשות מטלת ביצוע משותפת באזרחות.

אברהם ליפשיץ: ושמונה מפגשים של שמיניסטים עם שמיניסטים ושמיניסטיות עם שמיניסטיות ללמוד נושא של יהדות ודמוקרטיה, כאשר מלווים אותם רב של הישיבה התיכונית או רב של האולפנה, עם המורה המתאים המקביל לו בבית ספר ממלכתי.

אברהם ליפשיץ: ומהלכים נוספים של בתי מדרש, של מורים משותפים.

אברהם ליפשיץ: זה ייצור מצב, שהם מרגישים אחריות כללית למדינת ישראל.

אברהם ליפשיץ: לכן קראנו לזה "ועדת ישי" גם בחינוך התפיסתי של מורה בחמד, שהקהילה שלו שייכת, ככל שניתן בתוך הציבור הדתי לאומי, אבל לא פחות מזה בהשתייכות שלו לעם ישראל כולו.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: הרב אבי גיסר, ראש מועצת חמד, אם אפשר גם בקצרה.

אבי גיסר: תודה.

אבי גיסר: אני מודה לך חבר כנסת אורלב על ראשות הועדה הזו, שאתה מוביל כל כך טוב.

אבי גיסר: על כינוס החשוב הזה אני מוקיר את חברי הכנסת, שבאים ומבקשים להכיר, לדעת, ולתרום לקידומו של החניך הממלכתי דתי.

אבי גיסר: אני חייב לפתוח בדברי הוקרה ושבח לידיד הרב ד"ר אברהם ליפשיץ על ההובלה המצוינת של החמד בשנתיים האחרונות.

אבי גיסר: מתחולל בחמד תהליך של ממש.

אבי גיסר: בקיץ ובחורף.

אבי גיסר: אבל הנס, שזה גם בקיץ.

אבי גיסר: "משיב הרוח ומוריד הגשם" זאת אומרת הרבה רוח חדשה, וגם עולמות של פירות גשמיים אנחנו רואים.

אבי גיסר: לרוח החדשה, שאברהם הביא איתו לכל עורקי החמד.

אבי גיסר: היו אפילו כמה עורקים די סתומים פה ושם, וכל אלה נהיו מלאי תסיסה ואנרגיה במנהיגות הזאת.

אבי גיסר: יישר כוח.

אבי גיסר: אני רוצה להציב ארבע משימות, שאותם אני רואה כמשימות של המועצה לחינוך הממלכתי דתי, שהיא מועצה סטטוטורית על פי חוק החינוך, והיא נאמן הציבור הדתי או נאמן כל ציבור צרכני החינוך, שהוא החינוך הממלכתי דתי.

אבי גיסר: וכנאמן הציבור, וכמי שממונה על אפיו של המוסד החינוכי, בעיקר בעולמות החינוך התורני ויראת השמיים של החינוך הדתי, אני חושב, שיש לנו כאן תפקידים חשובים מאוד.

אבי גיסר: התפקיד הראשון הוא בעצם התכנים של החינוך הדתי והתורני.

אבי גיסר: כאשר החמד משתדל, ומועצת החמד מגבה מאוד.

אבי גיסר: בשנים האחרונות הובלנו מגמה של החלת צבורים שונים אל תוך החמד ממלכתי.

אבי גיסר: הציבור הדתי ציוני, מאופיין ביכולת ההתחלקות והעמידה, בצדק, על כל פן ותג תורני ודתי בנושא החינוך, שהוא בבבת עינינו, ותורה ויראת שמיים זה בשבילנו הכול.

אבי גיסר: ועל רקע זה, אנחנו יודעים להתפצל ולהתחלק, לפתוח מוסדות חדשים.

אבי גיסר: לפעמים מוסדות,שתורמים.

אבי גיסר: לפעמים מוסדות, שמקשים על ניהול מערכת.

אבי גיסר: המבט ההוליסטי כולל.

אבי גיסר: הדאגה לפרט, אסור לה שתהיה בסופו של דבר, גם משהו על חשבון הכלל.

אבי גיסר: החמד, המועצה, מנסה לתת מדיניות בנושא פתיחת בתי ספר, באופן, שיהיה רק תורם לכלל הקהילה של תלמידי החינוך הממלכתי דתי.

אבי גיסר: הנושא הזה של הכלה של תלמודי תורה מצד אחד, וקלטנו לתוך החמד כמה תלמודי תורה, אחד המפורסמים שבהם אולי, תלמוד התורה מורשה, שהיה ראש אב לתלמודי התורה של המוכר, שאינו רשמי.

אבי גיסר: התלמודי התורה הללו מוזמנים, והוכנסו אל החמד בזרועות פתוחות, ובהתאמה של העולם, של כל הדרישות הממלכתיות, בהתאמה לצרכי התלמוד תורה.

אבי גיסר: מאידך, פתחנו גם מסלול, שנקרא מסלול שורשים.

אבי גיסר: שהוא להכיל בתי ספר של קהל מסורתי, קהל שאינו דתי בהגדרה.

אבי גיסר: בית ספר שאינו דתי בהגדרה, אבל בית ספר שהוא משלב תלמידים דתיים, מסורתיים וחילוניים.

אבי גיסר: כאשר, בית הספר מצהיר על מגמתו לתת חינוך יהודי עשיר ועמוק.

אבי גיסר: מסלול שורשים מונה היום שלושה, ארבעה בתי ספר, ויש פניות שמבקשות להצטרף אל המסלול הזה.

אבי גיסר: אנחנו רואים בזה מסלול של הרחבת, איך נקרא את זה, אמירת "שמע ישראל" על יד מקסימום ילדי ישראל, בכל דרך, ובכל צורה.

אבי גיסר: זו הרחבת מוטות כנפי החמד.

אבי גיסר: נושא התכנים של תורה ויראת שמיים.

אבי גיסר: אני לא אכנס לפירוט.

אבי גיסר: מתחוללת היום מגמה נהדרת של שינוי מפנה ושדרוג.

אבי גיסר: כאשר מפמרי"ם חדשים נכנסים לתמונה.

אבי גיסר: מפמ"ר חדש לתורה שבעל פה, מפמרי"ת חדשה לתנ"ך.

אבי גיסר: ויחד עם המפמרי"ם הוותיקים מחוללים שינוי בתכניות הלימודים ובבחינות הבגרות.

אבי גיסר: , מביאים אותם קודם כל לשדרוג אמיתי גם מבחינת אמצעי הלימוד, גם מבחינת, אפילו, שימוש בטכנולוגיות חדשות בלימוד.

אבי גיסר: ובעיקר, עיצוב בחינות הבגרות.

אבי גיסר: משהו שישפיע מכיתה י"ב עד גן הילדים על התכנים בלימוד של תורה ותנ"ך.

אבי גיסר: כי הם חיינו.

אבי גיסר: מגמה חשובה, שמועצת החמד רואה לעצמה, מגמה שלישית, ובנקודות, הנקודה השלישית - זה הטיפול הלא קל והמתסכל מאוד, יש לנו שותף ברור כמו חבר כנסת אורלב ואחרים, להורדת שכר הלימוד המושת על ההורים.

אבי גיסר: ההוצאות, התשלומים, אנחנו משתדלים ככל האפשר, וכאן אנחנו צריכים, זה לא רק ניהול נכון של החמד, זה בעיקר גם תקצוב.

אבי גיסר: תקצוב של מדינה, תקצוב של ממלכה.

אבי גיסר: החמד, כידוע, מלמד במקרים רבים, שני ימי לימודים ביום אחד.

אבי גיסר: וכשאתה מלמד שני ימי לימודים, כללי ותורני, בתוך יום לימודים אחד, אתה זקוק למשאבים, שאינם מצויים בדרך כלל.

אבי גיסר: ההליכה אל ההורים, היא ההליכה הקלה, אבל היא ההליכה שלא בדרך הנכונה.

אבי גיסר: אין סיבה ואין צדק להשית על ההורים את כל צרכי החמד.

אבי גיסר: מה שהוא מעבר לתקן וללימודים הבסיסיים.

אבי גיסר: לכן, אנחנו משתדלים להיאבק בזה בהצעות שונות, בועדות שונות.

אבי גיסר: וציין אברהם, צמצום תופעת המיון והאליטיזם.

אבי גיסר: אנחנו מבקשים ליצור חמד, שהוא פתוח לכל.

אבי גיסר: ולא רק, שלכל תלמיד יהיה את מקומו, אלא שכל תלמיד יוכל ללמוד במקום, שליבו חפץ ולא להיתקל במיון לא ראוי, באליטיזם מכוער או בכל תופעה ---

זבולון אורלב: ובתשלומים?

אבי גיסר: ובתשלומים.

אבי גיסר: שכבר אמרתי.

אבי גיסר: לכן כללתי את שניהם בנקודה אחת.

אבי גיסר: נקודה רביעית ---

זבולון אורלב: רק לפני כן, אני התבקשתי לשחרר את ראש מינהל החמד, כיון שבשעה אחת הוא צריך להיות אצל שר החינוך, בדיון, שאני יודע עליו.

זבולון אורלב: אז אתה משוחרר.

אבי גיסר: אם אתה מוכן עבור אברהם רק עוד דקה וחצי אני רק אסיים.

אבי גיסר: אנחנו שותפים לכל העניין.

אבי גיסר: אני רק רוצה שזה יהיה ברור.

אבי גיסר: הנקודה הרביעית היא תיכונים ופריפריה במרכז.

אבי גיסר: זו נקודה שמאוד חשובה לנו.

אבי גיסר: חמד נוטה, באופן די טבעי, להתעסק בישיבות ובאולפנות, להתעסק במוסדות תורניים, ואנחנו רואים את כפרי הנוער, את התיכוניים בפריפריה, ובכל מקום, כבבת עינינו ממש.

אבי גיסר: אנחנו רוצים, שזה יהיה גם בעל ביטוי אמיתי בשטח.

אבי גיסר: נקודה חמישית, ואני מקצר במיוחד בשביל אברהם, אבל היא נקודה, שאולי מרבית נוכחים כאן באו לשמה.

אבי גיסר: ואת הדיון אפשר אחר כך לקיים בהרחבה.

אבי גיסר: פתיחת בתי ספר או שינוי אפיים של בתי ספר, גוררים בעקבותיהם מאבקים קהילתיים, לעיתים מאבקים מכוערים.

אבי גיסר: מאבקים, שגובים מחיר מהציבור הדתי.

אבי גיסר: ישנם קהילות, שנקרעות על המאבק בין ההורים, על אפיים של בתי הספר.

אבי גיסר: אני חושב, שמועצת החמד צריכה, אני כבר ביקשתי ליזום את זה מזמן, אבל אני רוצה גם את עזרת היו"ר ואחרים, אנחנו צריכים להקים סוג של גוף בורר עליון לציבור ציוני דתי בחמד.

אבי גיסר: גוף בורר, גוף מנחה, גוף שמתווה מדיניות, גוף שיהיה בעל סמכות או לפחות קבלת סמכותו, תהיה ברורה לציבור ההורים בכל הנושאים ---

זבולון אורלב: זה לא תפקיד מועצת חמד?

אבי גיסר: מועצת חמד איננה בעלת סמכויות בהחלטה, למשל על הפרדת בית ספר.

אבי גיסר: אנחנו צריכים גוף, שישתף, ואני אומר את זה דווקא במועצת חמד.

אבי גיסר: מועצת חמד, אני מקבל את זה על עצמי, מועצת חמד צריכה ליצור גוף, שיהיה לו סוג סמכות ברורה בשיתוף מה שיש לנו.

אבי גיסר: רבנים, משפטנים, אנשי חינוך וקהילה, שמאבק קהילתי יוכל לבוא אל מועצת החמד, ואל אותו גוף מיוחד, ולקבל משם הכרעה, שתחייב את כל הנוגעים בדבר.

אבי גיסר: היום ההכרעה הזאת איננה ברורה, ואני אשמח אם נגדיר את זה בצורה הרבה יותר ברורה.

זבולון אורלב: תודה רבה לך הרב אבי.

זבולון אורלב: רק מפאת קוצר הזמן אנחנו ככה לוחצים עליכם, ולא רצינו להתחיל בדיונים פרקטיים לפני שיש איזשהו חזון, ואיזו שהיא התווית מדיניות.

זבולון אורלב: ואני מודה לך שוב.

זבולון אורלב: חברים, יש לנו חמישה נושאים על סדר היום.

זבולון אורלב: אנחנו עושים אותם כהרגלינו בפעמים הקודמות, דבר דבור על אופניו.

זבולון אורלב: נושא אחרי נושא.

זבולון אורלב: ועושים אותו בתמציתיות.

זבולון אורלב: הואיל ונמצא איתנו ראש העיר מאלעד, אנחנו נתחיל עם אלעד.

זבולון אורלב: באלעד היו לנו שני נושאים.

זבולון אורלב: נושא אחד זאת הבקשה של רשת "מרחביה" בעניין סמל המוסד, שעליו החליטה הועדה בישיבה הקודמת.

זבולון אורלב: בישיבה הקודמת מי"ט אדר א' תשע"א 23 בפברואר, אנחנו ביקשנו אז, שהועד הפונה למשרד החינוך, ותובעת לאשר פתיחת שתי מוסדות נפרדים, שני סמלי מוסד נפרדים לבנים ולבנות, בבית ספר נועם באלעד, כמתחייב מאופי הקהילה ומאופי בית הספר.

זבולון אורלב: וכדומה וכדומה.

זבולון אורלב: אני לא רוצה להקריא את ההמשך, זאת היתה הבקשה שלנו נמצא איתנו סמנכ"ל משרד החינוך יגאל צרפתי, אני מבין שזה לא עניינה של העירייה?

יצחק עידן: אם זה לא מחייב שני בתי ספר נפרדים זה לא עניינה של העירייה.

זבולון אורלב: מיד, תיכף נשמע יגאל צרפתי, סמנכ"ל משרד החינוך, שהוא עומד בראש הועדה העליונה במשרד החינוך, שמוסמכת לאשר סמלי מוסד.

זבולון אורלב: יגאל, אני יכול לומר רפואה שלמה?

זבולון אורלב: בנו נמצא פשוט בבית חולים, אפנדיציט, ואנחנו מאחלים לבן רפואה שלמה.

זבולון אורלב: איך קוראים לבן?

יגאל צרפתי: רועי.

זבולון אורלב: איך קוראים לאמא שלו?

יגאל צרפתי: חנה.

זבולון אורלב: רועי בן חנה.

זבולון אורלב: שהקב"ה ישלח לו רפואה שלמה משמים במהרה בימינו אמן.

זבולון אורלב: הרב אמסלם יעשה מי שבירך מיוחד, שהוא בודאי יותר משלי.

זבולון אורלב: אז שתהיה רפואה שלמה.

זבולון אורלב: ואני מאוד מודה לך, שנענית לבקשתי, שחרף רצונך ללכת לבית חולים, הסכמת להתעכב שעה קלה, כדי לתת כאן מענה.

זבולון אורלב: כי כמעט כל הבעיות קשורות אליך.

יגאל צרפתי: הבקשה הזו כבר הובאה בפנינו, בפני העירייה, מאשתקד.

יגאל צרפתי: ואנחנו ענינו בשלילה הבקשה הזו עולה שוב, ואנחנו החלטנו לקבל איזושהי החלטה, שהיא מצד אחד מאפשרת לבית הספר להתפתח, אבל מצד שני גם מותירה את חובת ההוכחה לגבי המשך מגמת גידולו, כמובן, על המוסד עצמו.

יגאל צרפתי: אז מה שאנחנו רוצים להציע זה הדבר הבא: אנחנו מוכנים להקצות סמל מוסד נוסף לבנים.

יגאל צרפתי: אבל אנחנו נתנה את זה למשך שנתיים.

יגאל צרפתי: כי הטענה היא, שבית ספר הולך להכפיל את עצמו, ובאמת ראינו שיש מגמת גידול מאוד מרשימה.

יגאל צרפתי: עכשיו, ברגע שהדבר הזה יקרה, אנחנו נבחן את זה עוד פעם בתום אותם שנתיים, כדי לראות את מצבת התלמידים, ומה באמת עשה הסמל.

יגאל צרפתי: עכשיו, מבחינת השלכות, אנחנו יודעים, שהיום הקמפוס הקיים בנוי לשמונה עשרה כיתות.

יגאל צרפתי: אנחנו כדי, גם כגוף שמחויב לכספי ציבור, למעשה יודעים, שעשויה להיות לזה השלכה, ולכן אנחנו מוכנים ללכת למתווה.

יגאל צרפתי: עוד פעם בהנחה, זה העירייה תצטרך לעשות איזושהי עבודה באמצעות מחלקת ההנדסה שלה, לראות שאת הקמפוס הזה ניתן לחלק לשני קמפוסים, ובמידת הצורך בעתיד, כדי ליצור סימטריה בגודל של שתי המוסדות, להוסיף שש כיתות, שיאפשרו להגדיל את הקמפוס הזה לעשרים וארבע כיתות.

יגאל צרפתי: וכמובן, שאנחנו נימנע, לא נסכים, למהלך שבו אנחנו נבנה עוד שנתיים עשר כיתות במקום אחר.

יגאל צרפתי: זאת אומרת זה מבחינתנו, לגבי ההשלכה הפיזית.

יגאל צרפתי: אז אם המתווה הזה הוא, אני חושב שהוא הגיוני והוא ---

קריאה: לא קיבלנו בשיחה מוקדמת שזה מקובל על מנכ"ל הרשת?

יגאל צרפתי: אני גם שוחחתי עם מנכ"ל הרשת, כן, והוא ---

זבולון אורלב: נמצא פה יצחק מזרחי, המפקח הארצי, הפיתרון מקובל על הרשת?

זבולון אורלב: יצחק מזרחי?

זבולון אורלב: כן, כן.

זבולון אורלב: אוקי.

זבולון אורלב: סימנו עניין אחד.

זבולון אורלב: הועדה רושמת לפניה את הדברים שהוא אמר.

זבולון אורלב: בסדר.

זבולון אורלב: עניין , שי נתן.

שי נתן: שלום, אני שי נתן, חבר מועצת העיר בעיר אלעד, מחזיק תיק החינוך הממלכתי דתי.

שי נתן: עניין נוסף, שעלה על שולחננו, זה היערכות הממ"ד לקראת שנת הלימודים הבאה.

שי נתן: הועדה לוותה את הדיונים במשך, זה כבר דיון שלישי בנושא.

שי נתן: אני שמח להגיד, שאתמול בהנחיתו של ראש העיר הרב יצחק עידן, שהוא גם טיפל די בצורה אישית בכל הנושא הזה, הגענו להבנות די מסוימות, שיפתרו אחת ולתמיד את כל, על מתווה, שפותר את כל בעיות הממ"ד באלעד.

שי נתן: הנושא יידון בפגישה, שיש לרב עידן ביחד עם המחמדי"ת שרה נאמן אצל יגאל צרפתי ביום רביעי.

זבולון אורלב: אנחנו רק מבקשים לקבל סיכום כתוב של הפגישות האלה, כדי שנדע, שבזה הורדנו את הנושא הזה מסדר יומה של הועדה.

שי נתן: צריך להגיד תודה רבה ליו"ר זבולון אורלב, שליווה אותנו מהיום הראשון יד ביד ---

זבולון אורלב: אני שוקל גם לפתוח את שנת הלימודים אצלכם.

זבולון אורלב: כאלה בשורות טובות.

זבולון אורלב: יושב פה ראש, העיר מחבק את הידיים שלו, נהנה לשמוע גם את יגאל צרפתי, גם אותך.

זבולון אורלב: זה נפלא.

זבולון אורלב: לא תמיד הוא צריך לבא לפה.

שי נתן: שני אישים כאלה, שאכפת להם ואישית מטפלים בזה אין לך כאלה הרבה בארץ.

זבולון אורלב: אני קודם כל מסכים --- לא כל מחזיק תיק חינוך ממלכתי דתי, מוכן לומר כאן, מול הועדה, את הדברים, שאומר חברי הטוב שי נתן, שגם הוא עושה עבודה מצוינת.

זבולון אורלב: זה לא פשוט לציונות הדתית לגדול בתוך עיר, שרובה חרדית.

זבולון אורלב: אבל אני משבח בהחלט את ראש העיר, שעושה באמת את כל המאמצים האפשריים והדרושים, כדי שהחינוך הדתי והציבור הדתי לאומי, יוכל שם להתקיים באופן ראוי.

זבולון אורלב: וצריך לזכור שמדובר סך הכול בציבור גדול.

זבולון אורלב: אני לא יודע אם זה 30% או 25% ---

קריאה: אלף משפחות, 15%.

זבולון אורלב: אני מדבר על המשקל האיכות.

זבולון אורלב: אנחנו סיימנו היום עם אלעד.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: הנושא הבא שלנו, עיריית ירושלים.

זבולון אורלב: נשחרר אותה.

זבולון אורלב: הר חומה.

זבולון אורלב: מי המציג של הר חומה?

זבולון אורלב: יש כאן מישהו מהר חומה?

זבולון אורלב: קיבלנו פניה.

זבולון אורלב: הבעיה שלנו היא, שנרשמו שלוש מאות תלמידים לכיתות א' ויש מצוקת כיתות חריפה בבית הספר הממלכתי דתי התורני "חומת שמואל" אגב, שביקרתי שם לפני, היה יום אחד, שחברי כנסת הקריאו, בשבוע הספר, הייתי בבית הספר.

זבולון אורלב: פיזרו את חברי הכנסת בבתי הספר לקרוא ספרים שונים, וקראתי מספרו של הרב חיים סבתו על שכונת בית מזמיל, קריית היובל של היום, על סיפור שהוא סיפר שם.

זבולון אורלב: על סיפור, שהיה בחלב.

זבולון אורלב: כיצד התלמיד חכם הגדול ביותר של העיר חלב, שהיית רוצה לדבר איתו בדברי תורה, ושקלא וטריא, וגם לבקש הלכה, לא היית הולך לבית הכנסת או לבית המדרש, כי שם הוא למד.

זבולון אורלב: אבל היה לו עסק בשוק, כי הוא לא רצה להתפרנס אלא מעמלו, ושם היו מביאים גדולי התורה, היו מגיעים אל החנות שלו, משתדלים לא להפריע לו בפרקמטיא, במסחר, ובין לבין.

זבולון אורלב: ככה הרב סבתו מפאר את תלמידי החכמים, שידעו לשלוח ידם גם במלאכה ולא להתפרנס מהציבור.

זבולון אורלב: זאת הבקשה העיקרית, שפנו אלינו.

זבולון אורלב: ואני יודע מפניות קודמות, שאכן יש כאן איזושהי בעיה, ומבקשים לדעת מה הפיתרון.

זבולון אורלב: האם יש פיתרון לפתוח את שנת הלימודים, בחינוך הממלכתי דתי, בשכונת חומת שמואל על שמו של שמוליק מאיר זכרונו לברכה?

זבולון אורלב: יואל לוטפי המשנה למנהל מנח"י.

יואל לוטפי: שלום.

יואל לוטפי: אפתח במשפט אחד, בכל זאת, ואומר, בירושלים כעיר הבירה, כעיר הנצח יש בה מערכת חינוך מאוד מאוד גדולה, שמכילה ומקיפה קרוב לרבע מליון תלמידים.

יואל לוטפי: יש בה אמנם שלוש תת מערכות.

יואל לוטפי: אבל בהחלט החינוך הממלכתי דתי, היא המערכת מרכזית ומשמעותית מאוד.

יואל לוטפי: אנחנו לקראת שנת הלימודים החדשה, פותחים ארבע חטיבות ביניים חדשות בחינוך הממלכתי דתי.

יואל לוטפי: בית הספר "פלך" בשעה טובה, בית הספר היוקרתי, המאוד מצליח, מצטרף למערכת החיטוב שלנו.

יואל לוטפי: "הרטמן" במתכונתו החדשה יתקיים כחטיבת ביניים חדשה.

יואל לוטפי: "נווה רוחמה" מצטרפת לחיטוב.

יואל לוטפי: כך גם בית הספר "דרור" .

יואל לוטפי: יש לנו מערך גדול של מוקדים והיערכות לפתיחת שנת הלימודים.

יואל לוטפי: חומת שמואל, היא מסמלת אותנו בחדר אחד, היא מהמרכזיים.

יואל לוטפי: השכונה צומחת ומתרחבת, וכן יש בה למעלה מארבעים כיתות גן, וארבעה בתי ספר יסודיים.

יואל לוטפי: דווקא שירותי החינוך הם אחד השירותים היותר מתקדמים ומפותחים בשכונה, על אף הקצב המאוד מהיר של הפיתוח.

יואל לוטפי: אכן, אנחנו, על אף שכבר פתחנו ארבעים כיתות גן, יש לנו מחסור קטן בכיתות גן, שאותם מיקמנו בשני בתי ספר.

יואל לוטפי: בית הספר הממלכתי דתי הוותיק יש בו ארבעה כיתות גן.

יואל לוטפי: ובית ספר ממלכתי דתי שני, שבו פועלת מסגרת אחרת.

יואל לוטפי: מכל מקום, כתוצאה מהגידול בבית הספר הזה, אנחנו, בתכנון שלנו היה לפנות שתי כיתות גן.

יואל לוטפי: נכון להיום, אנחנו גם מתכננים פעילות, גם של השתיים הנוספות, כך שכל ארבעת הכיתות, ששימשו בשנה האחרונה את כיתות הגן, יועמדו לרשות בית הספר.

יואל לוטפי: אנחנו מקווים להשלים את המהלך הזה עד סוף הקיץ.

זבולון אורלב: יש לי שאלה.

זבולון אורלב: כלומר, עומדים להתפנות ארבע כיתות גן?

יואל לוטפי: שתיים לבטח.

יואל לוטפי: קרוב לודאי שגם שתיים נוספות.

זבולון אורלב: יש לי שאלה.

זבולון אורלב: לא מתוכננת שם בניה בסופו של דבר?

יואל לוטפי: אנחנו, מבחינת בתי הספר, אגב, במצב טוב.

יואל לוטפי: שני בתי ספר מאוכלסים בתפוסה מרבית.

יואל לוטפי: שניים האחרים בשליש תפוסה.

יואל לוטפי: אנחנו נערכנו בשל התהליך של האכלוס.

יואל לוטפי: וכרגע של שלב ב' תוך שנה שנתיים גם הם יאוכלסו באופן מלא.

יואל לוטפי: כך, שכפי שאמרתי מבחינת מענה לצרכים, אנחנו במצב סביר בהחלט.

זבולון אורלב: למה לא מווסתים בין בתי הספר?

זבולון אורלב: אם אתה אומר, שיש בית ספר שליש.

זבולון אורלב: יש אזורי רישום בהר חומה ---

יואל לוטפי: יש פשוט קצת שוני בצביון של שני בתי הספר.

יואל לוטפי: הממלכתי דתי, והממלכתי דתי תורני.

יואל לוטפי: אם היתה היענות היינו עושים את זה.

יואל לוטפי: זה היה המהלך הנכון יותר מבחינתי אבל לא רצינו לאכוף את זה ולכפות את זה.

זבולון אורלב: אבל בכל זאת בית הספר הזה הוא צומח, מצליח.

זבולון אורלב: וגם הכיתות אני מבין זה בקרוונים.

יואל לוטפי: גם המשרד למינהל הפיתוח, טוען, שגם אנחנו ניצלנו את מרבית המשאבים, שיש לנו לבינוי של כיתות גן, וש---

זבולון אורלב: אז דבר איתי בשביל זה אני פה.

יגאל צרפתי: תראה, בוא נאמר כך, עמדתנו היא, שכל הילדים צריכים ללמוד במבנה קבע.

יגאל צרפתי: ואם יש פתרונות זמניים, אז צריך להקפיד, שהם יהיו זמניים, ולא ייהפכו לפתרונות קבע.

יגאל צרפתי: ככה שאם בפועל יש ילדים והם זקוקים לאיזשהו קורת גג, מה שנקרא לטווח ארוך.

יגאל צרפתי: אז צריך לתת מענה.

יגאל צרפתי: עוד פעם, אני לא יודע להגיד אם מדובר בתלמידי טרום חובה או חובה אבל ברגע ---

יואל לוטפי: חובה.

יגאל צרפתי: --- שהצורך מוכר, אז באופן חד משמעי צריך לבנות עבורם.

יגאל צרפתי: אין כאן בכלל שאלה.

יואל לוטפי: יש לנו הידברות ושיתוף פעולה מצוין.

יואל לוטפי: זה מתוכנן לתקציב 2012.

זבולון אורלב: ביקש ממני חבר הכנסת מיכאלי, שהנושא הבא יהיה סוגית אפרת, סוגית אורות עציון.

זבולון אורלב: אני רוצה להקדים ולומר, ההורים נמצאים פה?

קריאה: כן, הרבה.

זבולון אורלב: מהמועצה מקומית אפרת הגיע מישהו?

זבולון אורלב: קיבלתי אתמול הודעה ממזכירות הועדה, שהואיל, ושתי הרשויות קיבלו הודעה רק ביום רביעי, אגב, כך נוהגות כל ועדות הכנסת, לפרסם ביום רביעי את סדר היום לשבוע הבא, וכל מדינת ישראל מוזמנת לישיבות מיום רביעי לשבוע הבא.

זבולון אורלב: אבל משום מה, שתי הרשויות האלה טענו, שהואיל וההודעה התקבלה באיחור, הן לא מאורגנות לשלוח את האנשים בעלי הסמכות אל הישיבה.

זבולון אורלב: אני חושב שהדבר הזה לא ראוי, לא בסדר.

זבולון אורלב: אבל אני אמון על מורשת המר זכרונו לברכה, 'שאף פעם על תתעקש על זמן כי גם הזמן החדש מגיע' אל תתעקש על זמן.

זבולון אורלב: אז אני כבר מבקש, שתהיה ישיבה מיוחדת ונפרדת.

זבולון אורלב: אבל אנחנו גם נשמע את ההורים.

זבולון אורלב: גם יגאל צרפתי נמצא כאן.

זבולון אורלב: ובסופו של דבר, מי שצריך להכריע זה יגאל צרפתי, ולא שתי ראשי הרשויות.

זבולון אורלב: נקבע ישיבה מיוחדת.

זבולון אורלב: נקבע שבועיים מראש לשתי ראשי הרשויות עם מנהלי מחלקות החינוך שלהם.

זבולון אורלב: רק לומר, את התשתית שאני יודע עליה בעת היותי מנכ"ל משרד החינוך והתרבות, אי שם לפני 20 שנה, אז נוסד בית הספר.

זבולון אורלב: היה רצון של הורים להקים בית ספר תורני באזור, היה ברור שהמועצה האזורית, כשלעצמה לא יכולה, אין מספיק תלמידים לבית ספר רק עבור המועצה האזורית, והיה גם ברור, שאפרת לפני 20 שנה היתה קטנה, וגם למועצה המקומית אפרת, אי אפשר.

זבולון אורלב: ואז עלה רעיון, שיקום בית ספר אחד משותף, למועצה אזורית גוש עציון ולמועצה המקומית אפרת.

זבולון אורלב: בית הספר "אורות עציון" והבית ספר הזה יתמקם באפרת.

זבולון אורלב: אבל הוא בית ספר שהוא שייך, משרת את הילדים בשתי הרשויות המוניציפאליות האלה.

זבולון אורלב: ואכן, כל השנים שתי הרשויות האלה דאגו לבינויו.

זבולון אורלב: המועצה האזורית, גם גוש עציון מסיע תלמידים במימון, אני מניח משרד החינוך, לבית הספר הזה.

זבולון אורלב: ולמעשה, בערך כחמישים אחוז, כפי שנמסר לי, וקיבלתי תיק מלא, בחלקו הגדול קראתי גם כן, שמחצית מהתלמידים, הם מגוש עציון ומחצית מהתלמידים הם מאפרת.

זבולון אורלב: ברוך ה' בבית הספר יש ביקוש, ומספר הנרשמים גדול מאוד.

זבולון אורלב: ומספר הנרשמים מחייב בינוי נוסף.

זבולון אורלב: בא משרד החינוך ואמר, חברים, אין שום בעיה.

זבולון אורלב: מחצית מהבינוי יהיה על חשבון המכסה של אפרת, חמישים אחוז מהבינוי יהיה על חשבון המכסה של גוש עציון.

זבולון אורלב: שותף.

זבולון אורלב: וכאן אנחנו תקועים.

זבולון אורלב: אין הסכמה בין שתי הרשויות המוניציפאליות האלה, באשר להמשך בינויו של בית הספר.

זבולון אורלב: צריך ועדה עליונה, אבי, אבל במקרה הזה, אנחנו, חברי הועדה, הם הועדה העליונה.

זבולון אורלב: כי תפקידינו לפקח על הרשות המבצעת, בין היתר גם.

זבולון אורלב: לא רק על משרדי הממשלה, אלא גם על הרשויות המקומיות.

זבולון אורלב: זאת סמכותנו לוודא, שהן ממלאות את תפקידן.

זבולון אורלב: ונעשה את זה באהבה רבה, גם מפני שמדובר בחינוך הדתי, הכי דתי שאנחנו אמונים עליו.

זבולון אורלב: זאת הבעיה.

זבולון אורלב: אני אאפשר, אולי בקצרה, לנציג אחד מההורים להציג שוב את הבעיה, להשלים אולי פרטים שלי, שהחסרתי.

זבולון אורלב: לומר קצת את המספרים.

זבולון אורלב: ממש הכול בקצרה, בסדר?

זבולון אורלב: ואת הדיון העיקרי אנחנו נעשה שוב.

זבולון אורלב: לא רציתי, התלבטתי האם להוריד את הנושא מסדר היום, לא רציתי.

זבולון אורלב: ואני חושב, שטוב עשיתי שלא הורדתי אותו מסדר היום, כי אני לא רוצה, שהיעדרות של אנשים, תכתיב במה הועדה דנה או במה הועדה לא דנה.

זבולון אורלב: ויכול להיות, שכבר בדיון הזה, נשכנע את יגאל צרפתי לכפות עליהם, ולא צריך לבקש את רשותם, הוא יודיע להם.

זבולון אורלב: לכל רשות, שהוא החליט לבנות והוא מוריד להם מה שצריך להוריד להם, הוא יקבל גיבוי מאיתנו.

מרדכי ברקוביץ: אני מרדכי ברקוביץ, יו"ר עמותת "אורות עציון" עמותה, שהקימה את בתי הספר.

מרדכי ברקוביץ: עכשיו, את רוב הנתונים כבר שמענו.

מרדכי ברקוביץ: את ההיסטוריה אני יכול להציג.

מרדכי ברקוביץ: רק את החריפות של הבעיה, שיש לנו היום בסביבות אלף חמש מאות תלמידים ותלמידות.

מרדכי ברקוביץ: מחציתם בית ספר בנים, ומחציתם בבית ספר בנות.

מרדכי ברקוביץ: כאשר יש לנו מחסור בבניה של כשתים עשרה כיתות תקניות.

מרדכי ברקוביץ: וזה דבר בדוק על ידי מי, שיודע לבדוק דברים כאלה, שאנחנו לא עומדים בתקנים של משרד החינוך, והרבה זמן אנחנו מתריעים על זה, הרבה זמן.

מרדכי ברקוביץ: אבל עד שהגענו עד הלום, אז כל אחד מנסה, לא רוצה להתחמק, אבל כמו שהצגת את זה, המועצות, אף אחד לא רוצה ליזום את הנושא.

מרדכי ברקוביץ: בזמן האחרון, מועצת אפרת כבר קיבלו החלטה, שהם כן רוצים לבקש, אבל כמו שהוצג, הדברים תקועים באי הסכמת מועצת גוש עציון.

מרדכי ברקוביץ: אז, כפי שמדובר אנחנו בפרוגרם של שתים עשרה כיתות, אבל למעשה, זה עשרים וארבע, כן שתים עשרה ושתים עשרה, שתי כיתות תקניות בכל שכבה לכל בית ספר,בנים בנות, ובפועל יש לנו שלושה, זאת אומרת שישה, לכל שכבה, כאשר לשניים בכל שכבה, בעצם, אין לנו בניה, יש גם נושא של חדרי ---

קריאה: חדרי ספח.

מרדכי ברקוביץ: כיתות מקדמות.

מרדכי ברקוביץ: חדרי ספח כבר אינם, כי אנחנו מקיימים כיתות אם, בתוך חדרי הספח, וגם בתוך הספרייה.

מרדכי ברקוביץ: וכל זה רק התאפשר בעזרת, שההורים תרמו והשקיעו בבניה, דבר שאני לא שמעתי כדוגמתו.

מרדכי ברקוביץ: איזה שניים וחצי מליון שקל בשנים האחרונות.

מרדכי ברקוביץ: וגם אנחנו מפעילים כמה קרוואנים, ומשתמשים במקלטים.

מרדכי ברקוביץ: הסיפורים ידועים.

מרדכי ברקוביץ: אז אנחנו פשוט לא רואים הצדקה, שבגלל נושאים אדמיניסטרטיביים מנהליים, שהילדים יסבלו ---

זבולון אורלב: הן לא בעיות אדמיניסטרטיביות.

זבולון אורלב: אי הסכמה בין שתי רשויות מקומיות היא לא בעיה אדמיניסטרטיבית.

מרדכי ברקוביץ: אוקי.

מרדכי ברקוביץ: אני לא יודע, יכול להיות.

זבולון אורלב: היא בעיה פוליטית, היא בעיה מנהיגותית.

זבולון אורלב: היא לא בעיה אדמיניסטרטיבית.

זבולון אורלב: צריך רק לומר, ש"אורות עציון" הוא בית ספר ממלכתי דתי, בית ספר רשמי ממלכתי דתי, שמבחינה זאת, חובת המדינה היא מאוד מאוד ברורה.

זבולון אורלב: זה העניין.

זבולון אורלב: יגאל, אתה בקיא בעניין, אתה ודאי יודע על העניין.

יגאל צרפתי: אנחנו בקיאים בעניין, ואנחנו מלווים אותו גם תקופה די ארוכה.

יגאל צרפתי: סך הכול, אני רוצה לומר, ששני ראשי הרשויות הן ראשי רשויות, שאנחנו מאוד מעריכים אותם ועובדים איתם בשוטף.

יגאל צרפתי: גם עודד רביבי וגם שאול גולדשטיין וגם כמובן, הצוות שלהם וכל אחד מהם רוצה להגיע למצב אופטימאלי לגבי מערכת החינוך.

יגאל צרפתי: אבל במצבים, ופה אני מדבר גם בשם הניסיון המצטבר, שתמיד, כשמדובר בשותפויות של רשויות, אנחנו צריכים להיות מאוד מאוד זהירים, ומאוד מאוד אחראיים, בכל מה שנוגע להקצאת משאבים.

יגאל צרפתי: כי בסופו של יום, מדובר במשאבי פיתוח, שהם משאבים, גם גדולים מאוד, וגם ברגע שהם הוקצו אז קשה לשנע אותם, קשה לשנות את המציאות.

יגאל צרפתי: לכן, אנחנו גם ערכנו פגישה, לדעתי לפני שבוע, עשרה ימים, יחד עם שני ראשי הרשויות, ואנחנו מנסים באמת להגיע לפתרון.

יגאל צרפתי: אבל, עוד פעם, אני מאמין, שפה הפתרון צריך לבא ממקום של קונצנזוס והסכמה ---

קריאה: ואם לא?

יגאל צרפתי: אם לא תהיה הסכמה, אז בסופו של דבר המשרד יכול להחליט.

יעקב כץ: למה בסופו של דבר?

יעקב כץ: שני בתי הספר גדלים.

יעקב כץ: תבנו גם לזה וגם לזה.

יגאל צרפתי: אבל הם מדברים על קונספט של שיתוף.

אברהם מיכאלי: יגאל, בוא נגיד כך, לפתיחת שנת הלימודים יש להם כבר קושי, אבל הם מוכנים לספוג, להישאר במצב הזה, אבל עם ראיה לטווח קרוב, שתהיה להם בניה אבל שוב, אתה צודק, שהשותפות היא בעצם פה מפריע, כי כל אחד רוצה שאצלו יבנו.

יגאל צרפתי: תראו, אני מוכן, לא יודע מתי תהיה הפגישה הקרובה שהם יזומנו, אתה אומר בעוד שבועיים?

זבולון אורלב: תראה, מה שאני שוקל, לא להטריד את כל הועדה.

זבולון אורלב: אני חושב, בשם חברי הכנסת, לאור ההערות, שכבר נשמעו, אני אזמין את שני ראשי הרשויות לפגישה עם חברי הכנסת ואיתך, ואז לא צריך לקחת שבועיים ---

יעקב כץ: כסף יש, אין בעיה של כסף.

זבולון אורלב: הבעיה היא יותר סדרי הקצאה.

זבולון אורלב: זה מה שהוא אמר לך, שלא שמקצים.

זבולון אורלב: הוא סופר את הילדים בגוש עציון, אם הוא יודע שגוש עציון, נתנה את הפיתרון לשלוש כיתות, בשכבת גיל ב"אורות עציון" אז הוא לא צריך לבנות עוד שלוש כיתות בגוש עציון.

זבולון אורלב: יש כאן איזה סדר מסוים, כי, ואני חושב, שכזאת פגישה תהיה יותר מהירה מאשר, אם אני יראה, שגם בישיבה הזאת אין פתרון, אז אני יעשה ישיבה של ועדת משנה, כדי שתהיה גם החלטת כנסת בעניין הזה.

זבולון אורלב: אבל אני מקווה, שלא נצטרך להגיע לדבר הזה.

זבולון אורלב: אבל, אני חושב, יגאל, שבמקרה הזה, אני בדרך כלל גם כן מסכים, שצריך להגיע להבנות וכו' וכו' אבל ברגע מסוים, טובת הילדים, וטובת התלמידים גוברת על הרצון להגיע להסכמות, ובמקרים קיצונים צריך לקבל הכרעות.

זבולון אורלב: ואני, צר לי לומר, אני בתחושה לא טובה במקרה הזה.

זבולון אורלב: ואני ואמר כמי שייסד את העניין כמנכ"ל משרד החינוך.

זבולון אורלב: אני חושב ששותפויות הם דבר מאוד מועיל ויעיל למערכת החינוך, שלא כל אחד יקים לו את השטיבל שלו.

זבולון אורלב: ואם יתברר, שבית ספר משותף יש לו את הקשיים, הוא לא יעודד ראשי רשויות אחרות לפתוח בתי ספר משותפים יגידו, בשביל מה אני צריך עכשיו להיות תלוי, אם הם יודעים שבסוף יש אבא שאומר, חברים, שמעתי את הילדים מדברים.

זבולון אורלב: עכשיו, זה מה שצריך להיות, כי זה טובת המערכת, זאת טובת הילדים, זאת ההחלטה הרציונאלית, המקצועית, הנכונה, שצריכה להתקבל.

זבולון אורלב: אני חושב כמדיניות, זה יעודד עוד רשויות.

זבולון אורלב: ולא יכול להיות שאי אפשר להגיע להבנות בדברים האלה---

קריאה: כבוד היו"ר, אני מבין גם נתון חשוב נוסף, שהסעות זה לא חוסך.

קריאה: גם אם יבנו מחר באלון שבות לא חסר הסעות.

זבולון אורלב: כן.

זבולון אורלב: דוידי.

דוד פרל: כתושב אלון שבות וגוש עציון מזה הרבה מאוד שנים, ומכיר היטב גם את שאר, ומעריך את עשייתם.

דוד פרל: אנחנו, כהורים תושבי גוש עציון עומדים בפינה היום.

דוד פרל: כי אומרים לנו, שאול אומר במפורש, ולא מסתיר את זה.

דוד פרל: "אני רוצה, שילדי גוש עציון ילמדו פה בגוש עציון.

דוד פרל: הקימו לי בית ספר לפני הרבה מאוד שנים, שהוא לא בדיוק מה שאני רוצה.

דוד פרל: מה לעשות?

דוד פרל: אני רוצה להפנות אתכם חזרה לפה" אנחנו כהורים לילדים אומרים, יש לנו בית ספר טוב ומוצלח ומשותף, הוא באפרת.

דוד פרל: זו בקשתנו.

זבולון אורלב: אנחנו נסכם כך, שאני אזמן ישיבה עם שני ראשי הרשויות יחד עם חברי הכנסת.

זבולון אורלב: אבל אני צריך, שתבואו.

קריאה: אבל אנחנו תמיד באים.

קריאה: אתה תודיע לנו, אנחנו תמיד באים.

זבולון אורלב: בעיקר חברי כנסת יעקב כץ ומיכאלי, שגילו התעניינות בדבר הזה, יחד עם מר יגאל צרפתי, יחד עם המחמד של מחוז ירושלים.

זבולון אורלב: הוא יהיה בתוך התמונה הזו, כי שוב רוצים להקים בית ספר.

זבולון אורלב: ופה זה סיפור, שצריך לפתור אותו, ונעשה את זה בהקדם האפשרי.

קריאה: אז אתה רוצה ישיבת ועדה למשנה בנושא הזה בלבד?

קריאה: או שזה פגישה, או מה?

זבולון אורלב: לא, לא אנחנו נעשה ישיבת ועדת משנה.

זבולון אורלב: אבל אלו יהיו המוזמנים בלעדית.

זבולון אורלב: אלו המוזמנים בלעדית.

זבולון אורלב: נתאם את התאריך הזה, ואנחנו נעשה את זה.

זבולון אורלב: הלאה, אנשי "אורות עציון" לסניף של מצפה אילן.

זבולון אורלב: וזו תהיה אחרונה.

זבולון אורלב: יצחק מזרחי תציג את העניין.

יצחק מזרחי: מדובר ביישוב חדש, שיש בו 180 ילדים מגילאי אחד עד שש עשרה.

יצחק מזרחי: יש שם בעיה בגנים.

יצחק מזרחי: בגני טרום חובה, שההשתתפות של ההורים עד 2010 היתה חלקית.

יצחק מזרחי: כיון, שהם היו שייכים למועצה אחרת.

יצחק מזרחי: וכרגע, עכשיו, הם עברו למועצת מנשה וההשתתפות שלהם עברה להיות תשעים אחוז.

יצחק מזרחי: בשנה שעברה הם קיבלו הנחה של שלושים אחוז.

יצחק מזרחי: הם מבקשים, כיון, שהיישוב קטן, והעלות היא גבוהה, והם מבקשים עדיין, אין להם אפשרות להתרחב, לתקופה הקרובה לאפשר להם חינוך חובה, שיצטרף חינם.

זבולון אורלב: מי זה אבי חן?

יצחק מזרחי: המזכיר של היישוב.

זבולון אורלב: הבנתי.

זבולון אורלב: טוב, משרד החינוך יגאל.

יגאל צרפתי: אני שוב רוצה להציג את הבעיה ביישוב מצפה אילן, על שם האסטרונאוט הישראלי אלוף משנה אילן רמון, הוקם בשנת .2005 היום הוא שייך למועצה האזורית מנשה.

יגאל צרפתי: יש בו 48 משפחות וכ-180 ילדים, מגילאי 0 עד 16.

יגאל צרפתי: בשנת תשע"ב ילמדו בגני הילדים 20 ילדים מגילאי 3 ועוד 24 ילדים מגילאי 5-6.

יגאל צרפתי: השתתפות משרד החינוך הינה 85% לגן חובה, ועשרה אחוזים לגן צעיר.

יגאל צרפתי: מי מטפל בזה?

יצחק מזרחי: בגדול אבי חן.

יצחק מזרחי: אגב, גם שם יש פחון על שם אבי חן.

זבולון אורלב: זה אבי חן של משרד החינוך?

קריאה: כן.

יגאל צרפתי: כלומר, גן חובה מקבל 85% והגן הצעיר מקבל רק עשרה אחוזים.

קריאה: שנה שעברה הם קיבלו אישור לעוד.

זבולון אורלב: שנה שעברה השתתפו משרד החינוך ב-30 אחוזים לגן הצעיר, מה שהוריד את העלות הזאת, אך ניתן רק לשנה אחת.

קריאה: מה שאני מבין זה, שזה שהחליפו מטריה מוניציפאלית, אז זה גם שינה את אחוז ---

זבולון אורלב: הזכאויות במועצות האזוריות הן שונות מאשר ברשויות המקומיות.

זבולון אורלב: ואני גם יודע למה הם ברחו מקציר.

זבולון אורלב: הם היו תחת חריש קציר, ואני יודע גם למה הם ברחו משם.

זבולון אורלב: טוב, אז לצערי, באמת הנציג הרלוונטי ממשרד החינוך לא הגיע, כמו שהם לא הגיעו, גם פה אנחנו נזמן ישיבה, אותה ישיבה שתהיה על אורות עציון, נוסיף גם את הנושא הזה.

זבולון אורלב: אבל הפעם אנחנו מזמינים את נציגי היישוב, ומזמינים את אמח"י.

זבולון אורלב: אמח"י זה במינהל הפדגוגי.

זבולון אורלב: נזמין את ראש---

קריאה: מה זה אמח"י?

זבולון אורלב: "ארגון מוסדות חינוך" פעם אמרתי, שאני רוצה להוציא לקסיקון של ראשי תיבות של משרד החינוך.

זבולון אורלב: אגב, ההצעה הראשונה, זוכרת מי הציע את זה?

זבולון אורלב: ההצעה הראשונה לעשות כזה מילון זה היה גדי השם יקום דמו, שהיה חבר ועדת החינוך, שהייתי יו"ר ועדת בכנסת ה-15.

זבולון אורלב: התחלתי לדבר במושגים של משרד החינוך.

זבולון אורלב: שמפר"ם ידווח לבז"ם שבאמח"י יש בעיה.

זבולון אורלב: אז הוא אמר לי "רגע, רגע, רגע" הוא כתב ספר על ראשי תיבות בצבא, אז הוא אמר "בוא נכתוב יחד עכשיו על ראשי תיבות במערכת החינוך" זה לא יצא לפועל, לצערי, ואת אמח"י ואת המועצה האזורית גם ---

קריאה: אז שני גופים ---

זבולון אורלב: שלושה.

זבולון אורלב: היישוב.

זבולון אורלב: את מינהל הפדגוגי, משרד החינוך.

זבולון אורלב: ואת מועצה אזורית מנשה.

זבולון אורלב: עכשיו, אנחנו הולכים למכינת "אור מאופיר" נמצא פה המנכ"ל יורם בניהו בקשה, צוק את פסוקך.

זבולון אורלב: מה הבעיה?

יורם בניהו: ברשות יו"ר הועדה והאורחים הנכבדים, מכינת "אור מאופיר" היא מכינה ליוצאי הקהילה האתיופית.

יורם בניהו: תלמידי הקהילה האתיופית, שהקימו הרב דרוקמן בישיבת ההסדר אור עציון, בתשס"ג הוכרה כמכינה קדם אקדמאית.

יורם בניהו: בשנתיים האחרונות, המכינה עוברת מהפך מאוד גדול של צמיחה מאוד גדולה.

יורם בניהו: רק לשנת הלימודים תשע"ב באו להיבחן לבחינה למעלה ממאה תלמידים.

יורם בניהו: יכולנו לקבל רק כחמישים תלמידים, פשוט מבעיות מקום, שאי אפשר יותר.

יורם בניהו: זאת אומרת, יש ביקוש עולה וגדל של תלמידים לבוא למכינה.

זבולון אורלב: היא מכינה למה?

יורם בניהו: היא מכינה קדם אקדמאית.

יורם בניהו: זאת אומרת, מכינה את התלמידים גם להשלמה ושיפור הבגרויות, התלמידים האלה באים ללמוד אצלנו לפני הצבא.

יורם בניהו: אנחנו מכינים אותם גם בצד, לקראת השירות הצבאי, שיהיו אזרחים, חיילים נאמנים למדינה, שיסיימו את השירות שלהם בצורה טובה, ושלאחר מכן, יצאו להמשך לימודים, להמשך חייהם.

יורם בניהו: וכמובן, שהיא נותנת להם, כמובן גם את הפן האישי והרוחני לקידומם.

יורם בניהו: אני חושב, שזה מיותר לפרט פה, מה יוצאי הקהילה האתיופית זקוקים ממדינת ישראל.

יורם בניהו: ואמנם אין הנחתום מעיד על עיסתו, אבל אני חושב שברוך השם זכינו להרבה מורים, שעברו תהליך מאוד משמעותי להיות, אני מדגיש, להיות אזרחים נאמנים, ובמיוחד לא נתמכים על ידי מדינת ישראל.

יורם בניהו: הפוך, תורמים למדינת ישראל.

יורם בניהו: לצערנו, אנחנו מקבלים הודעה ממשרד החינוך, שצריך לסגור את המכינה לקראת שנה הבאה.

זבולון אורלב: למה?

זבולון אורלב: אמרו לכם למה?

יורם בניהו: ישנם כמה טענות.

יורם בניהו: יש את הטענות הפורמאליות, בנושא של היכולת של המכינה לעמוד בתקניות של המכינה.

יורם בניהו: כאשר מכינה, אני חושב, שבודאי אולי יש בה לשפר, אבל ודאי היא עומדת בכל התקנים, שהיא צריכה ואמורה לעמוד בהם.

זבולון אורלב: איזה תקן אתם נתבעים, ואתם לא יכולים לעמוד?

יורם בניהו: יושבת כאן המנהלת.

יורם בניהו: במכתב, שהיא שלחה לי, לדוגמה, נכתב שאנחנו לא נותנים תגבור בחמש יחידות.

יורם בניהו: כאשר מופיע, שרוב התלמידים, תלמידי החמד, יש להם חמש יחידות בתלמוד.

יורם בניהו: חלקם הגדול יש להם גם חמש יחידות באמהרית, כך שהם אינם זקורים דווקא לכזה תגבור.

יורם בניהו: יש, מפורט מכתב, שאני חושב שאפשר לענות אחד אחד לטענות שמופנות כלפינו.

יורם בניהו: מה גם, שהם הוסיפו בסוגריים, שאנחנו בהחלט מוכנים, אם יש דברים שצריך לשפר, אנחנו בהחלט מוכנים לשמוע ולשפר.

יורם בניהו: אבל, לבוא ולסגור כזה פרויקט, שנמצא במדינת ישראל?

יורם בניהו: שוב, אני לא רוצה להכביר במילים, אבל יש עוד הרבה אנשים, שמכירים, שפשוט נדהמים, שרוצים לסגור כזה פרויקט במדינת ישראל.

זבולון אורלב: יש עוד מכינות מקבילות לכם בארץ?

קריאה: אין, לא מכינה רק ליוצאי אתיופיה.

זבולון אורלב: אני שואל, האם יש עוד מכינה ליוצאי אתיופיה, בעוד מקומות בארץ, שאתה יודע עליהם?

יורם בניהו: לא, מכינה קדם אקדמאית אין.

יורם בניהו: יש פה את המשך החיילים אבל לא כמכינה קדם אקדמאית.

זבולון אורלב: משרד החינוך, מי נמצא פה?

זבולון אורלב: ריבה.

ריבה אביעד: אני רוצה להתייחס לשלושה דברים, שגם מופיעים במכתבו של הרב בניהו אליך, ושבעצם אתה קיבלת את המכתב שלו, נכון?

זבולון אורלב: אם לא הייתי מקבל לא הייתי מזמן את הישיבה.

ריבה אביעד: בדיוק.

ריבה אביעד: ואם אתה צריך עוד תיק נוסף אז אני יכולה לתת.

ריבה אביעד: אוקי.

ריבה אביעד: אני רוצה להתייחס לשלושה דברים, ואני הזמנתי גם את גברת טלילה שריר, שהיא המנהלת הפרויקט, מנהלת הפדגוגית של הפרויקט, כדי שהיא תציג את הדברים מהצד הפדגוגי.

ריבה אביעד: נשאלת השאלה, האם "אור מאופיר" היא מכינה קדם אקדמית?

ריבה אביעד: "אור מאופיר" איננה עומדת בקריטריונים לפתיחה ולקיום מכינה קדם אקדמית.

ריבה אביעד: הקריטריונים הללו נקבעו בשישה ביולי 2006 ומאז, היא איננה עומדת בהם.

ריבה אביעד: בין השאר הקריטריונים קובעים, שמכינה קדם אקדמית, ויש בארץ ארבעים וחמש מכינות קדם אקדמיות, צריכה להיות ממוקמת בקמפוס אקדמי.

ריבה אביעד: מספר המינימום של התלמידים בשנה הראשונה צריך להיות חמישים, כאשר צריכה להיות תוספת של עשרים וחמישה תלמידים כל שנה.

ריבה אביעד: יתר על כן במכינה לומדים תלמידים, שהם דחויי שירות.

ריבה אביעד: זאת אומרת לפני שירותם הצבאי.

ריבה אביעד: אפילו אם הם משלימים את כל לימודיהם, וטלילה מיד תדבר על זה, עד שהם מגיעים ללמוד לימודים אקדמיים, זה לאחר שירות צבאי.

ריבה אביעד: הם למעשה צריכים שוב לעשות מכינה, מפני שכל מה שהכינו לפני השירות הצבאי, הוא חסר משמעות.

ריבה אביעד: ומה שקורה לעיתים קרובות זה, שהמדינה מתקצבת פעמיים את אותם תלמידים.

ריבה אביעד: פעם אחת בשלמות, ואני מיד אגיע לזה.

ריבה אביעד: עלות תלמיד מ"אור מאופיר" לשנה היא קרוב לעשרים ושישה אלף שקל, עשרים וחמישה אלף שקל ושמונה מאות שקלים לתלמיד לשנה.

ריבה אביעד: מפני, שכל זמן שהם שדחויי שירות כל התקציב כולו מגיע ממשרד החינוך.

ריבה אביעד: ואחר כך, אחרי השירות הצבאי, הם משתלבים שוב במכינה קדם אקדמית, ברוב המקרים.

ריבה אביעד: ואז שכר הלימוד שלהם אם הם סיימו שרות צבאי, משולם על ידי הות"ת בהשתתפות משרד החינוך, תלוי במוסד, שבו הם לומדים.

ריבה אביעד: מעטפת הסיוע שהם מקבלים, כל תלמיד מקבל מעטפת סיוע בגובה של ששת אלפים מאה שקל, משולמת שוב על ידי משרד החינוך, ומהקיום שלהם משולמים שוב, בשותפות בין משרד החינוך לבין משרד הביטחון לבין הקרן לקליטת חיילים משוחררים.

ריבה אביעד: לגבי הציונים אני מיד אניח לטלילה לדבר.

ריבה אביעד: אני רוצה לדבר טיפה על הנוהל.

ריבה אביעד: במערכת מכינות הקדם אקדמיות יש תשע מאות תשעים ושמונה תלמידים יוצאי אתיופיה, שלומדים במכינות רגילות.

ריבה אביעד: בעצם, אני צריכה להתחיל משפט אחר.

ריבה אביעד: המוסד הוא מוסד יוצא מן הכלל.

ריבה אביעד: החום שבו התלמידים מוקפים, האהבה, התמיכה שהם זוכים לה, זה משהו שהוא לא רגיל.

ריבה אביעד: הטענה שלנו היא שזו לא צריכה להיות מכינה קדם אקדמית, גם בגלל אוכלוסיית היעד וגם בגלל הצרכים שלה.

זבולון אורלב: איך זה צריך להיות לפי השקפתך?

ריבה אביעד: מכינה קדם צבאית מסוג מסוים.

ריבה אביעד: ולכן, אנחנו חשבנו, שיש מקום להיפגש עם יוחנן בלאט.

ריבה אביעד: ואפילו ניהלתי, ועם יוחנן בן יעקב לכן חשבנו וגם דיברתי עם יוחנן בן יעקב, כדי לראות מה התהליך כדי להפוך אותם למכינה קדם צבאית.

ריבה אביעד: ואני חושבת, שמכינה קדם צבאית, גם מפני שהם דחויי שירות, גם מפני שהמקום עוסק בחיזוק לפני השירות הצבאי.

ריבה אביעד: אני חושבת, שזה המקום הנכון.

ריבה אביעד: דרך אגב, בעקבות הפגישה הזאת, אני ביטלתי את הפגישה עם אלחנן, מפני שאם מתקיים כאן דיון, אין צורך לנהל אותו במרכז ישיבות בני עקיבא.

זבולון אורלב: לא הבנתי מה שאמרת עכשיו.

ריבה אביעד: אז אני אגיד שוב, היה אמור להתקיים דיון עם בני עקיבא ועם מרכז ישיבות בני עקיבא בנושא הזה.

ריבה אביעד: היות והרב בניהו כתב, שהדיון הוא לצורך סגירת המכינה, אז חשבתי שאין מקום לקיים אותו, וביטלתי אותו.

זבולון אורלב: אני חושב ששגית שגיאה קשה מאוד.

ריבה אביעד: אני לא בטוחה.

זבולון אורלב: יש כאן איזה איום מרומז?

ריבה אביעד: אין כאן שום איום.

זבולון אורלב: בזה הרגע זה לא איום.

זבולון אורלב: את כבר ---

ריבה אביעד: לא, מפני שאני ---

זבולון אורלב: את מענישה מישהו בגלל הדיון פה?

ריבה אביעד: לא, חלילה.

זבולון אורלב: לכל אזרח במדינה, ראי, וזאת חובתי לפקח עליך, זאת חובתי החקוקה ---

ריבה אביעד: מרמנט היא הזרוע הארוכה שלי.

זבולון אורלב: היא לא זרוע ארוכה.

זבולון אורלב: היא ממש לא זרוע ארוכה.

זבולון אורלב: לך אין זרועות.

זבולון אורלב: את זה את משרד החינוך.

זבולון אורלב: אני לא מכיר את מרמנט, אני לא מפקח על מרמנט.

זבולון אורלב: מרמנט היא חברה למטרת רווח, היא מחוץ לטווח הרדאר של הכנסת.

זבולון אורלב: הכנסת מפקחת רק על גופים ציבוריים, שמבקר המדינה מפקח עליהם, ושנהנים, ודאי, ממשרד ממשלתי.

זבולון אורלב: את לא רשאית, לפי לימודי אזרחות, שאני מכיר, לעשות בגלל, שקבעתי כאן דיון, ובגלל שהמכינה פנתה אלי לשנות את סדר הטיפול, כפי שחשבת לנכון לעשות לפני הדיון.

זבולון אורלב: מה הקשר בין שני הדברים?

ריבה אביעד: אני אענה לך, סדר הטיפול היה לפנים משורת ---

זבולון אורלב: לא פניתי אליך.

ריבה אביעד: סליחה, מותר לי?

זבולון אורלב: מותר לשגות.

זבולון אורלב: ..

ריבה אביעד: לא, אני רוצה להסביר לך.

ריבה אביעד: אני בעצם לא מוסמכת לפתוח, להמליץ לפתוח מכינה קדם צבאית.

ריבה אביעד: זה היה הטיפול, שלפנים משורת הדין.

ריבה אביעד: זה טיפול של לפנים משורת הדין, עם כל הכבוד אני יכולה להגיד, שמכינה איקס איננה עומדת בתנאים, ועל כן אין ברירה אלא לסגור אותה.

ריבה אביעד: מתוך הערכה לרב דרוקמן, למשה בר חיים ולבניהו, ומתוך השיתוף שלי, או מתוך ההיכרות המשותפת וההיסטוריה המשותפת עם יוחנן בן יעקב, חשבתי שיש מקום לכך, שאני אסייע במקום, שהמכינה תפנה ליוחנן בן יעקב, ותגיד לו, תהפוך אותנו למכינה קדם צבאית, חשבתי שיש מקום, שאני אסייע בפעילות הזאת.

ריבה אביעד: זה מעבר לטווח שלי.

זבולון אורלב: אני אגיד לך איפה השגיאה שלך.

זבולון אורלב: אגף חינוך מבוגרים הוא לא משרד ממשלתי עצמאי, הוא חלק ממשרד החינוך, את חלק מאורגן, שקוראים לו משרד החינוך.

זבולון אורלב: והראיה שלך צריכה להיות ראיה של משרד החינוך.

זבולון אורלב: לא יכול להיות, שעובד בכיר במשרד החינוך מגיע למכינה, מסגרת, לא נקרא לה מכינה, לאיזושהי מסגרת.

זבולון אורלב: אומרת, "תשמע, מתרחש שם דבר חיובי.

זבולון אורלב: פועל כבר איקס שנים, אני חושב שזה לא המסגרת המתאימה, ואומר אני סוגר.

זבולון אורלב: וגם אני חשבתי להעביר אותם למקום הנכון, אבל בגלל שהם מימשו דיון בכנסת, אני עכשיו בכלל מושכת את ידי ואני ראש קטן".

ריבה אביעד: אתה יודע, כשאתה מציג את זה ככה, אז אני מתנצלת.

ריבה אביעד: אתה צודק.

זבולון אורלב: עכשיו אני מכבד אותך, בכלל מכבד את כל עובדי משרד החינוך והתרבות.

זבולון אורלב: אני עובד שם מעל למעלה עשרים שנה.

זבולון אורלב: תראי, אני יודע, אני כבר טיפלתי במכינה הזאת ---

ריבה אביעד: אני יודעת.

זבולון אורלב: כבר יש זקן ארוך.

ריבה אביעד: אני יודעת.

ריבה אביעד: טיפלנו ביחד.

זבולון אורלב: נכון, אני אף פעם לא אמרתי, שהוא צריך להיות אוניברסיטה, בית ספר יסודי.

זבולון אורלב: אני לא עוסק בדברים כאלה.

זבולון אורלב: גם אני ביקרתי שם.

זבולון אורלב: וראיתי, שיש מסגרת בלעדית במדינת ישראל לבוגרים דתיים, שרוצים מסגרת דתית, שרוצים מכינה דתית.

זבולון אורלב: אין מסגרת מקבילה.

זבולון אורלב: יש תשעת אלפים תשע מאות.

זבולון אורלב: בסדר גמור, כל אחד בוחר לו איפה, שהוא רוצה, שהיא גם ליד מסגרת ישיבתית, יכול להיות, שלא עונה לקריטריונים.

זבולון אורלב: אין לי מושג, אבל לא יכול להיות, שמשרד החינוך זורק את התינוק.

זבולון אורלב: ואומר, שמע לא אכפת לי.

זבולון אורלב: אין כזה דבר.

זבולון אורלב: אי אפשר להחליט על סגירה לפני שנותנים איזשהו פתרון אחר.

זבולון אורלב: מה יעשו הילדים האלה?

זבולון אורלב: ילכו לרחוב?

זבולון אורלב: מה יעשו משרד החינוך, לך כנציגה עכשיו, לא כמנהלת אגף חינוך מבוגרים, אלא כאשת חינוך אחראית עם רגישות, צריכה לבוא ולומר, חברים, המסגרת שאתם יושבים בה היא לא המסגרת הנכונה.

ריבה אביעד: זה מה שאמרתי.

זבולון אורלב: בואו נשב יחד, ונראה מהי המסגרת הנכונה, ולא שהם פונים אלי ואומרים, תשמע הולכים לסגור אותנו, ואני נזעק ואומר, רגע, רגע אל תסגרו.

ריבה אביעד: אבל לא דובר על לסגור בדיון שלנו, לא דובר על לסגור ---

זבולון אורלב: אני שמח לשמוע.

ריבה אביעד: דובר על מציאת מסגרת אחרת, עכשיו ---

זבולון אורלב: אני מאוד שמח לשמוע.

ריבה אביעד: עכשיו, אם תרשה לי ---

זבולון אורלב: אני כבר אומר לך מראש, שאין לי שום הסתייגות, ולא בדל של הסתייגות, שיהיה דיון, ויחליטו מה המסגרת הנכונה.

זבולון אורלב: אין לי מזה שום בדל, להיפך, יש לי רק ברכה.

זבולון אורלב: שבו ביחד, אנשי משרד החינוך על הזרועות השונים יחד עם המכינה, שבו ותמצאו את המסגרת הנכונה.

זבולון אורלב: אני תומך בזה ונותן לכם גיבוי מלא, ואני אלחם בשבילכם.

זבולון אורלב: אדרבא ואדרבא תעשו את הדבר הזה, אבל לא תחת איום של סגירה.

זבולון אורלב: זה ---

ריבה אביעד: לא, אין כאן ---

זבולון אורלב: אני שמח לשמוע.

ריבה אביעד: עכשיו, אבל אני רוצה להגיד עוד כמה דברים.

ריבה אביעד: אלף, יש התנגדות היום במשרד החינוך, ויש התנגדות גם בכנסת למסגרות ייחודיות ליוצאי אתיופיה.

ריבה אביעד: בדיון, שהתקיים היום לפני שבועיים בועדת העלייה והקליטה, ויש לי כאן את הציטוט מאותה ישיבה, נאמר במפורש "הפרדה הזאת היא בדלות, הסללה לשולי החברה ולא למרכז החברה" וגם חבר הכנסת דני דנון אמר במפורש, שאין מקום למסגרות נפרדות ליוצאי אתיופיה.

ריבה אביעד: זה דבר אחד.

זבולון אורלב: תרשמי לפנייך, שאני חולק עליו מחלוקת מאוד עקרונית.

זבולון אורלב: יו"ר הועדה לחינוך דתי ותרבות תורני, חבר ועדת החינוך, מנכ"ל משרד החינוך לשעבר, חולק עליו.

זבולון אורלב: אני חושב, שמה שעשו בעקבות הבג"ץ בכפר אליעזר, גרם נזק מאוד חמור, מאוד, לחינוך האתיופי.

זבולון אורלב: וזכותם של בוגרי ישיבות לרצות להיות במכינה, שהיא מכינה שלהם.

זבולון אורלב: הם ילדים גדולים.

זבולון אורלב: פה לא מדובר על כיתה א' או על כיתת גן.

זבולון אורלב: כאן מדובר על אנשים בגירים, שאתם לא תחליטו, איש במדינה לא יכתיב להם איפה הם יהיו, באיזה מכינה הם יהיו.

זבולון אורלב: זה דבר פסול, ואני אתפלא אם דני דנון דיבר גם על בוגרים או רק על תלמידים ---

אתי אלוני: אתה צודק, מדובר על חינוך יסודי בעיקר.

זבולון אורלב: אני גם ביסודי חולק עליו.

זבולון אורלב: אני בעד כיתות קלט.

זבולון אורלב: אני בעד כיתות קלט, אבל יש כאן מחלוקת ---

ריבה אביעד: אני רוצה גם לדבר על הצד---

זבולון אורלב: אני אוהב מאוד את דני דנון, מתוך הבנתי החינוכית, אני חושב שזו שגיאה גדולה.

זבולון אורלב: גם ביסודי וגם בגני הילדים.

זבולון אורלב: אבל לא רוצה לדבר כרגע על העניין הזה.

זבולון אורלב: לגבי בוגרים, אני לא חושב, שועדת העלייה והקליטה עסקה בנושא הזה.

זבולון אורלב: בבקשה, ריבה.

ריבה אביעד: אני רוצה לדבר רגע על העניין התקציבי.

ריבה אביעד: למכינות הקדם אקדמיות יש שלושה מקורות תקציביים: הקרן לקליטת חיילים משוחררים, שנותנת כשישים מליון שקל הות"ת שנותן כשלושים, בין שלושים לשלושים וחמישה מליון שקל.

ריבה אביעד: ומשרד החינוך, שנותן בתקנה התקציבית.

ריבה אביעד: יש פחות משמונה מליון שקל.

ריבה אביעד: מאותם שמונה מליון שקל אנחנו צריכים להחזיק את החרדים את המכינות החרדיות ---

זבולון אורלב: שמה מותר להתבדל...

ריבה אביעד: מכללת לנדר ומכללת אמונה.

זבולון אורלב: שמה לא קימתם דיון, אם מותר להם להסתגר וכדומה.

זבולון אורלב: רק כשמגיעים תמיד לחינוך הציוני דתי, שמה תמיד פתאום---

ריבה אביעד: עכשיו, אם אני מדברת על חמישים תלמידים.

ריבה אביעד: שנה הבאה, העלות של חמישים תלמידים במכינת "אור מאופיר" היא למעלה ממליון וחצי שקל, שזה קרוב, זה בערך חמישה עשר, שמונה עשר אחוז מכלל התקציב.

ריבה אביעד: דרך אגב אני רוצה---

קריאה: למה?

קריאה: כמה כל תלמיד ---?

ריבה אביעד: לחמישים תמידים זה קרוב למיליון וחצי ---

זבולון אורלב: שזה חמישה אחוזים מהתקציב.

ריבה אביעד: קצת יותר.

ריבה אביעד: התקציב הוא, קרוב לעשרים אחוז---

קריאה: לכמה תלמידים נותנים בסך הכול, לא אמרת, כמה לומדים בסך הכול?

ריבה אביעד: חמישים.

קריאה: לא, לא פה.

ריבה אביעד: בכלל במכינות הקדם אקדמיות?

ריבה אביעד: קרוב לאחד עשר אלף תלמידים.

ריבה אביעד: עכשיו, לגבי מה שאמרת קודם, לגבי זכותם לבחור, יש מכינה קדם אקדמית או קבוצה לא קטנה של יוצאי אתיופיה, שלומדים באוניברסיטת בר אילן ולומדים היטב.

זבולון אורלב: יש לי חדשות בשבילך.

זבולון אורלב: מרבית הסטודנטים בבר אילן, הם כבר לא שומרי תורה ומצוות, לצערנו.

ריבה אביעד: אני לא יודעת לגבי יוצאי אתיופיה.

ריבה אביעד: אני מסכימה של"אור מאופיר" לא מסכימים ---

זבולון אורלב: הם לא רוצים ללמוד ליד אוניברסיטה.

זבולון אורלב: הם רוצים ללמוד ליד ישיבה.

זבולון אורלב: חברה, אנחנו ---

ריבה אביעד: אני מסכימה.

זבולון אורלב: אנחנו מדברים על אנשים בוגרים.

זבולון אורלב: הם רוצים ללמוד אצל הרב דרוקמן, הם רוצים ללמוד בקמפוס ישיבתי.

ריבה אביעד: זה בסדר גמור, אני בעד.

זבולון אורלב: אם עכשיו מכינה ב"אור אופיר" היא גם מכינה פנימייתית.

זבולון אורלב: שבתות, אני מניח, שהמכינה בבר אילן לא כזאת זה ---

ריבה אביעד: גם יש פנימייה.

זבולון אורלב: כן, אבל הפנימייה בבר אילן בשבתות ---

ריבה אביעד: אתה צודק לגבי האווירה, אתה צודק לגבי התמיכה, לצערי ההכנה ---

זבולון אורלב: רק תעשו גם פעם מעקב לגבי הבוגרים.

ריבה אביעד: אנחנו עשינו עכשיו לקראת ---

זבולון אורלב: ומה מצאתם?

ריבה אביעד: הם בצבא.

ריבה אביעד: הם ילכו שוב למכינה, לאחר שיסיימו את הצבא.

ריבה אביעד: זאת אומרת, העלות ---

יהודית גידלי: בדקתם את הטענה הזו?

ריבה אביעד: לפי רמת ההישגים, בלי ספק.

קריאה: אנשים שהיו בוגרים לפני חמש, שבע שנים עשו מכינה פעם שנייה?

ריבה אביעד: נכון מאוד.

ריבה אביעד: עושים מכינה פעם שנייה.

קריאה: יש לך כאלה, שלפני שבע שנים, שסיימו עם תעודת בגרות מלאה, והתקבלו לאוניברסיטה.

קריאה: כמה מהם?

ריבה אביעד: אני לא יכולה לשלוף לך מספרים.

יורם בניהו: אני יכול להוסיף נתון אחד.

יורם בניהו: בוגרי "אור מאופיר" חלקם הלא מבוטל השלימו תעודת הוראה במכללת הרצוג, ומשרתים במערכת החינוך של משרד החינוך.

יורם בניהו: הרב גיל ביצ'ה, שנמצא בישיבה תיכונית אור עציון.

יורם בניהו: הרב עזרא בירוש הוא סרן בצה"ל והן על זו הדרך.

יורם בניהו: יש כמה אנשים טובים שנמצאים ומשולבים ---

זבולון אורלב: טוב, חברים, תראו, אני גם אומר לך הרב בניהו, אני מנקודת מבטי, המסגרת הזו, אני לא יודע אם לקרוא לה מכינה ישיבתית, מכינה קדם צבאית, אני לא מומחה לשמות.

זבולון אורלב: המסגרת הזאת, כפי שאני מכיר אותה, היא חייבת, היא מסגרת ראויה.

זבולון אורלב: גם לפי דברייך, גברת אביעד, מסגרת ראויה, מסגרת טובה.

זבולון אורלב: ולכן, מנקודת מבטה של הועדה, המסגרת הזו צריכה להתקיים.

זבולון אורלב: מבחינתנו, זה עניין מקצועי, שאנשי משרד החינוך ישבו ויקיימו דיון, באשר למסגרת המנהלית, הארגונית, שבה צריך להפעיל את הדבר הזה.

זבולון אורלב: אני רוצה, שתעשו את זה גם בשיתוף עם המכינה, בשיקול דעת.

זבולון אורלב: אני גם מייעץ, שבדיון הזה יהיה מישהו, שמבין במכינה הזו.

זבולון אורלב: אם היה אפשר להכניס לתמונה הזו את אלחנן בלאט או הרב דרוקמן גם כן.

זבולון אורלב: אבל אני מבין שגם ככה התכוונתם לעשות את הדיון הזה עם אלחנן גלאט, שאין שום ספק, שהוא יכול להיות מייצג מאוד מאוד נאמן.

זבולון אורלב: להבין, אלחנן גלאט, מבין מצוין מה ההבדל בין המכינה בבר אילן לבין המכינה הזאת.

זבולון אורלב: נכון הרב אבי?

אבי גיסר: וייתכן מאוד, שעם קצת הכוונה, וסיוע, ועבודה הדדית הם ייענו בצורה מרבית גם על הדרישות הקדם אקדמיות.

זבולון אורלב: יכול להיות.

ריבה אביעד: ניסינו.

ריבה אביעד: אנחנו יושבים עם הרב בניהו אחת לשנה, אחת לשנתיים במקרה האחרון, אנחנו מתווים לפניו את הדרך, איך להפוך, איך לעמוד בקריטריונים של מכינה קדם אקדמית וזה לא קורה.

זבולון אורלב: לכן אני אומר, תשבו ותמצאו את הפיתרון.

זבולון אורלב: ואני מברך, שיימצא הפיתרון.

זבולון אורלב: אני בכלל לא שואל אותם אם מסגרת של מכינה קדם צבאית היא יותר טובה להם, פחות טובה להם.

זבולון אורלב: זה עניין מקצועי.

זבולון אורלב: אני מלוה את המכינה הזו, נדמה לי, אפילו, שאני מוזמן למסיבת הסיום, ואני כל פעם מקפיד לבוא לשם.

ריבה אביעד: נכון, בעשרים ושישה.

זבולון אורלב: למה אני מקפיד לבוא?

זבולון אורלב: לעודד את הבחורים.

זבולון אורלב: לבוא ולעודד אותם, להגיד להם, ולברך אותם.

זבולון אורלב: זה עולים מאתיופיה, שעושים איזשהו מעשה.

זבולון אורלב: אני מחפש כל דרך, אגב אברהם ליפשיץ, שעזב כאן, הוא הלך לדיון אצל השר, הוא כתב לי, הנושא הוא קליטת עלית העולים מאתיופיה.

זבולון אורלב: זה הנושא, שעכשיו נידון אצל השר.

זבולון אורלב: ואין לי ספק, שגם השר לא ירצה, שמסגרת שמקדמת תלמידים עולים מאתיופיה תיסגר.

זבולון אורלב: אני גם מאוד שמחתי לשמוע את דברייך בעניין הזה.

זבולון אורלב: אז תשבו, תמצאו מה המסגרת הראויה.

זבולון אורלב: לא לדבר על סגירה.

זבולון אורלב: אנחנו לא יכולים להסכים על סגירה.

זבולון אורלב: אני שמח, שגם את אומרת המסגרת לא נסגרת.

זבולון אורלב: תמצאו את הפיתרון המקצועי הנכון.

זבולון אורלב: מהו הפיתרון המקצועי הנכון, שיאפשר.

זבולון אורלב: בין כך, אגב, אני יכול לתת לך מחוץ לחדר עוד כמה רעיונות.

זבולון אורלב: מעבר למכינה הישיבתית, יש עוד כמה אפשרויות.

זבולון אורלב: תתייעצי במשרד ותראי, שיש עוד כמה אפשרויות על מנת, שהמסגרת הזאת תתקיים.