ועדת המשנה לעסקים קטנים ובינוניים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 6, 2011-07-05 15:00

ליה שמטוב: אכן הוגדרו תעריפי מינימום ומכסימום אבל עדיין, במבנה המקורי, בתל אביב, למשל, משלמים סכום מסויים של 24.84 ₪ וברור שהמחיר שונה ממקום למקום אפילו באותה העיר אבל, יש תתי-סיווגים ובאתר של המועצה או של העיר ואז רואים את הסיווג "משרדים ושירותים מסחריים" ובסוגריים מצויות ההגדרות.

ליה שמטוב: לא ראיתי ב"משרדים שירותים ומסחר" את אולמי האירועים.

איתיאל מלאכי: "משרדים שירותים ומסחר" הוא מונח שמופיע בתקנות ההסדרים במשק המדינה לגבי ארנונה כללית ברשויות מקומיות 2007, ושם, בסעיף ההגדרות רשום מה פירוש המונח.

גרנר: לא כתוב אולמות.

איתיאל מלאכי: נכון, גם בתי קולנוע לא כתוב, למשל.

גרנר: כן כתוב בתי קולנוע.

איתיאל מלאכי: יש מספיק דברים שלא רשומים שם.

איתיאל מלאכי: אין מחלוקת, לא בפסיקה ולא בשום מקום אחר, שאולם אירועים נכלל בתוך "משרדים שירותים ומסחר".

איתיאל מלאכי: אם מבחינה משפטית זה ראוי להיכנס תחת סיווג קיים אחר אז זה ענין אחר.

איתיאל מלאכי: מבחינת תקנות ההסדרים ומבחינת פסיקת בתי המשפט אולם אירועים הוא עסק ככל עסק, כמו מסעדה, כמו בית קולנוע וכמו משרד רואה חשבון.

איתיאל מלאכי: לכן הוא נכנס בסיווג דלעיל.

איתיאל מלאכי: לגבי החלטת הרשות בתוך הסיווג וקביעתה את תתי הסיווגים שלה, אומר כך: קודם כל אנחנו במשטר של הקפאה כבר משנת 1985, לפיו צווי הארנונה של הרשויות סומנו כפי שהם ומאז, כל שינוי בצווים טעון אישור של שרי הפנים והאוצר זאת אומרת, תתי הסיווגים קיימים כבר מעל עשרים וחמש שנה וכשרשות מקומית רוצה לשנות מחיר ארנונה או לשנות סיווג עליה לקבל את אישור השרים.

איתיאל מלאכי: מה שכן, הסיווג של האולמות כעסק הוא ותיק ונכון לפי התקנות.

איתיאל מלאכי: החיוב משתנה מרשות לרשות והדבר נכון לכל עסק, לכל שירותים ולכל מסחר, לא רק לאולמות וגני אירועים אלא גם לבתי קולנוע וגם למסעדות, לכולם אפשר לשנות תעריפים והדיון הזה יכול היה להתקיים גם לגביהם.

ליה שמטוב: בכל זאת, איך הרשות יודעת שעליה לחייב את אולם האירועים לפי הסיווג "משרדים שירותים ומסחר"?

ליה שמטוב: האם בתקנות האלו האולם מופיע?

איתיאל מלאכי: לא, המלים "אולמות אירועים" לא מופיעות בתקנות תחת הכותרת "משרדים שירותים ומסחר" אבל ברור שאולם אירועים הוא חלק מן ההגדרה הזו.

איתיאל מלאכי: הרי הוא לא תעשיה, למשל.

ליה שמטוב: במבצע "עופרת יצוקה" לא היו אירועים בגלל המצב הבטחוני ואחריו המדינה פיצתה את האולמות.

ליה שמטוב: עד כמה שידוע לי, הפיצוי חושב כמו זה שניתן לבתי מלון אז איך קיבלו שם לפי סיווג של בתי מלון?

איתיאל מלאכי: אני לא בטוח שיש מקום להשוות שאלות ארנונה לשאלות שיפוי של המדינה על מצב בטחוני.

איתיאל מלאכי: כללי הארנונה שונים מפיצוי כי כשהמדינה קובעת פיצוי אז נקודת המבט שלה שונה לגמרי.

ליה שמטוב: ומה לגבי אולם אירועים בבית מלון?

ליה שמטוב: הרי יוצא שהוא מקבל פיצוי אחר אז למה הוא שונה?

איתיאל מלאכי: אולם אירועים בבית מלון -והיתה גם פסיקה על זה, משמש גם לדברים נוספים מעבר לעריכת אירועים, כמו מקום לכנסים ולהרצאות ואז, גם מבחינת כללי הארנונה הוא שונה.

איתיאל מלאכי: יש פסיקה נרחבת לגבי השאלה איך קובעים מהו הנכס.

איתיאל מלאכי: אם זה נכס שיש לו מספר שימושים האם יש להתייחס אליו לפי השימוש העיקרי או שיחוייב כל חדר במלון לפי הסיווג שלו.

איתיאל מלאכי: התשובה משתנה מנכס לנכס וממקרה למקרה ויכול להיות מצב שבו אולם אירועים בבית מלון יחוייב כחלק מבית המלון בחזקת "ילך הטפל אחר העיקר" ותיתכן סיטואציה שבה יחוייב בנפרד אם יש מפעיל עצמאי, למשל ושוב, תשלום של גני אירועים ואולמות מבוסס על פי הסיווג הקיים בתקנות.

יהודה כהן: קודם כל מודה ליושבת הראש ששמה את הנושא על סדר היום כי אכן, המצב כואב משך עשרים וחמש שנה.

יהודה כהן: מאידך, התאחדות בעלי האולמות מאגדת כשבע מאות אולמות וגני אירועים מקצרין בצפון ועד אילת בדרום.

יהודה כהן: אולמות האירועים מגלגלים מחזור של קרוב לחמישה עשר מיליארד שקל בחישוב גס, והם מעסיקים עשרות אלפי אנשים כלומר, זה כבר לא משהו צדדי אלא זה ענף תעשייתי נוכח.

יהודה כהן: עדיין, משרדי הממשלה מתייחסים אלינו כאילו "באנו מן הדלת האחורית" כי הדברים לא מוגדרים.

יהודה כהן: יושבת הראש שאלה לגבי הסיווג ותת-הסיווג והרי כתוב בתת הסיווג "לרבות מתקני חשמל, תחנות אוטובוס, מסעדות, בתי קולנוע, תחנות דלק, חנויות, רשתות שיווק, דוכנים, מרכולים, בתי מרקחת ולמעט בנקים וחברות בטוח.

יהודה כהן: " ההגדרות הן ברורות רק שאנחנו לא נמצאים בהן.

יהודה כהן: אנחנו מדינת חוק, החוק קיים לגבי כולם ואם חוק ההסדרים במשק קובע הגדרות אז עלינו להיקלט במסגרת החוק ולא שיאמרו לנו שאנחנו נמצאים בחוק רק לא כתובים בו.

יהודה כהן: הרשויות מדינת ישראל עושות ככל העולה על רוחן וכשהדברים לא מוגדרים הן לא פועלות כנדרש.

יהודה כהן: אסביר.

יהודה כהן: בשנת 2000 ועדת הכספים הוציאה מכתב למשרד הפנים ולמשרד האוצר –ויש כאן העתק עבור יושבת הראש, וגם היא שואלת היכן נמצא הסיווג שנקרא אולמות אירועים?

יהודה כהן: עד היום לא קיבלנו תשובה מאף אחד מן המכותבים.

יהודה כהן: האם אנחנו לא ראויים לתשובה?

יהודה כהן: האם לא כדאי להשקיע בנו את המאמץ?

יהודה כהן: המדינה אומרת במפורש: "בגלל שאתם מתחרים בבתי המלון" ואנחנו משיבים בדוגמה: בירושלים למשל, יש חמישים אולמות, באינתיפאדה המלונות היו ריקים וכל האולמות שנמצאים במלונות הפכו את עצמם לאולמות אירועים כדי להשיג לקוחות והיו אתנו בתחרות שהיתה גם לא הוגנת.

יהודה כהן: צר לי שהדבר הזה מתמשך וגם האוצר דחה אותנו ופניתי לא אחת אל משרד האוצר ואל משרד הפנים וההתייחסות היא מאד מינורית, "אתם קיימים ואתם תשלמו" ואנחנו רוצים לשלם אבל על פי חוק.

יהודה כהן: יושבת הראש שאלה לגבי מבצע עוטף עזה ואכן, היינו במצב הזה ורצו לפצות אותנו לפי "משרדים שירותים ומסחר" ונכון שבדקו אבל ראו שאי אפשר להשוות אותנו לבית מלון רק לצורך פיצויים כי אותה חנות נעליים שמשמשת את הקהל, המוצר נשאר בחנות במשך כל זמן סגירת החנות אולם באולם אירועים, כל יום שהוא סגור, אי אפשר לשמור ולהחזיר את האירוע.

יהודה כהן: ולכן השוו אותנו, תחת לחץ של לשכת התיאום, בראשותן של שרגא ברוש ולחץ שהפעיל עופר עיני שסירב לחתום על ההסכם מבלי שיאושרו לנו פיצויים נכונים ולכן ההשוואה היא משמעותית כדי להכיר בנו כבתי מלון לצורך הפיצוי.

יהודה כהן: ישבנו עם משרדי הממשלה והם מסכימים שאנחנו לא מוגדרים ושיש בעיה ויש כאן גם סכנה של "פתיחה של תיבת פנדורה" ואז "עדיף לא להתעסק" עם זה אבל זה לא הוגן.

יהודה כהן: אנחנו משק שעומד תחת לחץ, אנחנו לא עובדים 360 יום כמו כל עסק אחר, יש את ספירת העומר, יש את בין המצרים, יש את החגים ושאר החופשות בהן אסור לפתוח את העסקים אבל הארנונה נגבית במקסימום שלה במקומות מסויימים בלי יחס מתאים.

יהודה כהן: מה גם שאין תחרות שווה והוגנת בכללים האלה.

יהודה כהן: אנחנו מבקשים, כדי לקדם את הנושא הזה, לראות את השנים הבאות כי בהן שוב תהיה דרישה, תהיה עלייה ומחיר המנה יעלה כי אחרת מי ישלם את כל זה?

יהודה כהן: הרי הדברים צריכים להיות ממומנים.

יהודה כהן: וגובים ארנונה גבוהה שלא בצדק.

יהודה כהן: ארחיב.

יהודה כהן: הרי גובים מאתנו ארנונה מן המטר הראשון ועד האחרון באופן שווה כשלמעשה, השטח עליו נערך האירוע –לפחות בחלק מהמקרים הוא שליש ויוצא שעל המחסן נגבית אותה ארנונה כמו על שטח האירוע או המטבח התעשייתי.

יהודה כהן: ראה מקרה של חנויות הפרחים, חבר הכנסת יורי שטרן ז"ל גם אמר:

יהודה כהן: חנות הפרחים - חילקו אותה לשניים, חלק החנות כחנות והחלק האחורי כמחסן קיבל תעריף ארנונה אחר.

יהודה כהן: הדבר לא מיושם באולמות.

יהודה כהן: יוצא שאין התחשבות בענף הזה למרות שהוא מעסיק מאות אלפי אנשים, בני נוער ומבוגרים.

יהודה כהן: זו תעשייה גדולה מאד ואין התחשבות בה בנושא הזה.

יהודה כהן: זוהי הפעם הראשונה –ואני מקווה שיהיה בכך די, שסוף סוף דנים בנושא הארנונה לאולמות אירועים בכנסת.

יהודה כהן: ארנונה היא נטל כבד והקלה תעזור גם לאזרח, כדי שלא נטיל עליו את העלות במחיר המנה.

ליה שמטוב: דרך אגב, כמו שיהודה כהן הציג, העובדה שבית מלון, הסיווג שלו מקנה לו תעריף ארנונה נמוך יותר בהרבה מאשר זה של אולמות אירועים יוצרת תחרות בין האולמות הללו ומפלה את האולמות שאינם בבית מלון.

ליה שמטוב: הרי אם האולמות החיצוניים משלמים יותר מסים הם נדרשים לממן את הפער.

ליה שמטוב: כשמועצה או רשות ומקומית, כמו נצרת עילית, מקנה לאולם אירועים סיווג 333 ולבתי מלון תעריף מסויים ומבקשת אישור ממשרד הפנים - האם האישור יתקבל?

איתיאל מלאכי: אם התעריף נמוך מתעריף המינימום שקבע המשרד היא לא תקבל את האישור.

איתיאל מלאכי: בכל מקרה, במאמר מוסגר, יש קווים מנחים לפיהם נבדקות הבקשות מדי שנה ואם יש רשות שנמצאת בגירעון ומבקשת להפחית תעריפים, היא לא תמיד תקבל אישור אבל זה משתנה ממקרה למקרה לפי הכללים הקבועים.

איתיאל מלאכי: הבקשות נבדקות בקפידה רבה.

איתיאל מלאכי: מה שכן, מתחת למינימום של התעריף ל"משרדים שירותים ומסחר" ההנחה לא תאושר כי זה יצא בניגוד לחוק ובניגוד לתקנות.

איתיאל מלאכי: אתקן.

איתיאל מלאכי: יש להפריד בין השאלות.

איתיאל מלאכי: שאלה אחת נוגעת למדיניות והשניה להיבט המשפטי.

איתיאל מלאכי: בענין המשפטי הדברים ברורים ופשוטים.

איתיאל מלאכי: אם האולמות לא נמצאים תחת הסיווג "משרדים שירותים ומסחר" יש למצוא אותם תחת אחד משלושה עשר הסיווגים הראשיים.

איתיאל מלאכי: אם לא כן אז הם לא חייבים בארנונה וזה לא יתכן זאת אומרת שהאולמות נמצאים ורשומים באחד מן הסיווגים.

איתיאל מלאכי: זה מבחינה משפטית.

איתיאל מלאכי: האולמות הם עסק לכל דבר ועליהם לשלם כעסק.

איתיאל מלאכי: בעבר עשו סיווג מיוחד לבתי מלון כדי לעודד תיירות.

איתיאל מלאכי: והשאלה היא האם לקבוע סיווג נפרד לאולמות וגני אירועים אבל יש להבין את ההשלכות של זה כי כל נכס ירצה סיווג נפרד לעצמו.

איתיאל מלאכי: גם בתי הקולנוע, למשל, פנו אלינו טענו על ירידה בהכנסות בשנים האחרונות אבל זו כבר שאלה של מדיניות שצריכה להיות מופנית לשרים.

איתיאל מלאכי: לגבי קביעת החיוב וחלוקת הנכס, יש פסיקה רחבה מאד וגם זה משתנה מרשות לרשות.

איתיאל מלאכי: יש רשות שהחליטה שהיא מחייבת מחסנים בתעריף מופחת ואחרת החליטה שכמו הנכס העיקרי ויש פסיקה שקובעת מתי אפשר לחייב מחסן כמו את הנכס העיקרי ומתי לא ומדובר כאן בעולם ומלואו.

איתיאל מלאכי: והכל שוב, בהתאם לצו המיסים של הרשות המקומית הספציפית.

איתיאל מלאכי: עד כאן.

יהודה כהן: אדגיש, בגלל שאנחנו ענף -לא כמו ענף המלונאות שיש לו קו מנחה בכל הרשויות המקומיות, אין סיבה שלא נזכה, בענף הזה, לאותה רמה של הגדרה.

יהודה כהן: שהרי לפני עשרים שנה היו כמאה אולמות, לכל היותר מאה וחמישים והענף היה צדדי ואולי בשל כך היתה אליו התייחסות שונה אבל היום הדברים השתנו ויש לשנות גם את המדיניות בנושא הזה.

יהודה כהן: פעם אולם אירועים היה חלל עם שולחנות ואילו היום אולם אירועים, כמו –ואקצין מעט, כמו ה avenue שהוא קומפלקס ענק שמחזיק שלש מאות עובדים הרי הוא תעשיה.

יהודה כהן: ליד גאיה בונים מרכז קונגרסים חדש ונפתחים אולמות ענקיים עם מאות עובדים ואין התייחסות לפן הזה.

יהודה כהן: זה לא דבר שולי או משני למשק ולכן, אני מבקש מן הועדה שתעלה את הנושא לסדר היום כי הוא צריך להיבדק לעומק, יש לראות את התרומה שלו למשק כדי לעזור לענף.

יהודה כהן: הענף מתחיל היום לעבוד גם עם אנשי חוץ כי הרבה אנשים מחוץ לארץ מקייימים פה אירועים ויוצא שהענף עוזר גם לתיירות.

יהודה כהן: יותר משתלם לעשות חתונה כשרה, למשל, בארץ, מאשר בצרפת או בקנדה.

יהודה כהן: ויש לתת לנו יחס כמו לעסק רגיל ולהתחשב בתרומה שלנו.

נעמי היימן: שמעתי את הדברים.

נעמי היימן: אין התייחסות כרגע.

אהוד גבריאלי: אנחנו במינהל לא עוסקים בארנונה אלא ברשיונות והיתרים על קרקעות המינהל ולא כל האולמות רלבנטים מבחינתנו.

אהוד גבריאלי: יש גם להפריד בין אולמות לגני אירועים אבל לא זה המקום לדון בשאלה הזו.

אהוד גבריאלי: לגבי הארנונה אין לי מה לומר.

ליה שמטוב: הדרך לקבלת הרשיון ושינוי היעוד כדי לבנות - - -

יהודה כהן: האם אוכל לפתוח ולהסביר את השאלה.

יהודה כהן: תמא 35 מגדירה את ייעודי הקרקע לכל האופציות בארץ כדי - - -

בני זלמנוביץ': לא ייעודי קרקע אלא מרקמים.

יהודה כהן: בסדר, לצערי, גם כאן אנחנו לא מוגדרים.

יהודה כהן: זאת אומרת שבבואנו להקים אולם יש דברים שנצטרך לנחש כי הם לא מוגדרים.

יהודה כהן: בנוסף, לגבי הצורך בבניית אולמות אומר כך: לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה יש עלייה במספר הלידות ובעקבות כך עלייה במספר האירועים כך שאנחנו גדלים משנה לשנה.

יהודה כהן: העלייה בצריכה מחייבת עלייה במספר גני האירועים.

יהודה כהן: אחזור לענין הבנייה, בבואנו לבנות אנחנו מוצאים עצמנו במצב בו אין אפשרות לבנות.

יהודה כהן: אם אנחנו מדברים על שטח תעשייתי אז זה "שינוי יעוד" ולא בהגדרה שלנו ושטח חקלאי גם לא ייעוד שלנו ואז שוב לא מורידים אותנו.

יהודה כהן: גם לשיטת ה"מסחר", גם שם יש צורך בשינוי יעוד.

יהודה כהן: אין לנו הגדרה מתאימה שם ובעשר השנים הבאות -והועדה המחוזית דנה בזה והסכימה אתנו, כי בחוף אין התאמה לאולמות, גם לא באיזורי תעשיה וכן הלאה.

יהודה כהן: בסיכום יוצא שיש לנו שימוש גדול בקרקע -גם לאולם וגם לחלק הנוסף.

יהודה כהן: אסביר.

יהודה כהן: באיזור תעשיה של נתניה, למשל, ישנם חמישה או ששה אולמות אחד אחרי השני ואם יש אירוע בכל ערב בכל אולם הדבר מהווה כניסה של אלפיים כלי רכב ואין מקומות חניה עבורם.

יהודה כהן: הוציאו אותנו מן הערים בשביל איכות החיים ככל שהיא נוגעת לרעש וסביבה, עברנו לאיזורי תעשיה אבל שם אין חניה ויש לשלם כופר חניה, באיזור חקלאי אין לנו הגדרה וליד הנחל בירקון צריך להוריד את כולם, גם בכפר ויתקין אי אפשר, ובחוף הים הורידו אותנו ממכמורת אז בסוף נשארת השאלה: איפה יהיה המקום שכן יהיה מותר לבנות בו אולם בעשר או עשרים שנים הבאות?

יהודה כהן: ברור שבשטח "מטרופולין נופש וספורט" לא נהיה מוגדרים אבל בשנים הבאות יהיה גידול בקצב האוכלוסיה והדרישה תגדל ואיפה כן אהיה מוגדר בתכנית?

יהודה כהן: איפה כן יתייחסו אלינו?

יהודה כהן: וגם שם אין התייחסות.

יהודה כהן: "אתם תאלתרו לכם מקומות ואם יהיה מקום אז נמצא על בסיס פשרה.

יהודה כהן: " "צמוד דופן" הוא גם בעיה כי "צמוד דופן" אמור להיות צמוד לישוב אבל שם קיימת בעיית הרעש והדבר נאמר גם בפרוטוקולים.

יהודה כהן: איפה מתכננים את המקום שלנו?

יהודה כהן: יצא מכתב בקשה שתשמעו אותנו וסירבו.

יהודה כהן: האם אנחנו ילדים חורגים?

יהודה כהן: האם אנחנו לא משלמים מסים למדינה?

יהודה כהן: האם אנחנו לא שווים בעיני המדינה?

יהודה כהן: מתוך 12 מיליארד ברור שנכנס הרבה כסף למדינה, אם זה מצריכת המוצרים, הדלק, הארנונה, מסים, מסים של העסקת עובדים, זה כסף שנכנס למדינה, איפה התמורה?

יהודה כהן: אין הגדרה לאולמות אירועים.

יהודה כהן: השאר מוגדרים -ממסעדות ועד בתי מלון.

יהודה כהן: רק אנחנו תמיד מחוייבים לשינוי יעוד ואחריו מתווסף שימוש חורג.

יהודה כהן: יש להכניס את אולמות האירועים לתכניות, להגדיר אותם ולסייע להם.

יהודה כהן: בלי שצריך להוריד אותנו משום מקום.

יהודה כהן: יש לתת לנו שטח והגדרה.

ליה שמטוב: אכן הענף מתפתח ואם מדברים עכשיו על 700 אולמות הרי המספר יגדל והאולמות נבנים בצורה מפוארת יותר.

ליה שמטוב: אם כן, איך באמת מתייחסת לכך תכנית המיתאר הארצית לכך, אם בכלל?

ליה שמטוב: הרי יודעים שאחרי עשרים שנה קורים שינויים ביישובים בין כה וכה אז איפה עומד התכנון לטווח ארוך?

בני זלמנוביץ': לגבי תמ"א 35, היא קובעת מרקמים ולא ייעודים ולכן היא לא רלבנטית כאן.

בני זלמנוביץ': אנחנו גם לא נעשה ייעוד לחנויות נעליים ולא לחדרי כושר, לא כל סיווג מקבל ייעודים.

בני זלמנוביץ': טרם "נולד" גן אירועים שאושר כדין לפי תכנית מאושרת שמכוחה הוצא לו היתר, שמישהו הורה להרוס אותו.

בני זלמנוביץ': אולי הורו להרוס אולמות אירועים שניבנו שלא כדין, לא לפי תכנית מאושרת, ללא היתר או משהו כזה.

בני זלמנוביץ': מוסדות התיכנון פועלים לפי חוק וצריך להגיש תכנית שמקבלת אישור.

בני זלמנוביץ': בנוסף, יש ייעודים.

בני זלמנוביץ': לשכת התכנון מחוז מרכז תפרט יותר לגביהם בתמ"מ.

בני זלמנוביץ': ייעודים שאפשר לבנות בהם בתי משפט וגני אירועים.

בני זלמנוביץ': לא בשטחים הפתוחים, לא ניקח את השטחים הפתוחים המעטים שיש לנו פה ונתיר בהם בנייה של אולמות אירועים לכן, יש גני אירועים שניתן לעשות בייעודים שונים אבל לא נגדיר ייעוד ספציפי לכל חנות נעליים וחדר כושר.

ליה שמטוב: ההשוואה תמוהה.

דוד אסרף: אף אחד לא ביקש השוואה לחנות נעליים אלא שאנחנו מבקשים לשלב אותנו בהגדרות שלכם, אם זה נופש מטרופולוני, למשל, אז שיכלול אולמות וגני אירועים.

דוד אסרף: לא ביקשנו לשנות הגדרות.

דוד אסרף: הקשב, אנחנו צריכים מקום לבנות עליו.

דוד אסרף: היום יש 750 אולמות, בשנה שעברה היו 600, המספר יגדל, איפה נבנה אותם?

עמית גופר: איפה נבנו מאה וחמישים האולמות הנוספים?

עמית גופר: הרי היה אפשר לבנות אותם.

יהודה כהן: הם נהרסים.

יהודה כהן: מאה נהרסו.

עמית גופר: איפה בניתם אותם?

דוד אסרף: בקומות, במקומות בהם אין חניה וההגעה אליהם קשה.

קריאה: זה לא ייעוד קרקע אלא מבנים.

עמית גופר: מצד אחד אתם טוענים שאי אפשר לבנות ומצד שני אתם טוענים שמספר האולמות עלה.

עמית גופר: בנוסף, מר יהודה כהן התייחס להיבט של הארנונה ואמר שהמדינה היא מדינת חוק ואם כך איפה האולמות אבל, אם נתייחס לחוק אז חשוב להזכיר שמרבית גני האירועים במדינת ישראל הם לא חוקיים ואם אנחנו מדינת חוק אז איפה שמירת החוק שלהם?

עמית גופר: במחוז מרכז יש היום חמישים וחמישה גני אירועים לא חוקיים.

עמית גופר: בשנת 2004 היו קרוב לתשעים.

עמית גופר: עשינו אכיפה והגענו לחמישים וחמישה לא חוקיים וששה עשר חוקיים.

ליה שמטוב: אז למה הם צומחים?

עמית גופר: כי יש ביקוש של האוכלוסיה לגני אירועים בשטחים פתוחים.

עמית גופר: אבל המדינה אומרת שבשטחים פתוחים לא ייבנו גני אירועים.

יהודה כהן: חייב לתקן.

עמית גופר: יש מקומות שלגביהם כן ניתן להביא תכניות ולהקים גנים חוקיים עם בהיתר.

עמית גופר: אולי לא במקומות שהם רוצים.

עמית גופר: אני לא מכיר תכנית או בקשה להיתר במדינת ישראל שהוגשה בתואם לתכנית ולא אישרו אותה.

עמית גופר: לגבי דברי יושבת הראש שנאמרו בפתיחה, באשר לזוגות שלא יודעים האם לאולם שהם שוכרים יש היתר או אין היתר יש להשיב שבאתר של משרד הפנים יש רשימה של כל גני האירועים שאינם חוקיים וכל זוג יכול לבדוק אם יש היתר או אין היתר לכל מקום.

עמית גופר: לגבי נחיצות ההיתר: מדברי יושבת הראש נשתמעה שאלה למה יש צורך בהיתר ולא די ברישוי עסקים?

עמית גופר: ויש להדגיש שהמשמעות הראשונה והמיידית של היתר בניה ורשיון עסק היא בטיחות.

עמית גופר: כולנו זוכרים את אסון ורסאי ולא רוצים שהוא יחזור.

עמית גופר: לכן חשוב שלכל גן או אולם יהיה היתר כדין.

עמית גופר: לכן אנחנו עושים אכיפה ולכן "החיים שלהם לא קלים" והם באמת לא קלים אבל עדיין פועלים במדינת ישראל מאות גני אירועים ואולמות לא חוקיים שמסכנים את הציבור.

ליה שמטוב: מה לעשות במקרים בהם נבנה אולם אירועים ואחרי מספר שנים נבנית לידו תחנת דלק?

עמית גופר: לא מכיר את המקרה אבל במדינה, כמו שכשעושים רשיון נהיגה, קודם מקבלים את הרשיון ואחר כך נוהגים.

עמית גופר: החוק נקרא חוק התכנון והבניה ולא חוק הבניה והתכנון.

ליה שמטוב: לכמה זמן הרשיון מתקבל?

עמית גופר: מרגע שהוא ניתן הוא תקף ולא ניתן לביטול.

גרנר: רשיון עסק מקבלים לשלש שנים.

ליה שמטוב: במקרה שנבנית תחנת דלק ליד האולם, הרי היא מהווה סכנה, האם יחדשו את הרשיון של האולם?

קריאה: תחנת דלק אינה סכנה.

קריאה: היום יש תחנות דלק שצמודות לבתים.

קריאה: מבחינת התכניות מותר לבנות ליד תחנת דלק.

קריאה: יש כללי בטיחות.

קריאה: תמ"א 18 מסדירה את הנושא הזה.

קריאה: אין חשש בענין הזה.

קריאה: אם בונים מחומרים מסוכנים ליד אותו גן אירועים תיתכן בעיה ולכן יש להציג תרשים סביבה של המפעל המבקש אישור ואם יש מפעל מסוכן שמסכן את הקהל שיבוא לאולם הקיים אז לא יאשרו לאותו מפעל לבנות ליד האולם.

ליה שמטוב: זאת אומרת, אם קיים אולם לא יאשרו משהו מסוכן.

קריאה: נכון.

קריאה: לכן מסתכלים ורואים איזה עסקים קיימים בסביבה של מבקש האישור.

יהודה כהן: מבקש לתקן.

יהודה כהן: במדינת ישראל קרה שגני אירועים נתגלו כלא חוקיים באופן פתאומי.

יהודה כהן: גני האירועים לא קמו בחשכת הליל כמו סככת אבטיחים אלא שבניית גן אירועים דורשת מראש עבודת תשתית ואישורים והמועצה המקומית יודעת על כך ובדרך כלל היא היוזמת.

יהודה כהן: היא נתנה את האישורים הללו.

יהודה כהן: בעל העסק לא משקיע 15 מליון שקל או 20 מליון שקל כדי שיהרסו את הבניה למחרת.

יהודה כהן: סליחה, לא הפרעתי לך - - -

בני זלמנוביץ': האם קם גן אירועים לפי תכנית שהרסו אותו?

יהודה כהן: כן.

בני זלמנוביץ': האם קם גן אירועים לפי תכנית שהרסו אותו?

יהודה כהן: כן, כן, כן.

גרנר: אני חושב שאולי כאן, יש מקום להבהיר.

גרנר: נכון, לפעמים לראש הרשות יש ענין -על פי תכניות שהם הגישו- כן לאשר אבל לא מזכירים שהיות וזה שטח חקלאי אז זה לא בסמכות הרשות המקומית אלא בסמכות של ועדה מחוזית.

גרנר: זו היתה הכוונה.

גרנר: לכן כשמר יהודה כהן אומר 'כן' יש להסביר את ענין הסמכויות.

גרנר: אין לוועדה המקומית סמכות לאשר גן אירועים שנמצא על קרקע חקלאית.

גרנר: נדרש אישור של הועדה המחוזית.

יהודה כהן: לכן הם לא עבריינים.

יהודה כהן: האולמות קמו ביוזמה, באישור, בעידוד, דוח מבקר המדינה מציין את זה בפרק על הרשויות המקומיות, הוא דן בנושא של עמק חפר, למשל, בעלי העסקים לא משקיעים 15 מליון כדי שלמחרת יוכרזו כעבריינים.

יהודה כהן: נוצרנו עבריינים באופן פתאומי.

יהודה כהן: מה גם שקמו בתור שימושים חורגים ואכן קמו על בסיס של שימוש חורג והרשיון שלהם הוארך מדי חמש שנים, כך שגן אירועים שהיה קיים על שימוש חורג בידיעה ובאישור, שילמו ארנונה ומסים, קיבלו את כל האישורים -כולל אישורים של בטיחות ובטחון, ויום אחד קם השר מאיר שטרית והחליט שאין יותר שימושים חורגים וההליך נעצר פתאום.

יהודה כהן: העסק קיים כבר שנים והפך פתאום לא חוקי.

יהודה כהן: עכשיו החבר כאן מזכיר לנו שיש רשימה שחורה.

יהודה כהן: מבקש שיושבת הראש תשאל את משרד הפנים, האם, בכל הנושא של רישוי עסקים, קיימת רשימה נוספת לרישוי עסקים בלי רשיון עסק?

יהודה כהן: האם למסעדות בלי רשיון עסק קיימת גם רשימה כזו?

יהודה כהן: האם לבתי מלון יש רשימה כזו?

יהודה כהן: למה אנחנו הילדים החורגים?

יהודה כהן: למה אנחנו הרשימה היחידה שקיימת?

יהודה כהן: למה האפליה הזו משאר המיגזרים במשק שטעוני רישוי עסקים?

יהודה כהן: למה רק אנחנו?

יהודה כהן: הזכרת חוק?

יהודה כהן: – בוא נשווה את תחולתו.

יהודה כהן: למה רק הרשימה שלנו נמצאת?

יהודה כהן: אני מכיר את הרשימה אבל תראה לי עוד רשימות.

עמית גופר: מקריא מן הרשימה שבאתר, הודפסה הבוקר.

עמית גופר: יש כאן רשימה של גני אירועים הפועלים ללא היתר בניה ושימוש.

עמית גופר: אין בה התייחסות לרישוי עסקים.

יהודה כהן: שואל אותך שוב, למה אין רשימות אחרות?

יהודה כהן: ואני שואל לגבי רשיון עסק.

עמית גופר: אין לנו רשימה אחרת.

יהודה כהן: האם יושבת הראש מבינה?

יהודה כהן: ההגדרה שונה כדי לברוח מן התשובה.

יהודה כהן: אנחנו מכירים את זה.

יהודה כהן: ההגדרה הראשונה היתה בלי רשיון עסק.

יהודה כהן: תביא את הרשימות הישנות שהיו.

יהודה כהן: הרי שלחנו מכתב למשרד הפנים וביקשנו לשנות את ההגדרה אז היא שונתה.

יהודה כהן: יושבת הראש תבין שיש שינוי הגדרה אבל המטרה ברורה.

עמית גופר: תן לענות.

עמית גופר: ההגדרה שונתה מכיוון שהיא היתה מוטית מלכתחילה.

עמית גופר: אנחנו לא אחראים על רישוי עסקים אלא על היתרי בניה ורשמו בטעות רישוי עסקים.

יהודה כהן: אהה! האם יושבת הראש מבינה?

עמית גופר: אמשיך.

עמית גופר: לשאלה למה לא קיימת רשימה אחרת אשיב שזה בגלל שלא קיימת תופעה שמסכנת את הציבור בצורה כל כך משמעותית כמו הרשימה הזו וזו הסיבה שהרשימה הזו נמצאת, כדי לחסוך בחיי אדם.

גרנר: הסיכון הקהל שנמצא בתוך אולם אירועים מבחינת אסון הוא הרבה יותר גבוה מאשר אותה חנות נעלים או חנות בגדים מבחינת כמות האנשים שמכיל המקום ולכן, ההחלטה היתה להסתכל על הסכנות, על כמות הקהל שנמצא בעסק.

גרנר: ואני חוזר, כי יש להבהיר, כשמר יהודה כהן מדבר על העסקים שקמו בהיתר - הם אכן קמו בהיתר ולכן מבקר המדינה ציין שהם קמו בהיתר של הרשות המקומית שלה אין סמכות.

גרנר: סליחה, אתקן, לא בהיתר אלא - - -

יהודה כהן: אני אכאיב לך יותר.

יהודה כהן: גני סגולה היה לו רשיון עסק ושר התיירות בא לקטוע אותו, ואז נבנה עסק עם רשיון והרסו גם את העסק השני, שניבנה עם רשיון עסק.

יהודה כהן: שר התיירות חתך את הסרט ובסוף גם אותו הרסו.

גרנר: רשיון העסק שניתן לו - - -

יהודה כהן: רשיון עסק, הוקם על פי חוק.

גרנר: רגע, ברשותך, שמעתי אותך בקשב רב, אני חוזר ואומר, אסור לשכוח שרשיון עסק ניתן על ידי ראש הרשות המקומית ולא על ידי משרד הפנים ולכן, לעתים ראש הרשות יש לו אינטרסים בהיבט הפוליטי, למשל, ולא אכנס לענין הזה לכן לפעמים קורה –ואני מכיר מקרים שניתנו בהם רשיונות בלי ההיתרים הנדרשים מכל מיני סיבות לכן במקרה הזה, של "גני סגולה" ואחרים שנהרסו והם נהרסו מן הסיבה הפשוטה, שבתי המשפט קבעו את שקבעו.

גרנר: לא בגלל שרצינו להתעמר אלא יש כאן מדיניות עקרונית של משרד ממשלתי ויש לעבוד לפי החוק.

גרנר: לא בגלל שהחלטנו "להתלבש" על התאחדות בעלי האולמות.

יהודה כהן: אבל בתי מלון בלי רשיון לא נהרסים.

גרנר: סליחה, אם אתה רוצה לדבר על בתי מלון אז בבקשה.

דוד אסרף: האם יש להם רשימה שחורה?

גרנר: האם יש בתי מלון בלי היתר בניה?

דוד אסרף: האם יש לפאבים רשימה שחורה?

גרנר: כל בית מלון ניבנה מראש עם היתר בניה.

גרנר: מראש.

דוד אסרף: כל אלה שמופיעים ברשימה השחורה ויש להם היתרי בניה - - -

גרנר: אין להם.

דוד אסרף: אני שואל אותך שאלה.

דוד אסרף: יש להם היתרי בניה.

דוד אסרף: למה הם מופיעים ברשימה?

גרנר: למי?

גרנר: אדגים את עצמי.

גרנר: אתה לא עם היתר בניה.

דוד אסרף: אני יכול לפקסס לך את ההיתר שלי.

גרנר: אני מכיר את ההיתר שלך.

קריאה: לא נדבר כאן באופן אישי.

ליה שמטוב: כל הרשימה הזו, ולא מדובר באולמות בודדים אלא ביותר ממאה עסקים, ועכשיו שמעתי שראש הרשות –מכל מיני סיבות, בין אם פוליטיות ובין אם אחרות, נותן אישור ואז, מי שרוצה לבנות ויודע שיש לו אישור מראש הרשות - משקיע את הכסף.

ליה שמטוב: מתי אתם נכנסים לתמונה הזו?

ליה שמטוב: כמה זמן העסק הזה פועל עד שאתם באים פתאום ומכניסים אותו לרשימה שחורה?

עמית גופר: קודם כל אין רשימה שחורה.

עמית גופר: הרשימה הזו היא לשירות הציבור במדינת ישראל ומאז שהרשימה קימת אנחנו מקבלים הרבה מאד פניות של זוגות שרוצים לדעת האם ביום החתונה שלהם יהיה אירוע או לא.

עמית גופר: ואני מסביר להם ואני מסביר לכם: המטרה של הרשימה היא לא לענות על השאלה האם הגן יהיה סגור או לא אלא הבטיחות של האנשים שמגיעים לאירועים האלה.

עמית גופר: וזו הסיבה שהרשימה הזו קיימת והיא לא רשימה שחורה, היא רשימה לבנה לשירות הציבור במדינת ישראל.

עמית גופר: לענין השאלה של יושבת הראש, בשנת 2004 או 2003 עשינו סקר של גני אירועים לא חוקים במחוז המרכז, כיון שעד אז לא איתרנו תופעה כזו.

עמית גופר: איתרנו קרוב לתשעים גני אירועים שפועלים בשטחים פתוחים, על קרקעות חקלאיות.

עמית גופר: לא באיזורי תעשיה ולא באיזורי מגורים.

עמית גופר: הם מפרים את החוק ברגל גסה ואף אחד לא יכול לטעון שראש מועצה נתן למישהו אישור להקים גן אירועים על גדת נחל אלכסנדר.

עמית גופר: אין בזה שום הגיון ולא ניתנו כאלה אישורים מעולם.

עמית גופר: ברגע שאיתרנו את התופעה הזו התחלנו לטפל בה.

עמית גופר: היה זה יחד עם הפרקליטות, יחד עם רישוי עסקים, יחד עם מינהל מקרקעי וישראל וועדות מקומיות.

עמית גופר: ביצענו פעולות אכיפה.

עמית גופר: קרו שני דברים: אל"ף, הציבור נעשה מודע –גם לתופעה וגם לסכנות, בי"ת, הוקמו גני אירועים חוקיים, פתאום היה אפשר, משני גני אירועים חוקיים במחוז מרכז יש היום ששה עשר וזה אומר שכן אפשר להקים גני אירועים במדינה.

עמית גופר: משנת 2004, באופן רציף, מטפלים בתופעה הזו, לא מדובר בבוקר אחד שבו קמנו והחלטנו לסגור גן מסוים אלא שהטיפול הוא עקבי ושיטיתי משנת 2004 ועד היום.

ליה שמטוב: לגבי שטחים פתוחים שהרשות לא מוסמכת לאשר.

ליה שמטוב: אני שאלתי אותך על מקרה שבו הרשות נתנה את האישור, אחרי כמה זמן אתם באים ודורשים סגירה או הרס של המקום?

עמית גופר: אנחנו לא פועלים משפטית נגד גני אירועים שקיבלו היתרים, לא קיים כזה מצב.

עמית גופר: כל הפעולות שבוצעו - בוצעו מול גני אירועים שפעלו ללא היתר.

עמית גופר: יש לזכור שלא מדובר בהפעלת דחפור באופן פתאומי או בהריסה תוך יום אלא שיש פה הליך משפטי מאד ממושך שאורך שנים.

עמית גופר: כלומר, הטענות שטוענים אותן פה נטענו גם בבתי המשפט רק שפה אפשר להגיד כל שרוצים ואילו בבית משפט צריכים להביא עובדות.

עמית גופר: כשבית משפט מאשר להרוס גן אירועים, עם כל המשמעויות של ההוצאות של ההקמה ושל המשפחות שמתפרנסות ממנו - הוא לא מקבל החלטה כזו על סמך טענה סתמית שהגן לא חוקי אלא בודק את הכל, הוא שומע את כל הטענות, הוא רואה את כל הראיות, מוצגים בפניו אישורים ככל שניתנו ורק אחר כך ניתן צו הריסה.

עמית גופר: כל הצווים ניתנו על ידי בית משפט ובמרבית הפעמים הגיעו גם לבית משפט מחוזי וגם לבית משפט עליון כלומר, אין פה איזושהי פעולה אימפולסיבית של מישהו שמתחשק לו לסגור גן אירועים בבוקר בהיר.

אהוד גבריאלי: לשאלת יושב הראש לגבי הזמן.

אהוד גבריאלי: משרד הפנים מטפל בכל הקרקעות -כולל אלו הפרטיות, ומדברים על סדר גודל של 55 באיזור המרכז ואנחנו מטפלים בסדר גודל של כ-30 גני אירועים באיזור המרכז.

אהוד גבריאלי: הגילוי של התחלת בניית גן אירועים נעשה מיד.

אהוד גבריאלי: מן הרגע שרואים שמבנה מסוים משנה את הייעוד שלו בקרקע פתוחה, בקרקע חקלאית, בשטח סחיר, מסחרי, כמו גן אירועים - הטיפול נעשה מיידית.

אהוד גבריאלי: הטיפול לא מתחיל אחרי שהגן מתחיל לפעול.

אהוד גבריאלי: וכל הגנים שיש נגדם תביעה -כולל אלה שניתן לגביהם כבר פסקי דין, התחלנו לפעול וזה מן הרגע שהתברר לאנשי הפיקוח שלנו שניבנה שם גם לא חוקי.

אהוד גבריאלי: מבחינת היתרים, ראש רשות מקומית לא יכול לתת היתר לבניה של גן אירועים בשטח חקלאי, גם לא היתר לשימוש חורג.

אהוד גבריאלי: כל היתר מחוייב בחתימה של בעל הקרקע.

אהוד גבריאלי: ואם זה מינהל מקרקעי ישראל אז הוא לא נותן ולא מרשה לבנות גני אירועים על קרקע חקלאית לכן, לשאלתך, מיד כשזה מתברר, עוד לפני שגן האירועים מתחיל לפעול, יש פעילות שלנו.

אהוד גבריאלי: כל גני האירועים שנהרסו במחוז המרכז - הפעילות המשפטית נגדם החלה לפני שהם התחילו לפעול.

סמדר אהרון נוחם: רק להשלים את התמונה.

סמדר אהרון נוחם: מבחינה תכנונית, ברגע שזוהתה הבעיה של היקף הגנים הלא חוקיים ניסינו להעביר מסר תכנוני שהוא קרוי "מסמך המדיניות וההחלטה של הועדה המחוזית", לגבי המקומות בהם היא מוכנה לאשר גני אירועים ואיפה לא והתמונה היא שעדיין יש המון ייעודים שקבועים בתכנית המיתאר המחוזית הכללית שניתן למקם בהם גני אירועים, כל איזורי הפיתוח העירוני, הכפרי, איזורי התעסוקה, נופש מטרופוליני, איזורי נופש ופנאי, לאחר מסמך המדיניות הוספנו גם איזורי מוסדות, יש מספר מקומות שהם בעיקר שטחים פתוחים, איכותיים כמו חוף הים - - -

יהודה כהן: חוף הים?

סמדר אהרון נוחם: אזורים חקלאיים, איזורי נחל, שמלכתחילה רצינו לשמור עליהם כשטחים פתוחים ולא לאפשר בהם בניה אבל החרגנו.

סמדר אהרון נוחם: באיזור נחל וסביבותיו אפשר לקבוע מוקדים אבל זה אחרי תיכנון כולל, יש פה מגבלה של תיכנון כולל.

סמדר אהרון נוחם: דאגנו מיד להעביר מסמך מדיניות ולכוון את בעלי גני האירועים.

סמדר אהרון נוחם: החל מן השנה הזו אנחנו עוקבים אחרי גני האירועים שניגשו והגישו תכניות, הוועדה המחוזית -מאז שפירסמה את ההחלטה שלה דנה בכשלושים תכניות לגני אירועים, אישרה כמחצית מתוכן, חלק כבר ניתן להן תוקף, חלק נמצאות לקראת מתן תוקף, יש פעילות –ולצערנו, היא לא מסיבית מספיק כלומר, לא מוגשות מספיק תכניות כדי לטפל באותו גן שעומד ורוצה להסדיר את עצמו.

סמדר אהרון נוחם: אנחנו קיימנו גם ישיבות עם ההתאחדות אצלנו בלשכה, העמדנו לרשותם את ההכוונה, את עצמנו, לצערי התופעה היא קטנה מדי.

סמדר אהרון נוחם: בתופעה של ההסדרה היא קטנה מדי יחסית ויש לראות את התמונה כולה.

סמדר אהרון נוחם: היו אכן כתשעים גנים לא חוקיים וירדנו לחמישים וחמישה, לא כולם נהרסו כי חלק אושרו.

ליה שמטוב: לגבי השטחים הפתוחים, האם יש תכנית עתידית לפיה השטח יישאר שטח חקלאי לתמיד, או שיש מקרים שבהם כן יהיה אפשר לשנות יעוד לתיירות, למשל?

ליה שמטוב: האם אפשרי ששטחים פתוחים ישנו יעוד לבניית אולמות?

אהוד גבריאלי: אנחנו לא רשות תכנונית.

אהוד גבריאלי: אנחנו רשות קניינית.

אהוד גבריאלי: אנחנו לא עוסקים בתכנון אלא בקניין.

אהוד גבריאלי: אצלנו המחזיקים הם בעלי רשות שחוכרים את השטח.

אהוד גבריאלי: הנושא תיכנוני מטופל על ידי משרד הפנים ורשויות התכנון.

אהוד גבריאלי: לגבי שטחים פתוחים שניתן להגיש לגביהם תכנית להקמת גני אירועים - אנחנו בוחנים את זה מבחינה קניינית, ובודקים האם אותם חוכרים זכאים להשתמש בקרקע לדברים אחרים ולשימוש אחר ממה שניתן להם מלכתחילה.

אהוד גבריאלי: אם ניתנת למושב או לקיבוץ קרקע לעיבוד חקלאי והוא רוצה להפוך אותה לגן אירועים אנחנו בוחנים את המקרה לגופו, אם זה בתחום האפשרי או לא.

אהוד גבריאלי: עדיין, אנחנו לא עושים את התכנון.

סמדר אהרון נוחם: אדגים, הועלתה פה בעיה לפיה איזורי תעשיה מאושרים לא כוללים את הייעוד לאולמות אירועים וזה נכון לגבי תכניות ותיקות יותר אבל יש יוזמות חדשות כמו למשל אזור תעשיה שלם בפתח תקוה שלגביו הגישו תכנית שכוללת את היעוד הזה בכל תחום איזור התעשיה.

סמדר אהרון נוחם: לא צריך היה להגדיר לשם כך יעוד קרקע ספציפי כי זה הופיע בתכליות ניתן היה למקם את זה באישור.

יהודה כהן: הבעיה היא שהיא מדברת על רשות מקומית מסויימת שהחליטה ואילו אנחנו מדברים על תכנית ארצית, כמו שיש תמ"א ארצית.

יהודה כהן: כשאנחנו מדברים על תכנון ארצי –ואני לא מייצג את פתח תקוה או מקום ספציפי אחר אלא שבתכנית הארצית הכוללת, שיש בה סיווג "מטרופולין נופש וספורט" ולא מוגדרים בה אולמות אירועים ועליי לנחש מי כן נמצא שם ומי לא.

יהודה כהן: וזו השאלה שלי.

יהודה כהן: מהם הדברים הברורים?

יהודה כהן: במצב הקיים אני צריך לנחש בכל מקרה וזה מה שחסר בתכנית הארצית, כדי שאוכל להבין איפה כן אפשר לבנות אולם אירועים ואיפה לא.

יהודה כהן: את זה אין.

יהודה כהן: בשטח מטרופולין נופש וספורט לא קיים אולם אירועים, היה שם גן אירועים בכפר יקום, מול "האגם" שם השטח מסווג כ"מטרופולין נופש וספורט" וסגרו את האולם.

יהודה כהן: אמרו לו להגדיר את האולם כמסעדה ואז מותר לו לעשות אירועים אז למה לסובב את הדברים?

קריאה: מי אמר לו?

יהודה כהן: כך אמרו לו בתכנון.

יהודה כהן: הוא ביקש הגדרה שתכלול אותו בתוך "מטרופולין נופש וספורט" ואז נדע ששם מותר לעשות גן אירועים אבל זה לא כתוב.

סמדר אהרון נוחם: אמור להיות שם תכנון כולל ולא אמורה להיות שם בעיה.

יהודה כהן: לבתי מלון יש תכנונים אבל למה לאולמות אין?

יהודה כהן: אולם אינו חנות ואינו משרד.

יהודה כהן: האולם צורך שטח, חניה, חישוב מרחק מן העיר, צמוד דופן - ואת מכירה את הבעיות, אֲת גם מכירה את הבעיה שנוצרת ליד הנחל וגם שם יש את הבעיה הזו.

יהודה כהן: איפה בסוף מותר?

יהודה כהן: הדבר קשה לנו.

יהודה כהן: יש צורך למצוא הגדרה.

יהודה כהן: למה אין חשיבה ארצית לגבי אולמות וגני אירועים?

יהודה כהן: בואו נקח תכנית ארצית עם משרד הפנים, לא תכנית של מחוז מסוים אלא ארצית.

יהודה כהן: במחוז מסוים יש פרוטוקול ורשום היכן אסור אבל, "צמוד דופן" למשל, בכל ענין צמוד הדופן יש בעיה.

יהודה כהן: הקימו גן בהוד השרון שהוא צמוד ודופן ופתאום הוא סגור.

אהוד גבריאלי: כי הוא לא השלים את הליך הרשיון.

יהודה כהן: זאת אומרת שכל הבעיה היא שאין תכנון ארצי וחשיבה ארצית על ענף שהוא גדול.

יהודה כהן: אין צוות שעושה חשיבה ארצית.

יהודה כהן: בואו נחשוב פעם אחת, נקח את הנושא של אולמות אירועים ונראה מה אפשר לעשות.

יהודה כהן: את במחוז מרכז עושה תכנון מקומי בלי להתייחס לצפון או לדרום.

יהודה כהן: נצרת למשל עומדת לגדול, איפה התחום הזה, הרי פתאום יהיה שם לחץ.

יהודה כהן: בנו אולם ליד בית הקברות והוא נסגר, אמנם בגלל בעיה אחרת אבל עדיין, אין תכנון ארצי וחשיבה מקיפה לענף הזה, שהוא גדול ומקיף.

יהודה כהן: בואו נחשוב חשיבה ארצית כוללת.

יהודה כהן: ומותר לחשוב.

יהודה כהן: אולי הועדה פה תיזום.

יהודה כהן: ועדה מקומית לא מתמודדת עם שיקול ארצי כמו שמשרד הפנים יכול או כמו שהרשות התכנונית יכולה.

יהודה כהן: בכל פעם שיש משהו צריך להתייחס לגוף אחר ואין התייחסות ארצית לגבי הענף שלנו.

יהודה כהן: ולא מדובר רק על אולם במקום כזה או אחר אלא על פריסה ארצית של הענין כולו.

יאיר פינס: אין לי מה להוסיף מעבר למה שנציגי משרדי הממשלה אמרו.

עמית גופר: לגבי מה יהודה כהן על כך שאין מינוף, מינוף הוא לא התפקיד של משרדי הממשלה.

יהודה כהן: אז של מי?

יהודה כהן: מי מעודד אותנו?

יהודה כהן: כשאתה רוצה תיירות אז אתה מעודד תיירות, משרד החקלאות מעודד חקלאות ומשרד השיכון מעודד בנייה ולמה לא אותנו?

יהודה כהן: משרדי הממשלה כן מעודדים ענפים אז עכשיו אתה אומר שזה לא התפקיד שלכם?

יהודה כהן: מה גם שאנחנו ענף שתורם למדינה והמחזור הכספי שלו גדול.

ליה שמטוב: הנושא אכן מורכב והוא גם די חדש.

ליה שמטוב: הענף גדל משנה לשנה ואכן צריכים לחשוב על הדברים שהרי ככל שיעבור יותר זמן יצמחו אולמות נוספים שאינם חוקיים ושוב נחזור לנקודת ההתחלה.

ליה שמטוב: מה גם שהאכיפה עולה רבות.

ליה שמטוב: הועדה מבקשת ממשרד הפנים לבחון את ההוספה של הענף לסיווג המתאים לגני אירועים ואולמי שמחות.

ליה שמטוב: עלתה הדרישה לכך וצריך לבחון את הענין בשנית ולבדוק הקצאות של קרקע, לאו דוקא קרקע חקלאית אבל קרקעות שהן בתוך היישובים, על מנת שיבנו את אולמי האירועים באישור בלי אילתורים.

ליה שמטוב: הרי מי שמשקיע רוצה את האולם מתפקד לטווח ארוך, הרי זו פרנסה, מה גם שהאולמות נותנים פרנסה לאנשים רבים.

ליה שמטוב: תודה רבה לכם.