ועדת הכלכלה, כנסת 18, פרוטוקול מספר 589, 2011-07-20 08:30

כרמל שאמה-הכהן: בוקר טוב.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת הכלכלה הראשונה להיום.

כרמל שאמה-הכהן: על סדר היום הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מספר 31) (מדבקת אחריות), התשע"א-2011, של חברת הכנסת דליה איציק וכרמל שאמה (פ/2921).

כרמל שאמה-הכהן: סיימנו הכנה לקריאה ראשונה והצעת החוק עברה בקריאה ראשונה ב-11 ליולי השנה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו פותחים ישיבה ראשונה בהכנה לקריאה שנייה ושלישית.

כרמל שאמה-הכהן: בבקשה, חברת הכנסת איציק.

דליה איציק: בוקר טוב, חברים, בוקר טוב, אדוני יושב ראש הוועדה, בוקר טוב, חבריי חברי הכנסת.

דליה איציק: אני יודעת שמרבית

דליה איציק: כם באים להסביר לי כמה זה קשה ואת זה עוד לא פתרנו והמון המון שאלות שבטח באמת התעוררו במשך הזמן, אנחנו פה, אנחנו לא בורחים.

דליה איציק: זה מסוג הדברים שגם תוך כדי הליכה יתקיימו.

דליה איציק: אני רוצה לספר לכם על חוק הפיקדון, שהייתי שותפה לו כשהייתי שרת איכות הסביבה, ואפילו אני רוצה לספר לכם על חוק החזרת המוצרים.

דליה איציק: לא היה אחד שלא אמר לי 'הישראלי ירמה', 'הישראלי ישקר', 'היא תלבש את השמלה לחתונה והיא תבוא אחרי החתונה ותחזיר את השמלה'.

דליה איציק: בישראל אין אנשים יותר משקרים מאשר באמריקה, בכל מקום יש כנראה אותם אנשים משקרים.

דליה איציק: אני איש חינוך, אני מאמינה בחינוך, אני מאמינה שצריך התמדה, זה קורה פעם, פעמיים, מי שמותש ראשון, גם מוכרע ראשון.

דליה איציק: אנחנו לא מתכוונים להיות מותשים.

דליה איציק: אנחנו נלמד את הדברים.

דליה איציק: אני יודעת שיושב הראש נחוש להעביר את ההצעה הזאת עוד לפני הפגרה, אנחנו נלמד אותה, כמו אומרת היועצת המשפטית, אנחנו נאפשר לשר זמן היערכות, נאפשר למשרד, בזמן ההיערכות הזה נלמד הרבה מאוד דברים, אנחנו פתוחים, בוודאי יתעוררו הרבה מאוד בעיות, חלקן אמיתיות.

דליה איציק: אני רוצה לספר לכם סיפור מאתמול.

דליה איציק: הבן שלי אתמול מצלצל אליי ואומר לי 'אמא, שיחקת אותה', אני אומרת לו 'מה?' הוא אומר 'הייתי צריך לקנות איזה משהו, הלכתי למוכרת, היא לא מזהה, לא שאלה עוד את שמי, עוד לא דיברתי בכלל, אמרתי לה, גברתי, אם אני קונה, האם אני יכול להחזיר את המוצר?', היא אומרת לו, 'בוודאי, בוודאי', 'היא לא התווכחה איתי, היא לא כלום'.

דליה איציק: אמרתי לו, 'אתה רואה?

דליה איציק: אמרת לי שזה לא יעבוד וזה לא זה.

דליה איציק: מאיפה הייאוש שלך?

דליה איציק: אתה בחור צעיר'.

דליה איציק: לכן אני אומרת לכם, בלי ייאוש, אנחנו גם לא מתכוונים להתייאש פה.

דליה איציק: אז בואו נלך יחד על הדבר הזה, נראה מה אפשר לתקן, מאפשרים לשר לתקן את כל הדברים הללו, משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ער לעניין הזה, השר יודע את זה, הוא גם נתן את ברכתו ואני מציעה שנצא לדרך.

דליה איציק: ואף על פי כן אנחנו כאן.

כרמל שאמה-הכהן: כן, בבקשה?

דני פיקובסקי: אני מחברת ניופאן.

דני פיקובסקי: אני רוצה לשאול שאלה, מה כל כך בוער?

דני פיקובסקי: למה הלחץ הזה לגמור את זה תוך שבוע, שבועיים, עד הפגרה?

דני פיקובסקי: למה הלחץ?

כרמל שאמה-הכהן: מה בוער לך לדחות את זה?

דני פיקובסקי: כי יש לנו הרבה סוגיות שעדיין לא פתורות.

כרמל שאמה-הכהן: אבל בגלל זה התכנסנו, אחרת היינו מעבירים את זה ישר למליאה.

דני פיקובסקי: אני לא חושב שנסגור את זה פה, אני אשמח מאוד אם כן.

כרמל שאמה-הכהן: אין מקום אחר.

דני פיקובסקי: אבל אני שואל, למה כל כך ממהרים עם החוק הזה?

דני פיקובסקי: היו"ר כרמל שאמה: לא ממהרים, מתקדמים.

דני פיקובסקי: מה כל כך דחוף?

דני פיקובסקי: מה יקרה אם זה יידחה עוד שלושה חודשים?

דליה איציק: אני אשיב לך.

דליה איציק: אני הייתי שרת התעשייה והמסחר, אתה יודע?

דליה איציק: זה מסוג הדברים שזו בושה גם לי, זה מסוג הדברים שזה כל כך ברור שלא ברור למה זה לא נעשה עד עכשיו.

דליה איציק: עכשיו שואל אותך, בצדק, היושב ראש, מה בוער לך?

דליה איציק: מה זאת אומרת למה?

דליה איציק: תגיד לנו מה הבעיה, נלמד, אולי אתה תגיד לנו איזה דבר שיפיל אותנו מהכיסא, ונגיד 'אוי, איזה חסרי אחריות אנחנו'.

דליה איציק: זה יכול להיות, אנחנו פתוחים, אבל ההבדל בינינו זה שאנחנו יושבים פה הרבה מאוד שנים, כמו שאתה רואה על השיער הלבן שלי והצבוע וכולי, אני למדת ניסיון, אין פעם אחת שלא הסבירו לי איך זה לא הולך, הסברתי את זה, 'זה לא יילך, חבל על הזמן', וככה וככה---

כרמל שאמה-הכהן: זה יתגלגל על הצרכן.

דני פיקובסקי: אני לא טענתי את זה, אגב.

דני פיקובסקי: אני לא טענתי שזה לא יילך, שזה לא טוב, ש... יש בעיות טכניות לוגיסטיות.

דליה איציק: בבקשה, תגיד.

דני פיקובסקי: שאנחנו ננסה לפתור אותן פה.

דליה איציק: תגיד.

דני פיקובסקי: אני מקווה שכן נצליח לפתור אותן פה ובמידה שלא, אני רוצה לשאול אם אתם תהיו פתוחים, במידה שלא כל הסוגיות ייסגרו פה היום, יהיו שאלות נוספות---

כרמל שאמה-הכהן: זו שאלה בכלל?

דני פיקובסקי: כן, זו שאלה.

כרמל שאמה-הכהן: מבחינתנו לא.

דני פיקובסקי: האם תהיו פתוחים לתת לנו אורכה נוספת, אם זה לא ייסגר פה היום.

כרמל שאמה-הכהן: אני אומר, מבחינתנו זו לא שאלה.

כרמל שאמה-הכהן: אם יש סוגיות שנשארות פתוחות, אנחנו לא מתקדמים.

דני פיקובסקי: אוקי.

כרמל שאמה-הכהן: השאלה מה משקל הסוגיות ומה משמעותן.

דני פיקובסקי: בסדר גמור.

רז הילמן: אני רק רוצה להתייחס לנושא ש---

דליה איציק: זה אתה התקשרת אליי השבוע?

רז הילמן: כן, אנחנו ביקשנו לדחות את הדיון הזה כדי שנסיים את עבודת המטה.

דליה איציק: אמרתי לך שתחזור בערב, למה לא חזרת?

דליה איציק: זה יפה?

רז הילמן: חזרתי והעוזר שלך הודיע לי חד משמעית---

דליה איציק: אתה התקשרת לטלפון האישי שלי, אמרת לי 'אני אחזור בערב', למה לא חזרת?

רז הילמן: חזרתי, הוא אמר שאת עסוקה והוא אמר שאת לא תהיי מוכנה לדחות את הדיון ושאין על מה לדבר.

רז הילמן: כך אמר העוזר.

דליה איציק: כך אמר העוזר?

דליה איציק: הוא ידע שאתה כזה נחמד וככה הוא אמר?

דליה איציק: אני מתנצלת, באמת, כי חיכיתי לטלפון שלך והוא אפילו לא אמר לי.

רז הילמן: אני רוצה להתייחס לנושא שזו הצעת חוק שבאמת איך לא חשבנו עליה קודם ובאמת זה מתבקש.

רז הילמן: ישראל ייחודית בחגיגה הצרכנית שלה, היא הולכת בהרבה מאוד מקומות לחדשנות וגם בעניין הזה את לא תופתעי לשמוע שאין מדינה נוספת בעולם שחייבה את המדבקות.

רז הילמן: בסופו של דבר, כמו שאתם אומרים, מגיעים לפתרונות ובסוף הדברים מסתדרים, אבל בדרך נוספות עלויות שמועמסות על המוצרים, זה חוק ועוד חוק ועוד חוק, והחוק הזה במיוחד עובר בצורה מהירה בצורה קיצונית.

רז הילמן: לצערי זה לא הספיק לנו בשביל אפילו לנתח את כל הבעיות.

רז הילמן: חלק מהבעיות העלינו ואנחנו מנסים למצוא להן פתרונות, לחלקן מצאנו ולחלקן לא, אבל אני בטוח שיש גם דברים שעוד לא חשבנו עליהם.

רז הילמן: בגלל שהכל קורה כל כך מהר, אני בטוח שיש דברים שעוד לא חשבנו עליהם.

רז הילמן: גם אם נתייחס לסוגי מוצרים, יש מוצרים, אני חושב עכשיו על מזגנים גדולים, כאלה מתועלים, שאתם רואים כאן, איפה ישימו את המדבקה במזגן כזה?

דליה איציק: מה הבעיה?

רז הילמן: שעונים, מוצרים קטנים.

דליה איציק: מה הבעיה במזגן?

רז הילמן: איפה תשימי את זה?

דליה איציק: דוגמה הכי גרועה הבאת.

רז הילמן: איפה תשימו את זה?

רז הילמן: מזגן כזה, לא מזגן עילי, מזגן שהוא מתועל.

כרמל שאמה-הכהן: יש מקום ששם זה המנוע, המדחס.

רז הילמן: למעלה, על הגג?

כרמל שאמה-הכהן: לא על הגג, איפה שהאוויר החוזר נכנס.

רז הילמן: זה למעלה.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא על הגג.

רז הילמן: זה למעלה על הגג, ולך תדע איפה זה ומי יסתכל.

קריאה: כל המטרה להקל על הצרכן לראות מתי האחריות פגה ואם אתה תשים את זה באיזה חור וזה, אז הסיכוי ש---

דליה איציק: אז מאוד יכול להיות שאתה הבאת דוגמה כל כך גרועה, כי השר יחליט למשל שאת זה הוא יפטור, נגיד.

רז הילמן: הכוונה שלי לא היתה שנתחיל לדון במזגנים, אלא להגיד---

דליה איציק: תביא דוגמה שהיא באמת יום יומית.

רז הילמן: לא, הכוונה שלי לא היתה שנתחיל לדון במזגנים.

רז הילמן: יש באותו אופן גם מכשירים קטנים כמו שעונים ומצלמות.

דליה איציק: כיריים זה נורא פשוט.

עמי סיני: איפה?

עמי סיני: ואז כשצרכן יצטרך, הוא יצטרך להרים את הכיריים.

דליה איציק: לא, הוא לא יצטרך, הוא יתכופף ויסתכל, מה הסיפור?

דליה איציק: לי יש כיריים שבמקרה יש עליהם את התאריך, הטבעה, אתה רוצה שאני אראה לך?

עמי סיני: אני חושב שלהוציא כיריים צריך בעל מקצוע וצרכן מן השורה---

דליה איציק: אז אני אומרת לך שלי יש כיריים שעליהם מוטבע תאריך.

דליה איציק: במקרה.

כרמל שאמה-הכהן: דרך אגב, הדבקת המדבקה מונעת גם תעודת אחריות פיזית ביד?

אתי בנדלר: ודאי שלא.

כרמל שאמה-הכהן: לא מונעת.

כרמל שאמה-הכהן: כל מי שיש לו ספק ודואג לצרכנים שלו כמו שאנחנו רוצים שהוא ידאג, ייתן גם תעודה ביד.

כרמל שאמה-הכהן: אם יש בעיה שדואגים שהוא יתכופף יותר מדי, או שהוא יצטרך לטפס יותר מדי, יש לו גם תעודה.

דליה איציק: נכון, כי זה נראה כאילו אתם ממש דואגים שחס וחלילה הם לא יתכופפו או משהו.

דני פיקובסקי: אם יש תעודה והיא תקפה ואפשר להסתכל עליה, למה צריך את המדבקה?

כרמל שאמה-הכהן: לא, אנחנו בעד המדבקה.

כרמל שאמה-הכהן: אמרנו שהמדבקה לא מונעת גם את התעודה הרגילה, למי שרוצה להיות סגור מכל הצדדים.

כרמל שאמה-הכהן: הובעה פה דאגה מסביב לשולחן, מה יקרה מתחת לכיריים או מה יקרה על מזגן גבוה, אז יכול להיות שהמדבקה שם תהיה אולי פחות נגישה, אבל היא עדיין תבטיח שזה...

אתי בנדלר: הרעיון הוא שלצרכן לא תהיה חובה להמציא, להראות את תעודת האחריות, ודאי לא עם החשבונית הצמודה אליה, שזה תנאי שאתם מוסיפים לתעודות האחריות, שאינני בטוחה שיש לו תוקף משפטי.

אתי בנדלר: מכל מקום שלצרכן תהיה האפשרות או להראות את המדבקה, או את תעודת האחריות.

אתי בנדלר: זאת אומרת אם זה באמת נניח מודבק במקום שהוא צריך לטפס על סולם גבוה, יהיה לו יותר נוח להראות את תעודת האחריות שהוא שמר בצורה מסודרת, אז הוא יראה את תעודת האחריות.

אתי בנדלר: אבל אם הוא בא עם המצנם לתיקון והוא לא יודע איפה תעודת האחריות ויש על המצנם את המדבקה, אז יסתפקו בכך.

דני פיקובסקי: יש פה כמה סוגיות.

דני פיקובסקי: יש מוצרים שהמתקינים של היבואנים מגיעים לבית הלקוח ומתקינים את המוצר.

דני פיקובסקי: עם המוצרים האלה אין לנו בעיה בכלל, הטכנאי יגיע, המתקין יגיע, ישים את המדבקה וירשום את מועד תום תקופת האחריות.

דני פיקובסקי: עם זה אין לנו בעיה.

דני פיקובסקי: יש מוצרים שאתה מוכר למשל לרשת השקם, או לאל"מ, לצורך העניין, אני לא יודע אם יש פה נציגים של שקם, אבל לצורך העניין, השקם קונה מקררים ומניח אותם במחסן שלו באיזה שהוא מקום, אני כצרכן נכנס לסניף שקם בכפר סבא וקונה מקרר.

דני פיקובסקי: המקרר מגיע מהמרלוג של השקם, שהוא כבר יד שנייה ומביא אותו איזה שהוא מוביל, קבלן חוץ בכלל, ששכרו את שירותיו ועכשיו הוא בא אליי הביתה עם המקרר, ועכשיו מתחיל סיפור המדבקה.

דני פיקובסקי: מה קורה עם זה?

כרמל שאמה-הכהן: מה הבעיה?

דני פיקובסקי: מי מדביק את המדבקה?

כרמל שאמה-הכהן: איך מסרת תעודה עד היום?

דני פיקובסקי: בתוך המקרר.

כרמל שאמה-הכהן: שים את המדבקה בתוך המקרר.

דני פיקובסקי: בסדר, אוקי.

דני פיקובסקי: אני צריך לרשום על המדבקה עכשיו את תום תקופת האחריות.

כרמל שאמה-הכהן: איך רשמת תאריך על התעודה?

דני פיקובסקי: זה העניין, שלא רושמים.

דני פיקובסקי: אף אחד לא רושם.

כרמל שאמה-הכהן: אז גם פה אתה לא צריך לרשום.

דני פיקובסקי: אז יבוא אליי צרכן עם מדבקה ריקה, או בלי מדבקה בכלל, מה אני עושה איתו?

אתי בנדלר: זה לא תקין.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא היה תקין גם קודם.

חנה טירי: זה לא היה תקין גם קודם.

חנה טירי: היום לפי התקנות---

דליה איציק: הנה, אתה רואה?

דליה איציק: בהזדמנות חגיגית זו אנחנו גם מתקנים את מה שלא תיקנתם עד עכשיו.

דני פיקובסקי: בסדר, עכשיו אני שואל מי מדביק את המדבקה.

דני פיקובסקי: הנהג, בסדר?

אתי בנדלר: אם נחזור לתעודת האחריות, העובדה שיש תעודת אחריות ריקה מתוכן בתוך המקרר איננה תקינה, איננה עונה לדרישות הדין.

דני פיקובסקי: האם המדבקה מחפה על זה באיזה שהיא צורה?

כרמל שאמה-הכהן: לא, אם מישהו לא ירצה לרשום תאריך, הוא עבר עברה.

אתי בנדלר: ודאי שלא, התאריך צריך להיות גם כאן וגם כאן.

כרמל שאמה-הכהן: הוא לא היה בסדר גם לפני החוק הזה והוא לא יהיה בסדר אחרי החוק הזה.

דליה איציק: אני בחיים לא קניתי מכשיר שעליו היה גם התאריך.

דליה איציק: בחיים, אף פעם.

דני פיקובסקי: אז מה היתרון של המדבקה אם כך?

דני פיקובסקי: אם התעודה לא בסדר ובמקומה באה המדבקה, המדבקה, גם לא ימלאו אותה, מסיבות כאלה ואחרות---

כרמל שאמה-הכהן: יש בעיה של אי מילוי תאריך, היא לא קשורה לעניין הזה, צריך לראות איך לטפל בה.

כרמל שאמה-הכהן: היתרון במדבקה על התעודה כשהתאריך מלא בשתיהן.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו מעדיפים מדבקה, המצנם, הדוגמה הכי טובה, אני בא בבוקר, רוצה להכין לי צנים ואני רואה שהוא לא עובד, אני כבר לא זוכר מתי קניתי אותו, אני לא זוכר שבכלל יש עליו אחריות, רוב האנשים לא מודעים לדברים האלה, אני עושה ככה, או אני מסובב אותו ואני יודע.

כרמל שאמה-הכהן: כמו שבפלאפון שמתקלקל, אז אני רואה את המדבקה על---

דני פיקובסקי: הטלפון זה לא דוגמה טובה, כי פלאפון אתה יכול לקנות רק באורנג', רק בסניפים של אורנג', רק מול נציג אורנג' ולא בשום מקום אחר.

כרמל שאמה-הכהן: אני מדבר על המודעות שלי לגבי אחריות.

זאב דוננפלד: יש נקודה שצריך להבין אותה שהמדבקה לא פותרת, ואם אנחנו עושים משהו שהוא לא פותר...

זאב דוננפלד: בעצם מה שקורה זה לא תקופת האחריות אלא משך האחריות ומועד הרכישה.

זאב דוננפלד: המדבקה לא נותנת לנו מענה על מועד הרכישה בגלל המורכבות של כל התהליך, כי המכשירים נרכשים אצל כל מיני גורמים, או מהיבואן, או ממפיץ או מאיזה שהיא רשת והתאריך לא יקבל מענה במדבקה כמו שהוא לא מקבל אותו היום בתעודת האחריות.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו אולי נוסיף סעיף שמדבקה ללא תאריך, התאריך לא נפסקת.

זאב דוננפלד: אבל אם אנחנו עושים משהו, בסופו של דבר אנחנו צריכים לבחון את זה מול היתרונות והחסרונות של כל דבר.

זאב דוננפלד: היתרונות הם ברורים, הלקוח מסתכל, הוא רואה שיש לו אחריות, הוא יודע את משך האחריות, אבל משך האחריות הוא פועל יוצא של תאריך הרכישה.

זאב דוננפלד: בנקודה הזאת אין לנו מענה, לא בשיטה א' ולא בשיטה ב'.

זאב דוננפלד: לכן כשאנחנו עוברים לשיטה נוספת, אנחנו צריכים לראות איזה תועלת אנחנו מפיקים ממנה ואם אנחנו לא מפיקים ממנה תועלת, לא כדאי לאמץ אותה, כי ההוצאות הן כל כך גדולות שאנחנו לא מקבלים שום תמורה.

דליה איציק: אתם לא מפיקים תועלת, אתם כנראה תפיקו רק נזק כי זה יעשה לכם כאב ראש.

דליה איציק: אנחנו ערים לזה.

זאב דוננפלד: לא, אם הצרכן יפיק מזה תועלת, אז אנחנו נשתף פעולה.

דליה איציק: אז אני אומרת לך ואתה גם יודע שהצרכן יפיק מזה תועלת, כי כל מוצרי החשמל שאני קניתי בימי חיי והם רבים, כי אני כבר אישה קשישה, ואני לא זוכרת פעם אחת שמישהו מכר לי כשכתוב התאריך.

דליה איציק: ואני לא זוכרת פעם אחת שהתקלקל לי מכשיר ומצאתי את התעודה, כי אף פעם לא מצאתי, אף פעם לא מילאתי, כי אתם בטח לא מילאתם.

דני פיקובסקי: אז מה את מצפה שיקרה עכשיו בעצם?

זאב דוננפלד: אני מצפה שתהיה המדבקה, בדיוק כמו שאמר היושב ראש, ושתהיה גם תעודה.

דני פיקובסקי: אבל אם לא ממלאים את התעודה, למה שימלאו את המדבקה?

דני פיקובסקי: איך זה משלים זה את זה, איך זה בא לפתור את הבעיה הזאת?

דני פיקובסקי: אני לא מבין.

דליה איציק: תעודת האחריות לא פתורה, אנחנו צריכים את שניהם.

דני פיקובסקי: כן, אבל חברת הכנסת דליה איציק, אם לא ימלאו לא את המדבקה---

דליה איציק: למה שלא ימלאו?

דני פיקובסקי: למה שלא ימלאו את התעודה?

דליה איציק: מי לא ימלאו?

דני פיקובסקי: המוכרן, הלקוח--- דליה איציק זה עילה לפיצוי עונשי.

דני פיקובסקי: עד עכשיו זה לא היה והיום אתם תכניסו את זה למודעות.

דני פיקובסקי: חברים, אין דרך, הפור נפל, אתם תבואו אלינו עם פתרונות יצירתיים כי אנחנו---

דני פיקובסקי: אז בשביל מה אנחנו פה בכלל אם הפור נפל?

דליה איציק: אני לא יושבת הראש ואני לא הזמנתי, אם אתה מרגיש שבשביל מה אתה פה, אני אומרת לך...

דליה איציק: אני מציעה לך שתבוא אליי אחרת, שאתה תביא לי לא את זה, בזה הפור נפל, תהיינה מדבקות, עכשיו תגידו לנו במה אתם הייתם חושבים שאפשר לשחרר.

דליה איציק: יושבת פה נציגה של שר התעשייה, המסחר והתעסוקה, ושר התעשייה, המסחר והתעסוקה ער לעניין הזה וגם מאוד תומך בזה, יחד עם זה יש באמת בעיות אובייקטיביות.

כרמל שאמה-הכהן: ונתנו לשר סמכויות.

דליה איציק: אנחנו נותנים לו סמכויות---

דני פיקובסקי: אז אדון רז הנחמד ביקש קודם זמן, זה מה שאנחנו מבקשים.

דני פיקובסקי: אנחנו לא ערוכים עדיין להציג בפניכם את כל הבעיות האמיתיות שלנו.

דליה איציק: יש לכם תחולה.

דליה איציק: היועצת המשפטית נתנה גם לעניין הזה פתרון.

אתי בנדלר: הוועדה תדון במתי תהיה התחולה, אבל הרעיון הוא לתת זמן היערכות מספיק כדי למצוא פתרון, לא רק למצוא פתרון לכל הבעיות, אלא להביא את כל הבעיות בפני שר התעשייה, המסחר והתעסוקה, כדי ששר התעשייה, המסחר והתעסוקה ישקול את כל ההערות שלכם ויחליט מה לעגן בתקנות, לרבות בתקנות שפוטרות סוגי מוצרים שונים.

רז הילמן: לשר התעשייה, המסחר והתעסוקה לא ניתנו סמכויות לעשות הכל.

רז הילמן: ניתנו לו סמכויות לדברים מאוד מוגדרים.

אתי בנדלר: הוועדה עוד לא התחילה לקרוא את הסעיפים, אבל אם אתה חושב שראוי להרחיב את סמכותו של השר, זו הערה עניינית חשובה.

רז הילמן: בהחלט.

רז הילמן: אנחנו חושבים שהיה הכי נכון להפוך את זה לחוק מסמיך וששר התעשייה, המסחר והתעסוקה יבחן את הנושא לעומק ויוציא תקנות.

רז הילמן: אני חושב שאת זה יהיה אפשר לאשר גם היום.

אתי בנדלר: אתה מציע להפוך את החוק לחוק מסמיך שאם השר יקבע הוראות---

רז הילמן: לא אם, להטיל על השר לקבוע הוראות.

אתי בנדלר: זה לא הולך ככה.

אתי בנדלר: המחוקקים לצורך העניין רוצים לקבוע את העיקרון בחוק, להטיל את החובה בחוק ולאפשר לשר לקבוע הוראות ופטורים ולא ההיפך.

כרמל שאמה-הכהן: חברת פלאפון בבקשה, גב' יוליה מרוז.

יוליה מרוז: אני רוצה להתחיל מזה שקודם כל אנחנו באים עם פתרון יצירתי, שתיכף אני אפרט אותו ואנחנו לא מתנגדים למדבקה כי אנחנו מבינים גם את מטרת ההצעה שבעיקר רוצה להשיג את הזמינות של המידע בדבר האחריות בידי הצרכן.

יוליה מרוז: אגב, בפלאפון היום, ויכול להיות שבסלולר בכלל, היום, כשצרכן בא לממש אחריות, לא דורשים ממנו הצגת תעודה.

יוליה מרוז: הנושא הזה מנוהל במערכות המחשוב שלנו, במערכות המידע שלנו ובעצם אנחנו מסתמכים על המידע, הן מועד הרכישה והן תקופת האחריות, על סמך מה שכתוב במערכות.

לאה ורון: כן, אבל לצרכן אין ביקורת.

לאה ורון: זאת אומרת, גם פה הוא צריך להסתמך על הנתונים מחברת הטלפון הסלולרית כדי ל...

לאה ורון: זה אורים ותומים.

יוליה מרוז: ולכן התחלתי בזה שאמרתי שאנחנו מבינים את התכלית, את המטרה של אותה הצעה, שזה צריך להיות מידע זמין שמקשר אותו לתנאים בכל רגע נתון.

יוליה מרוז: מה שקורה היום במכשירים של ציוד הקצה הסלולרי, ואני מניחה שהפתרון שאני אדבר עליו עכשיו יכול לתפוס גם לגבי תחומים נוספים---

כרמל שאמה-הכהן: לכי לפתרון.

יוליה מרוז: הפתרון מדבר על כך שעל המכשיר יש היום מספר סריאלי, או איזה שהוא מספר זיהוי חד חד ערכי.

יוליה מרוז: אם אנחנו נוכל להשתמש במספר הזיהוי הזה על מנת לקשר את הלקוח בכל רגע נתון למידע על האחריות שלו, זה בעצם פותר הרבה בעיות לוגיסטיות.

יוליה מרוז: למה אני מתכוונת?

יוליה מרוז: המספר מופיע על כל מכשיר, על כל המכשירים הוא מופיע ממש באופן פיזי, על מכשיר כמו אייפון הוא מופיע בתוך ההגדרות בתפריט.

יוליה מרוז: אנחנו רוצים להציע ערוצי תקשורת ללקוח שגם באתר האינטרנט שלנו וגם זה יכול להיות באמצעות IVR, באמצעות התקשרות למספר טלפון, ששם הוא יזין את המספר שמופיע לו כאמור תמיד במכשיר והוא יוכל לשמוע מה היה מועד הרכישה, מה תקופת האחריות ומתי היא מסתיימת.

דני פיקובסקי: אבל זה רעיון שטוב רק לחברות סלולר.

דני פיקובסקי: אני גם אסביר למה.

יוליה מרוז: כמובן שניתן לתת את השירות הזה בחינם.

כרמל שאמה-הכהן: לחברות הטלפונים יש לנו אולי הצעה אחרת.

כרמל שאמה-הכהן: אתם שולחים כל חודש חשבונית, נקבע לכם חובה לציין על החשבונית את מועד האחריות.

כרמל שאמה-הכהן: פשוט מאוד, יש לכם קשר רציף עם הלקוח, בניגוד למקררים.

יוליה מרוז: זה בדיוק העניין, שהזיהוי חד חד ערכי אל מול המכשיר, לא אל מול הלקוח.

יוליה מרוז: הרי המספר האלקטרוני הזה נמצא על המכשירים, המכשירים עוברים ידיים גם בתוך המשפחה וגם בין הצרכנים בכלל.

יוליה מרוז: אם אני אבנה את המעקב במערכות שלי אחרי המכשירים ועל הבסיס הזה אני אשלח את ההודעה בחשבונית, בהרבה מאוד מקרים היא תגיע ללקוח לא רלוונטי.

כרמל שאמה-הכהן: את יודעת בכל זמן נתון, לפחות מה שאדם מעדכן אצלך, איזה מכשיר משויך לאיזה קו.

יוליה מרוז: לא.

יוליה מרוז: כי זה יכול להיות רשום על לקוח א', אבל בפועל לקוח אחר בכלל, מנוי אחר בתוך המשפחה, משתמש במכשיר.

כרמל שאמה-הכהן: את לא אחראית שהוא העביר.

כרמל שאמה-הכהן: אם אני עכשיו קונה מקרר ומעביר אותו לבת דודה שלי, אז---

יוליה מרוז: אבל אין ספק שזה יכול ליצור הרבה בלבול.

יוליה מרוז: בגלל שאין שיוך פרסונלי ללקוח, אז אתה בעצם שולח הודעות בהרבה מאוד---

דליה איציק: יש שיוך פרסונלי ללקוח.

יוליה מרוז: למכשיר.

יוליה מרוז: האחריות מבחינתי צמודה למכשיר.

דליה איציק: כשאת מעבירה את המכשיר למישהו אחר זה משהו אחר.

יוליה מרוז: אני לא מבינה את היתרון של הפתרון הזה אל מול הפתרון שאני מציעה, שאז מי שמחזיק ביד את המכשיר, גם אם הוא מנוי אחר ושונה מהלקוח שרכש את המכשיר במקור, מי שמחזיק אותו ביד ופיזית רואה את המספר ומתקשר לפי המספר הזה, לאותו IVR, או שהוא פונה לאתר האינטרנט ומקיש את המספר, מקבל לגבי אותו מכשיר שהוא מחזיק ביד בדיוק את הפרטים של האחריות.

דליה איציק: אני הייתי שרת התקשורת גם, אין לי מושג שבכלל יש מספר מכשיר ועל פי מספר המכשיר אני יודעת שזה זה, כי אתם גם לא תעשו הסברה---

יוליה מרוז: אני אצטרך ליידע ולפרסם.

דליה איציק: נכון, אבל אתם לא תעשו הסברה כי זה לא באינטרס שלכם---

כרמל שאמה-הכהן: יצא לך לשמוע את הדוגמאות שנותן שר התקשורת בנאומים שלו על המשתמשת המבוגרת?

כרמל שאמה-הכהן: שמעתם את זה?

כרמל שאמה-הכהן: אז היא היתה עוד עדינה, שאומרים 'תלחצי 1 אם את רוצה שירות', והיא נוסעת באוטובוס ואז אומרים 'מכמונת מהירות לפנייך'.

כרמל שאמה-הכהן: אז היא היתה עדינה.

יוליה מרוז: אז היא יכולה להתקשר אליי בדרך המסורתית, הפשוטה, בטלפון, ולקבל את התשובה לכל שאלה שהיא תשאל.

כרמל שאמה-הכהן: אני עדיין לא הבנתי מה המניעה מבחינת

כרמל שאמה-הכהן: כם לרשום על החשבונית.

יוליה מרוז: זה מה אני מסבירה, שאני פשוט אשלח הרבה מאוד הודעות ללקוחות שאינם רלוונטיים.

רז הילמן: אני רוצה רגע להדגיש את ההבדל בין מפעילים סלולריים לבין המוצרים האחרים.

רז הילמן: ערוצי ההפצה של המפעילים באמת שולטים בערוצי ההפצה ולכן הכל אצלם במערכות המחשוב ונוח להם להיות בשליטה ובאמת זה קל להם, וזה באמת מנגנון שיהיה מאוד יעיל למוצרים האלה, אבל---

דליה איציק: רז, המנגנון לא יעיל.

דליה איציק: אני שנים לא הצלחתי אפילו... אני לא מצליחה לקרוא אפילו את החשבון שלהם, אז על מה אתה מדבר?

דליה איציק: אני אגיד לך מה אני מצליחה, תמיד את השורה התחתונה ואיכשהו זה מגיע לסכומים, אלוהים ישמור.

דליה איציק: אמנם אומרים שהורידו את המחירים וזה וככה, אני בחשבונות שלי, אני רוצה להגיד לך, המשפחה שלי, ואני מתארת לעצמי שהיא מייצגת את עם ישראל, מזעזע החשבונות שלהם.

דליה איציק: אז דבר בשמך.

רז הילמן: אני בתור צרכן הייתי מעדיף שאני יודע שזה מופיע במחשב ואני לא צריך לפחוד שהמדבקה תימחק או תאבד או תיפול.

רז הילמן: אבל לא חשוב, כי זה באמת לא העניין.

לאה ורון: אבל זה מול המחשב שלהם, לא במחשב שלך.

רז הילמן: זה בסדר לי, ושאני יכול בכל רגע נתון לבדוק באינטרנט, זה נשמע לי רעיון דווקא טוב, אבל ערוצי הפצה במוצרים האחרים הם שונים, ואני חושב שזה שונים לטובה.

רז הילמן: מבחינת התחרות בשוק, השוק של מוצרי החשמל לבית זה שוק משוכלל, יש תחרות טובה, יש עלויות זולות בזכות זה ואם אנחנו נגיע למצב שבו היבואנים צריכים לשלוט בערוצי ההפצה שלהם ולדעת בכל רגע נתון איזה מכשיר נמכר למי ומתי, כי כך הם יוכלו באמת לנהל את שירות הלקוחות שלהם כמו שצריך, אנחנו ניצור פה ריכוזיות רק בגלל עצם העניין הזה.

רז הילמן: היום השוק עובד בצורה כזאת שיבואן מביא את המוצרים לארץ, חלק לא משמעותי הוא משווק בעצמו והרבה מאוד מהמוצרים משווקים לסיטונאים שמעבירים את זה אולי לעוד גורם ולגורם שלישי ולקמעונאי ובסוף הם לא יודעים בכלל על רוב המוצרים, על מוצרים שהם לא צריכים לבוא ולהתקין אצל הצרכן או להדריך אותו, מתי הוא נרכש, על ידי מי הוא נרכש, מה הכתובת של מי שרכש.

רז הילמן: זאת אומרת המידע הזה חסר להם ולכן הם לא יכולים להיות בשליטה על התאריך---

קריאה: זו אשמתם של המוכרים.

רז הילמן: יכול להיות שאפשר להגיד שזו אשמתם של המוכרים, רק צריך---

אתי בנדלר: האחריות צריכה להיות פר מכשיר לא פר זהות של אדם.

אתי בנדלר: אני לא הייתי רוצה, אדוני וגברתי, שלסוחרים וליבואנים וכולי יהיו פרטים בדיוק מי מחזיק מה, אני חושב שזה עלול לפגוע בפרטיות בצורה שאיננה נדרשת בעניין הזה.

קריאה: יש להם את זה ממילא היום.

רז הילמן: יש את זה.

רז הילמן: כשמתקינים, כשעושים את ההתקנות, אז יש להם את זה.

אתי בנדלר: ברוב המקרים אני לא עונה למשל לדברים האלה.

אתי בנדלר: אני לא חושבת שזה עניין.

אתי בנדלר: אני יודעת שאני לא מחויבת למסור את הפרטים שלי כתנאי לקבלת האחריות.

חנה טירי: לא, אבל כשאת קונה מוצר בחנות, ברוב המקרים---

אתי בנדלר: אני לא חושבת שצריך להיות מרשם מרכזי של מי מחזיק מה.

חנה טירי: אלה לא בהכרח נתונים אישיים, אלה בדרך כלל נתונים על המוצר ותאריך הרכישה.

אתי בנדלר: נכון, זה מה שחשוב, שיהיה קשר בין המוצר לבין האחריות ולאו דווקא בין זהותו של מי שמחזיק את המוצר.

אריאל לוין: קודם כל לגבי הנושא של הדבקת המדבקה.

אריאל לוין: יש מוצרים בסגנון של המוצר הזה והוא לא היחיד במינו.

דליה איציק: סליחה על הבורות, מה זה?

אריאל לוין: אזניית בלוטוס, כזו שמדברים איתה.

אריאל לוין: על המוצר הזה אין שום אפשרות להדביק מדבקה.

אריאל לוין: זה פשוט בלתי ישים.

כרמל שאמה-הכהן: מסכים איתך.

כרמל שאמה-הכהן: השר יוכל להחריג את זה מפאת גודלו.

אריאל לוין: זה לא מוצר ייחודי.

אריאל לוין: יש כל מיני מוצרים כאלה שצריך להתייחס אליהם ואם צריך אז להוציא אותם מחוץ לחוק הזה.

אריאל לוין: דבר נוסף, יש בלאי של המדבקה.

אריאל לוין: היא לא---

אתי בנדלר: קודם כל לא ברור, חלק מהמוצרים האלה.

אתי בנדלר: ..

אתי בנדלר: אבל הכל יבוא לוועדה, איך את תגדירי את הגודל בחוק עצמו?

אתי בנדלר: אני חושבת שאי אפשר לעשות את זה.

כרמל שאמה-הכהן: אפשר להגדיר גודל.

אתי בנדלר: גודל, והאם זה באנכי, או רוחבי.

אתי בנדלר: צריכים להגדיר את זה בנפח שלו.

אתי בנדלר: זה דבר אחד.

אתי בנדלר: דבר שני, אנחנו צריכים לזכור שבלאו הכי זה חל רק על מוצרים שמחירם לצרכן הוא 150 שקל ויותר, וכן הלאה.

דליה איציק: כמה זה עולה?

אריאל לוין: זה עולה 500 שקלים לצרכן.

דליה איציק: אגב, למה זה עולה 500 שקלים?

דליה איציק: זו שערורייה.

קריאה: יש לנו 400% רווח.

אריאל לוין: זה מוצר שבין השאר נאס"ה עושה בו שימוש.

דליה איציק: ברצינות?

דליה איציק: 500 שקל?

אריאל לוין: דבר נוסף, אתם התייחסתם פה קודם לנושא של מספרים סריאליים.

אריאל לוין: קודם כל יש בארץ, לצערי הרב, ואני אומר את זה ממקום מאוד כואב, דבר כזה שנקרא יבוא מקביל.

אריאל לוין: כל הנושא של מעקב אחר מספרים סריאליים הוא בעייתי, מה גם שיש הרבה מוצרים, שוב, כמו המוצר הזה, כמו טלפונים ביתיים, כמו עוד הרבה מוצרים שאני יכול למנות, שאין להם מספרים סריאליים.

אריאל לוין: איך אני יכול לדעת שהגיע אליי לקוח עם מדבקה והמוצר הוא שלי?

אריאל לוין: אין חוק שמונע מכל אדם להביא סחורה לארץ.

דליה איציק: לא הבנתי את השאלה.

אריאל לוין: עכשיו החלטתי שאני בתור בן אדם פרטי מקים לעצמי עסק ומייבא טלפונים, לצורך העניין.

אריאל לוין: החוק מאפשר לי לעשות את זה, למה שניופאן או ישפאר, או חברות הסלולר, ייתנו אחריות על מוצר שאני אישית הבאתי?

אתי בנדלר: מי אמר שהם ייתנו אחריות?

אריאל לוין: הגיע אליי בן אדם עם מדבקה, אין לי---

אתי בנדלר: איך תהיה מדבקה?

כרמל שאמה-הכהן: הוא יזייף מדבקה?

אריאל לוין: בטח.

אריאל לוין: בקלי קלות.

כרמל שאמה-הכהן: הציגו לנו כאן שהיכולת לייצר מדבקות שלא ניתנות לזיוף או מוגנות מזיוף היא הרבה יותר זולה והרבה יותר זמינה מאשר תעודות מוגנות.

אריאל לוין: מזייפים דברים הרבה יותר---

דליה איציק: מה אתה רוצה?

דליה איציק: אין לנו פתרונות לכל.

דליה איציק: ואם יפרצו אליי הביתה ויגנבו את המדבקה.

דליה איציק: .. אין לזה סוף.

אריאל לוין: יש גם עוד עניין.

אריאל לוין: כל נושא ההדבקה, במיוחד במוצרים מהסוג הזה או מוצרים קטנים שאנחנו קונים---

כרמל שאמה-הכהן: אבל הסכמנו איתך.

דליה איציק: אמרנו, רק על המחיר עוד לא סגרנו.

אריאל לוין: יש חוק שמרשה לצרכן להחזיר מוצר באריזתו המקורית.

אריאל לוין: ברגע שאני צריך להדביק מדבקה, זה אומר שאני צריך להוציא את המוצר מהאריזה המקורית.

אריאל לוין: אני אומר לכם את זה חד משמעית, זה אומר שהרשתות לא יקבלו חזרה שום מוצר.

דליה איציק: לא, זה יהיה הפוך.

דליה איציק: לפני שהרשתות יכניסו את המכשיר, הן יצטרכו לדעת שיש מדבקה כזאת ואתה תסכם איתם באיזה מועד.

דליה איציק: אלה הבעיות שלך---

אריאל לוין: אני לא יכול לדעת.

אריאל לוין: אני יכול לספק היום את הסחורה והיא תימכר בעוד חצי שנה.

כרמל שאמה-הכהן: אז מה הבעיה?

כרמל שאמה-הכהן: לא הבנתי.

אריאל לוין: שבמעמד המכירה יפתחו את המוצר בכדי לשים את המדבקה.

אריאל לוין: באותה השנייה לקוח איבד את הזכות שלו להחזיר את המוצר.

חנה טירי: זה לא מדויק.

חנה טירי: במוצרי חשמל ואלקטרוניקה אלה מוצרים ש...

חנה טירי: יש תקנה אחרת שמדברת על מוצרים שהם באריזה המקורית, תלוי איזה מוצר.

חנה טירי: זה לא בכל המקרים.

אתי בנדלר: אבל גב' טירי, יש כאן בעיה שאי אפשר להתעלם ממנה.

אתי בנדלר: נכון שלגבי חלק מהמוצרים פתיחת האריזה לכשעצמה לא תיחשב לשימוש אבל ההדבקה והסרת המדבקה עלולה כן להיחשב כשימוש.

אתי בנדלר: יש כאן פעולה נוספת.

חנה טירי: אבל בדיון הקודם עוד אמרנו ש---

כרמל שאמה-הכהן: מה השימוש בזה?

כרמל שאמה-הכהן: להדביק מדבקה ולהסיר אותה?

אריאל לוין: אתה לא יכול למכור את זה אחר כך למישהו אחר.

כרמל שאמה-הכהן: למה לא?

אריאל לוין: המכשיר נפתח.

אתי בנדלר: הוא יוכל למכור לך את זה כמוצר חדש?

אתי בנדלר: מישהו אחר פתח והדביק על זה מדבקה והחזיר.

דליה איציק: מה זאת אומרת?

דליה איציק: ואם יש חוק ההחזרים?

דליה איציק: בוודאי שכן.

אתי בנדלר: לא, חוק ההחזרים מסייג את זה.

אריאל לוין: באריזה המקורית ושלא נעשה בו שום שימוש.

כרמל שאמה-הכהן: מה חוק ההחזרים אומר?

אתי בנדלר: ההחזר מותנה בכך שלא נעשה שימוש במוצר.

אתי בנדלר: יש מוצרים שבהם נאמר שפתיחת---

חנה טירי: מוצרי חשמל, גם אם פתחתי את האריזה.

אתי בנדלר: זה רק לגבי חלק מהמוצרים.

אתי בנדלר: בחלק מהמוצרים פתיחת האריזה זה אומר שימוש.

כרמל שאמה-הכהן: איזה מוצרים?

חנה טירי: זה לא איזה מוצר, צריך להגיד איזה מוצר כן, ונתנו אפשרות נוספת שכל מוצר שאתה מחזיר אותו באריזה המקורית והיא לא נפתחה, אתה יכול להחזיר.

חנה טירי: זאת אומרת כל מוצר אחר שלא מנוי בשאר הסעיפים.

חנה טירי: אז אם הוא מוצר מנוי בשאר הסעיפים, אפשר ל---

דליה איציק: הרוב זה כן, זה מיעוט קטן, נכון?

חנה טירי: אני חושבת שרוב המוצרים שיש עליהם אחריות זה מוצרי חשמל ואלקטרוניקה ולגביהם יש אחריות ולגביהם אפשר לפתוח את האריזה.

חנה טירי: זאת לא הבעיה, לטעמי.

אריאל לוין: אבל הנושא הוא לא אחריות, הנושא הוא שהלקוח לא יוכל להחזיר את המוצר, כי הוא פתח את האריזה.

דליה איציק: אומרת פה היועצת המשפטית, היא יושבת במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, היא יודעת והיא אומרת לך, היא מרגיעה אותך יותר ממני, לה יש תשובות, זה יהיה אצלה בסוף, הם יהיו אחראים על החוק.

רז הילמן: לא הבנתי איך היא מרגיעה אותנו.

אריאל לוין: יש הרבה מאוד מוצרים אלקטרוניים שאין בכלל דרך לדעת האם נעשה בהם שימוש או לא.

דליה איציק: ברוב המקרים במוצרים האלקטרוניים אין בעיה.

דליה איציק: באותם מקרים, כמו גודל, השר יחריג את זה מסיפור המדבקה הזאת.

זאב דוננפלד: העניין הוא שיחריגו יותר ממה שיאשרו.

דליה איציק: יכול להיות.

זאב דוננפלד: אז מה החכמה?

דליה איציק: אתה יודע מה אתה מזכיר לי?

דליה איציק: היה דיון בממשלה על גדר ההפרדה.

דליה איציק: נרצחו פה ברחובותיה של ישראל למעלה מ-1,200 איש.

דליה איציק: אני הייתי אז שרת התעשייה והמסחר, היה דיון נוקב, נוראי.

דליה איציק: הקבינט ישב תשע שעות, האם להקים גדר הפרדה ורוב האנשים הסבירו שגדר ההפרדה לא פותרת את הבעיה 100%.

דליה איציק: היא באמת לא פותרת את הבעיה 100%, כי אם יהיה טיל, הוא יעבור את גדר ההפרדה, אבל אם יהיה מחבל, הוא לא יעבור את גדר ההפרדה.

דליה איציק: עכשיו אני רוצה להגיד לך, אם אין לי פתרון 100%, אז אני לא אקבל פתרון על 60%?

דליה איציק: 50%?

דליה איציק: 40%?

דליה איציק: אני לא מבינה את העניין הזה.

דליה איציק: ברור שיהיו הרבה בעיות, אבל 30% זה יעזור?

דליה איציק: ברור שאתם תבואו ותגידו שבזה לא צדקנו ונגיד שנכון, ובאמת החיים הראו לנו שבהרבה דברים.

דליה איציק: .. תנו צ'אנס למהלך.

זאב דוננפלד: אנחנו לא באים לפסול את זה בגלל שזה בא מהצד השני ואנחנו גם לא נגד, אבל אנחנו מבקשים שתתייחסו---

דליה איציק: ורצית להגיד שגדר ההפרדה הצליחה.

זאב דוננפלד: נכון, את זה כולנו יודעים, אבל אנחנו מדברים כרגע על המדבקה ולכן אנחנו צריכים להסתכל על זה בצורה עניינית, לראות את התועלת ואת החיסרון בעניין.

זאב דוננפלד: אנחנו לא נגד ולא להתייחס אלינו בחשדנות.

זאב דוננפלד: יש פה מורכבות גדולה מאוד וכתוצאה מזה שיהיה פה מהלך מהיר, אנחנו יכולים להביא יותר נזק מאשר תועלת.

זאב דוננפלד: אז עכשיו את התועלות אנחנו מבינים---

דליה איציק: איך אתה יכול להביא יותר נזק?

זאב דוננפלד: אני אסביר בשתי מלים.

זאב דוננפלד: את התועלות אנחנו מבינים.

זאב דוננפלד: ברגע שיש לנו מוצר קטן ורואים את המדבקה, הלקוח רואה את המדבקה, הוא רואה את תאריך הרכישה, אז הנושא סגור, אבל זה נותן מענה רק לחלק קטן מאוד מהמוצרים.

זאב דוננפלד: המטרה לא למהר ולעשות דברים שאחר כך יגרמו יותר נזק.

זאב דוננפלד: אני אתן דוגמה, יש מוצרים, למשל LCD, הוא מותקן על הקיר.

זאב דוננפלד: בסופו של דבר, כשלקוח רוצה לממש את האחריות, הוא מתקשר לשירות ומזמין שירות, שואלים אותו מה התאריך, אם אנחנו יודעים את תאריך הרכישה במחשב שלנו, אז הדברים ברורים, אבל אם לא יודעים והרבה פעמים לא יודעים, אז מבקשים שהלקוח יפקסס.

זאב דוננפלד: הוא לא יכול לפקסס את המדבקה, הוא מפקסס תעודת אחריות וחשבונית, רואים שמגיע לו, הוא מקבל שירות.

דליה איציק: עכשיו הסברת בדיוק למה צריך.

דליה איציק: כי אין דבר שלא עברת עליו בחוק; הוא לא יפקסס ואתה לא יכול לחייב אותו לפקסס והיית צריך להחתים אותו כבר אז וכל התהליך שלך לא היה נכון.

זאב דוננפלד: לא, אנחנו לא מדברים על אותו דבר.

דליה איציק: אתה בונה על זה שהוא לא יפקסס ויום אחד כשהוא יבוא לתקן, אז אתה תגיד לו שאין לו תעודת אחריות.

זאב דוננפלד: למה שאני אגיד לו שאין כשיש לו?

זאב דוננפלד: אנחנו לא באים למנוע ממי שמגיע לו את מה שמגיע לו.

זאב דוננפלד: אנחנו בסך הכל לא רוצים לתת לאנשים שרכשו מוצר לפני חמש שנים והם אומרים שרכשו את זה לפני שנה, וגם אתם לא רוצים לעודד את זה, נכון?

דליה איציק: בהחלט, אנחנו לא רוצים שתפסידו, אתה צודק.

זאב דוננפלד: אז זאת לא הבעיה.

זאב דוננפלד: רוב האנשים הם בסדר, הם גם לא רמאים ורוב האנשים גם מקבלים שירות טוב.

זאב דוננפלד: לפעמים אנחנו תופסים איזה חריג ובגלל החריג הזה אנחנו בונים עכשיו מגדל שלם שלא מביא תועלת ולכן צריך לבחון את זה באופן כזה.

דליה איציק: זאב, אני ממש מתנצלת, אבל פשוט הצלחת לשכנע אותי למה אני צריכה להיות---

זאב דוננפלד: נראה לי שכל מה שנגיד לא נצליח לשכנע.

דליה איציק: לא, יש פה הרבה בעיות.

דליה איציק: הנה, דיברנו על הקוטן של המכשירים, זה נכון.

דליה איציק: יש באמת מכשירים מאוד קטנים שזו תהיה בעיה ולכן יצטרכו במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה לשבת על המדוכה.

אריאל לוין: איך אנחנו מונעים ממשה שמכיר את חיים לתת לו מדבקה חדשה עם תוקף אחריות אחר?

כרמל שאמה-הכהן: ואיך אתה תמנע מלתת לו תעודת אחריות?

כרמל שאמה-הכהן: איך מנעת ממנו עד היום לתת לו תעודת אחריות?

אריאל לוין: היום אני יכול לבוא ולבקש חשבונית.

אריאל לוין: ברגע שאתם מסירים את הצורך בחשבונית, אותו פלוני, לצורך העניין, שמכיר איזה חבר שעובד באחת מהחברות, באחת מהרשתות, יכול לקחת מדבקה ולהגיד לו, 'אוקי, נגמרה לך האחריות, קח חדשה, עם אחריות'.

כרמל שאמה-הכהן: סליחה, זה לא חוקי להתנות תוקף תעודת אחריות בחשבונית.

כרמל שאמה-הכהן: בקיצור, אתם עושים מה שאתם רוצים.

רז הילמן: זה לא הם, רק נבהיר.

רז הילמן: זה נורא קל כשהיבואן עצמו מוכר, זה מה שקורה באמת עם המפעילים הסלולריים---

כרמל שאמה-הכהן: לא, אל תפילו את זה בין הכיסאות.

כרמל שאמה-הכהן: מבחינתי משווק, יבואן, זה אחד.

כרמל שאמה-הכהן: שיסדירו ביניהם את חלוקת האחריות.

רז הילמן: צריך לקחת בחשבון שזה עלול לפגוע בערוצי ההפצה המאוד נרחבים שפזורים בכל הארץ ושגורמים גם להוזלה של המחירים.

רז הילמן: אם אתה רוצה ריכוזיות כמו בתחום של הסלולר, שיבואנים שולטים, זה יכול להיות להם טוב, אבל להם זה טוב, לא למשק.

כרמל שאמה-הכהן: למה?

רז הילמן: ברגע שהמשווק פועל בדרכים זולות, איך הוא פועל בדרכים זולות?

רז הילמן: הוא מחזיק מחסנים רחוקים וכשיש הזמנה, הוא שולח מוביל שהוא לא מאיזה חברה מסודרת, שעושה את זה בצורה זולה---

כרמל שאמה-הכהן: שייקח מחברה מסודרת.

רז הילמן: אל"ף, הוא לא ייקח---

דליה איציק: הוא ייקח, כי אתה לא תרכוש ממנו.

דליה איציק: מה, זה ברור.

רז הילמן: השאלה אם כל העלויות האלה שיתווספו הן כדאיות בשביל המטרה הזאת.

דליה איציק: אם הוא יידע שאם הוא לא עומד בתנאים, אתה לא תקנה ממנו.

דני פיקובסקי: אני לא יודע, כשאני נכנס לחנות שקם בעיר כפר סבא, אני לא יודע מי מביא לי את זה הביתה בכלל.

דני פיקובסקי: איך אני יודע מי מביא לי את זה הביתה?

כרמל שאמה-הכהן: למה אתה צריך לדעת מי מביא לך את זה הביתה?

דני פיקובסקי: כי הוא צריך לשים את המדבקה.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר, אבל המוכר יודע מי לוקח לך את זה הביתה.

דני פיקובסקי: המוכר גם לא יודע.

דני פיקובסקי: אף אחד לא יודע.

כרמל שאמה-הכהן: מה, מגיע אדם בהתנדבות, מתעורר בבוקר והולך לקחת את המקרר?

דני פיקובסקי: לא, יש חברת הובלה---

כרמל שאמה-הכהן: מי קורא לאדם הזה?

דני פיקובסקי: המחסנים במרלוג של אל"מ.

כרמל שאמה-הכהן: אוקי, אז המחסנים במרלוג של אל"מ הם אחראים.

דני פיקובסקי: יפה.

דני פיקובסקי: הם אחראים לזה שהנהג ידביק את המדבקה על המוצר?

כרמל שאמה-הכהן: כמו שהם אחראים כשאתה מביא את המוצר.

דני פיקובסקי: הנהג יכתוב את תום תקופת האחריות?

דני פיקובסקי: על זה אני צריך להסתמך?

כרמל שאמה-הכהן: למה לא?

כרמל שאמה-הכהן: מה הבעיה?

דני פיקובסקי: למה שהוא לא יעשה צ'רקס עם הלקוח ויגיד לו 'תשמע, בוא אני אתן לך עוד שנה.

דני פיקובסקי: מתי אתה רוצה את תום האחריות?

דני פיקובסקי: עוד שנתיים שלוש?

דני פיקובסקי: תיקח'.

כרמל שאמה-הכהן: אני אגיד לך פשוט מאוד.

כרמל שאמה-הכהן: אם אתה לא סומך עליו עד כדי כך, תעשה רישום של זה.

כרמל שאמה-הכהן: בעת ההתקנה הוא מתקשר למרכז שלך והוא אומר, 'מספר המדבקה זה וזה---

דני פיקובסקי: אבל לא כל דבר אני מתקין.

כרמל שאמה-הכהן: אז גמרנו, אין בעיה בהתקנה.

כרמל שאמה-הכהן: עכשיו מה הבעיה השנייה?

דני פיקובסקי: אם זה כיריים גז, אם זה מייבש כביסה, אם זה מקרר, אני בכלל לא מתקין.

כרמל שאמה-הכהן: איפה נפרדת מהשליטה על המוצר?

דני פיקובסקי: ברגע שהוא יוצא מהמחסן שלי, נגמר הסיפור.

דני פיקובסקי: ויכול להיות שהוא יימכר בעוד חצי שנה רק לגוף שלישי.

כרמל שאמה-הכהן: והיום איך ניתנת האחריות?

דני פיקובסקי: תעודת אחריות.

כרמל שאמה-הכהן: מי נותן את התעודה?

דני פיקובסקי: אני, שם אותה בתוך המוצר.

כרמל שאמה-הכהן: ומי רושם את התאריך?

דני פיקובסקי: אז מה ההבדל, לכל הרוחות?

כרמל שאמה-הכהן: מי רושם את התאריך בתעודה?

דני פיקובסקי: לא רושמים, מי רושם?

כרמל שאמה-הכהן: לא רושמים, לא טוב.

דני פיקובסקי: אז מה פתרה המדבקה?

דני פיקובסקי: מי ירשום על המדבקה?

דני פיקובסקי: באותה מידה.

כרמל שאמה-הכהן: מה זאת אומרת מי ירשום?

דני פיקובסקי: הוא יבוא עם מדבקה ריקה ועם תעודה ריקה.

כרמל שאמה-הכהן: איפה הנקודה האחרונה שיש לך שליטה על המוצר?

כרמל שאמה-הכהן: מתי הלקוח לוקח את---

דני פיקובסקי: בחנות.

כרמל שאמה-הכהן: אז בחנות תדאג שירשמו.

דני פיקובסקי: אבל לא רושמים.

כרמל שאמה-הכהן: אז אל תעבוד איתו.

דני פיקובסקי: אבל גם לא ישימו מדבקה.

כרמל שאמה-הכהן: למה לא?

דני פיקובסקי: כי המוצר מגיע ממקום אחר, לא מהחנות עצמה.

כרמל שאמה-הכהן: אמנם שעת בוקר מוקדמת, אבל אל תנסה לבלבל אותי.

כרמל שאמה-הכהן: מאיפה אתה נותן את המוצר ללקוח?

דני פיקובסקי: אני אסביר לך בדיוק, אני לא מבלבל אותך.

דני פיקובסקי: יש כמה מוצרים.

דני פיקובסקי: יש מוצרים שאני מוציא---

כרמל שאמה-הכהן: המוצר הכי בעייתי, מבחינתך.

כרמל שאמה-הכהן: בוא נלך על הקצה.

דני פיקובסקי: המוצר הכי בעייתי זה מוצר שלא נמסר במעמד המכירה.

כרמל שאמה-הכהן: דוגמה, בוא נהיה מעשיים.

דני פיקובסקי: מקרר.

דני פיקובסקי: אני הסברתי פעם אחת.

דני פיקובסקי: אני נכנס לסניף כפר סבא, מזמין מקרר, הוא בא בעוד עשרה ימים, לא יודע מאיפה.

דני פיקובסקי: אני לא יודע מאיפה הוא מגיע.

כרמל שאמה-הכהן: אבל מגיע בסוף מקרר?

דני פיקובסקי: מגיע נהג למטה, צועק לי, 'היי, אתה בבית?' אני אומר לו 'כן'.

כרמל שאמה-הכהן: יכול להיות שהוא לא צועק, יכול להיות שהוא לוחץ באינטרקום.

דני פיקובסקי: לא, הוא צעק לי, מעלה את המקרר.

דני פיקובסקי: יש מעלית או אין מעלית?

דני פיקובסקי: אין מעלית.

דני פיקובסקי: מעלה במדרגות, צריך לשלם עוד 400 שקל, אין בעיה.

כרמל שאמה-הכהן: העלה מקרר 200 קילו, לא יעלה מדבקה של גרם?

דני פיקובסקי: אמר לי 'הנה המקרר', פתחתי את הדלת של המקרר, יש תעודת אחריות.

דני פיקובסקי: בסדר, יש לו את האחריות.

דני פיקובסקי: אני יכול למלא אותה או לא למלא אותה, נכון?

כרמל שאמה-הכהן: נכון.

דני פיקובסקי: יש גם מדבקה בפנים, יכול למלא אותה או לא למלא.

דני פיקובסקי: מה ההבדל?

כרמל שאמה-הכהן: נו, מה ההבדל?

דני פיקובסקי: אין הבדל.

דני פיקובסקי: בשביל מה?

כרמל שאמה-הכהן: מה ההבדל מבחינתי, אתה שואל?

כרמל שאמה-הכהן: אני אגיד לך מה ההבדל.

כרמל שאמה-הכהן: את התעודות האלה, אנחנו לא חברת שמירה, האזרחים, צריך לשמור, צריך לזכור איפה שמת אותה.

כרמל שאמה-הכהן: לפעמים אתה שומר את זה כל כך טוב שכשאתה רוצה אתה לא יודע איפה שמת את זה, כי זה חשוב לך, תעודת אחריות.

כרמל שאמה-הכהן: המדבקה היא על המוצר.

דני פיקובסקי: הוא לא ידביק.

כרמל שאמה-הכהן: מי לא ידביק?

כרמל שאמה-הכהן: אז אולי הוא גם לא יספק את המקרר.

דני פיקובסקי: לא, מי ירשום את מועד תום תקופת האחריות?

דני פיקובסקי: מי אחראי לרשום במקרה הספציפי הזה של המוביל והלקוח והמקרר?

דני פיקובסקי: מי רושם על המדבקה---

כרמל שאמה-הכהן: בוא נגיד שקודם כל לא הלקוח ותבחר מי אתה רוצה שיהיה אחראי.

כרמל שאמה-הכהן: תיתן לי הצעה מי אתה חושב הכי טוב.

דני פיקובסקי: אני לא יכול לדעת.

כרמל שאמה-הכהן: אתה לא יכול לדעת?

כרמל שאמה-הכהן: אז אנחנו נדע.

קריאה: מה קורה במידה וטעו במועד האחריות?

קריאה: מי ישא באחריות של זה?

דני פיקובסקי: אתה תגיד לי מי, את מי אתה מציע?

כרמל שאמה-הכהן: מי אחראי היום?

קריאה: האריכו את האחריות בשנה או קיצרו אותה בשנה.

קריאה: טעו, מי ישא באחריות של זה?

דני פיקובסקי: אני רוצה להתייחס למוצרים שלא אני מתקין אותם עם הטכנאים שלי ולא נמסרים פיזית במעמד הקנייה.

דני פיקובסקי: עם המוצרים האלה אין לי בעיה.

דני פיקובסקי: כשאני בא להתקין, בא טכנאי שלי, שם את המדבקה, שלום על ישראל.

דני פיקובסקי: כשנמסר במעמד המכירה, אין בעיה, אני אטיל על המוכרן למלא את זה.

דני פיקובסקי: אני מדבר על כל אותם המוצרים, והם רבים מאוד, שאין לי שליטה מתי הם מגיעים, איך הם מגיעים, על ידי מי הם מגיעים ומי ממלא שם את ה---

כרמל שאמה-הכהן: דוגמה.

כרמל שאמה-הכהן: עדיין לא נתת לי דוגמה לזה.

דני פיקובסקי: מקרר, אמרתי לך.

דני פיקובסקי: מייבש כביסה.

כרמל שאמה-הכהן: מי מספק לך את המקרר?

דני פיקובסקי: מוצר שאני קונה באינטרנט.

דני פיקובסקי: אני נכנס לאתר אינטרנט וקונה שם שואב אבק ופדקס מביא לי את זה הביתה, מי ימלא?

כרמל שאמה-הכהן: אתה יכול לשים אתה את המדבקה, אתה יכול שפדקס ישימו את המדבקה.

דני פיקובסקי: מה יהיה כתוב על המדבקה?

קריאה: מי יחתום על המדבקה?

כרמל שאמה-הכהן: הוא יחתום, מה הבעיה?

קריאה: פדקס לא ישימו מדבקה, מניסיון אני אומר לך.

קריאה: חברת שליחויות לא תיקח עליה את האחריות, לעולם.

כרמל שאמה-הכהן: אז הוא ישים.

דני פיקובסקי: אני אשים את המדבקה?

דני פיקובסקי: מתי?

דני פיקובסקי: אני לא יודע מי קנה ומתי קנה.

דני פיקובסקי: הוא קנה את זה באינטרנט.

כרמל שאמה-הכהן: אבל אמרנו שזה לא קשור לזהות, זה קשור למוצר.

כרמל שאמה-הכהן: שחררת מוצר, שים ותרשום תאריך.

כרמל שאמה-הכהן: מה זה קשור מתי הוא נמכר?

כרמל שאמה-הכהן: אם הוא מספק את זה דרך פדקס, זה אומר שזה מגיע---

אתי בנדלר: לא, זה לא הוא.

דני פיקובסקי: לא אני מספק את זה.

אתי בנדלר: שקם אלקטריק.

כרמל שאמה-הכהן: אז שקם אלקטריק ישים את המדבקה.

דני פיקובסקי: לא, האתר מספק את זה עכשיו.

כרמל שאמה-הכהן: האתר ישים את המדבקה.

דני פיקובסקי: איך הוא ישים את המדבקה?

כרמל שאמה-הכהן: לא האתר, www , מי שמנהל את האתר הזה.

כרמל שאמה-הכהן: הוא כמו חנות.

כרמל שאמה-הכהן: מוצרים לא הולכים לבד לצרכן, מישהו לוקח אותם, או מישהו שולח אותם.

כרמל שאמה-הכהן: זה שלוקח ומספק פיזית, ידביק את המדבקה, או שזה ששם בדואר, ישים את המדבקה.

כרמל שאמה-הכהן: מישהו שהוא תמיד בשליטתך, או עושה עבודה עבורך.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא אכפת לי אם אתה משלם לו דרך תלוש משכורת או חשבונית, הוא רוצה להמשיך לעבוד איתך ואתה מבקש ממנו דבר פשוט, לשים מדבקה ולכתוב תאריך, ואם אתה רוצה אמצעי בקרה, הוא יעשה את זה במקביל איתך בטלפון.

דני פיקובסקי: עד פה אני מסכים איתך, למעט הנקודה מי רושם על המדבקה הזאת---

כרמל שאמה-הכהן: מי שאתה רוצה.

דני פיקובסקי: אז כל אחד ירשום מה שהוא רוצה.

כרמל שאמה-הכהן: מי שאתה רוצה.

דליה איציק: למה כשטכנאי הוט מגיע אליי, הוא מוסמך מטעם הוט?

כרמל שאמה-הכהן: אתה בשתי שניות ובאפס עלות מייצר שכל מדבקת אחריות יש לה תעודת זהות, יש לה מספר.

כרמל שאמה-הכהן: אתה אומר לו 'כשאתה מתקין את המדבקה, כשאתה מדבר עם מרכז השירות', כמו כל שיחה אחרת שמבצעים בדרך כלל בהתקנות ודברים כאלה, אתה אומר לו 'מה מספר התעודה שהדבקת?', אתה רושם, תודה, 'מה התאריך שרשמת?', שומר את מסד הנתונים הזה.

דני פיקובסקי: לקוח שלא מתקשר אליי לא זכאי לאחריות?

כרמל שאמה-הכהן: למה לא? לא לקוח, זה עניין שלך, אתה שומר על עצמך, אתה לא שומר פה על הלקוח.

רז הילמן: כשבאים כמו הוט, כשבא טכנאי של החברות, אין בעיה, אתה צודק, זה בסדר, זה ישים ויעשו את זה, הבעיה היא כשזה נמכר לא מהיבואן, נמכר ממחסנים אחרים, בכלל לא קשור ליבואן.

כרמל שאמה-הכהן: מי שמביא את המוצר ללקוח, הוא לא עובד בהתנדבות.

כרמל שאמה-הכהן: הוא עובד, הוא רוצה להתפרנס, הוא רוצה להמשיך לעבוד איתך.

כרמל שאמה-הכהן: אם אתה תבקש ממנו להיות איתך, לפעול לפי הנהלים שלך בדבר---

קריאה: הוא לא שלנו.

קריאה: יש לכם טעות בהבנת התהליך.

כרמל שאמה-הכהן: אוקי, חברים, מיצינו, הבנו אתכם, תודה רבה.

נמרוד הגלילי: אני רוצה לציין בעיה שאם היום רשת שיווק מוכרת מוצר חשמלי ויש לה את האחריות לפתוח את המוצר ולציין על גבי התעודה, אז יהיה לה גם מחר על גבי המדבקה, אני חושב שזה לא ישים.

נמרוד הגלילי: אם אני אתחיל לפתוח עכשיו כל טוסטר וכל מיקרו וכל קומקום לוודא שיש את המקום ולציין את התאריך ולרשום את התאריך על גבי המדבקה, זה לא ישים.

נמרוד הגלילי: מה גם שלדעתי זה יפגע בצרכן.

נמרוד הגלילי: אם הוא ידביק את המדבקה, לפי דעתי יש בה שימוש, אבל בוא נגיד והוא לא הדביק את המדבקה ונפתח המוצר, והוא ירצה להחזיר, כי המדבקה בתוכו, אני מחויב להוציא את המדבקה ולרשום את התאריך, ואם מחר בתור צרכן אני רוצה להחזיר את זה, אני, העוסק, זכאי לגבות ממנו 100 שקל או עד 5% על ביטול עסקה.

כרמל שאמה-הכהן: מה אומר משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה על זה?

חנה טירי: אני לא מבינה.

נמרוד הגלילי: אם אני פותח את המוצר כדי למצוא את המדבקה ולרשום עליה תאריך, פתחתי את המוצר, אני זכאי, גם במוצרי חשמל, אפשר להחזיר והעוסק זכאי לגבות ממנו 100 שקל או 5%---

חנה טירי: זה בכל מקרה, אין שום קשר.

נמרוד הגלילי: ברור שזה לא קשור למדבקה, אבל אני אפתח כדי למצוא את המדבקה.

דליה איציק: אבל הפתיחה היא לא שימוש, ואם אתה עושה עד עכשיו, אז אתה עובר עברה.

נמרוד הגלילי: לא נכון.

דליה איציק: אל תגיד לי לא נכון, הפתיחה היא לא שימוש, תלמד את העניין.

דליה איציק: עצם הפתיחה היא רחוקה מלהיות שימוש, וזה נכון מה שאתה אומר, כי בשטח זה מה שקורה, וזו גם ההזדמנות לעשות סדר כי בסוף בכל הבלגן הזה, אנחנו נעשה על זה רעש, אתם תעשו רעש, אתם תשאלו את השאלות, אנחנו נשאל את השאלות וכך אנחנו נעלה את המודעות.

דליה איציק: הרבה מאוד אנשים, מוכרים, באים ואומרים 'פתחת את המכשיר?

דליה איציק: סליחה, אדוני, אנחנו לא מחזירים לך'.

נמרוד הגלילי: לא עניין שפתחת, אם אני קונה בגד, או אם אני קונה תכשיט ואני מחזיר את זה, אין פה שום פתיחה, הם זכאים לגבות ממני 100 שקל או 5%?

חנה טירי: זה לא קשור לפתיחה.

כרמל שאמה-הכהן: טוב.

כרמל שאמה-הכהן: מר שמעון ניסלוביץ, המנהל הכללי של חברת מדבקות.

שמעון ניסלוביץ: אני רוצה להפיג פה חלק מהחששות שהעלו אנשים, אני אתייחס דווקא לדברים שאמר אריאל.

שמעון ניסלוביץ: דבר ראשון, אין היום מגבלה לגבי קוטן של מדבקות.

שמעון ניסלוביץ: יש היום מדבקות של חצי סנטימטר על חצי סנטימטר.

כרמל שאמה-הכהן: אבל אז הצרכן צריך לקנות עוד מוצר כדי לראות מה כתוב על זה.

שמעון ניסלוביץ: לא, ממש לא, המדבקות האלה הן בשימוש והכל ברור לחלוטין.

שמעון ניסלוביץ: דבר שני, יש מדבקות שלא נשחקות, הן עמידות, בטח יותר מתקופת האחריות.

דליה איציק: נגיד שלקחתי אקונומיקה או אציטון, כי אני רמאית ואני רוצה, יש מצב שאי אפשר למחוק מדבקה כזו?

שמעון ניסלוביץ: תישארי בלי תאריך.

דליה איציק: נכון, ולכן אני לא אעשה את זה.

קריאה: יותר מזה, גם אי אפשר יהיה לקחת, וזה חשש שהם העלו, את המדבקה ולהעביר אותה ממקום למקום.

דליה איציק: אין מצב?

שמעון ניסלוביץ: היא פשוט תשמיד את עצמה.

דליה איציק: מה זאת אומרת?

דליה איציק: איך היא תשמיד את עצמה?

שמעון ניסלוביץ: אם מנסים להסיר אותה, היא משמידה את עצמה.

שמעון ניסלוביץ: יש מספר דרכים, או שהיא מתפרקת כקליפת ביצה, או שהיא פשוט מתפרקת, רוני יראה לכם דוגמאות של הדברים.

שמעון ניסלוביץ: הנושא האחרון שאריאל העלה פה, נושא היבוא המקביל, לדעתי הנושא של המדבקה בדיוק נותן פתרון לדבר הזה, כי אם תהיה שם מדבקה שמציינת את שם היצרן, זהו.

כרמל שאמה-הכהן: ברור.

כרמל שאמה-הכהן: גב' יהל בן נר, נציגת פרטנר, בבקשה.

יהל בן נר: קודם כל אני רוצה להגיד שאנחנו תומכים בהצעת החוק.

יהל בן נר: אתם נתתם כדוגמה את חברות הסלולר שעובדות בשיטה הזאת של מדבקות, אבל אנחנו דווקא באים עם הפרקטיקה ועם הניסיון ואנחנו רוצים להציג את הקשיים שאנחנו חווים.

יהל בן נר: אני רוצה טיפה להסביר מה אנחנו מציעים, גם כתבנו מכתב לוועדה, כי אנחנו חושבים שבאמת צריך לעשות איזה שהוא איזון בין הצורך של הצרכן שהוא מובן לנו לחלוטין, לבין הפרקטיקה של החיים שאנחנו באמת מתמודדים איתה כל הזמן.

יהל בן נר: בתחום של הסלולר, זה לא משהו שאתה קונה פעם אחת ויש לך איזה אירוע מתי שהוא, זה משהו שכל הזמן מתרחש וכל הזמן מחליפים אביזרים ומחליפים מכשירים ויש איזה שהיא תנודתיות ולכן הצענו...

יהל בן נר: דרך אגב ככל שיצא לי לבדוק לפני הדיון, מצאתי שיש תקן ישראלי של מכון התקנים שמחייב על כל אביזר חשמלי, לדעתי, להטביע מספר סידורי, ולכן אפשר לצאת מתוך נקודת הנחה שהיום יש חובה שעל כל דבר יהיה מספר סידורי.

אתי בנדלר: על כל מכשיר אלקטרוני?

יהל בן נר: כן, אני יכולה לתת לך את מספר התקן.

יהל בן נר: זה תקן של מכון התקנים.

דליה איציק: זה היה ניסיון לעשות סדר.

יהל בן נר: .

יהל בן נר: לכן, בעיקרון, ככלל, אנחנו תופסים מסה אדירה מהמכשירים.

יהל בן נר: אז אני לא מדברת רק על מכשירים סלולריים שיש להם נגיד מספר וכדומה.

יהל בן נר: אז מה שאנחנו באמת מציעים זה איזה שהוא פתרון יותר מתקדם לשנות האלפיים, שנת 2011, שבאמת מציע לצרכן ליצור קשר מתי שהוא רוצה, או ב-IVR או באתר האינטרנט, להקיש את המספר, לציין את המספר ומיד התוקף מושמע או מופיע, או ב-SMS אפשר לכתוב, בכל ערוץ.

יהל בן נר: אני לא חושבת שיש בעיה לעוסקים אחרים במשק גם ליישם את זה לאור קיומו של התקן.

יהל בן נר: גם שלחנו איזה שהוא נוסח חוק להצעת חוק, ואנחנו חושבים שזה באמת מידתי.

יהל בן נר: אנחנו היום נתקלים בהמון המון בעיות פרקטיות שאי אפשר להתעלם מהן, אלה דברים שאנחנו נתקלים---

דליה איציק: יעל, זה סוג של פתרון אחד.

דליה איציק: את יודעת, יש הרבה אנשים שאינטרנט זה בשבילם ללכת למילון ולחפש.

דליה איציק: את דור צעיר, אמא שלי לא יודעת לחפש את ה- IVI, את ה-IVP, את ה-IVB, אבל יש הרבה אנשים כאלה בישראל.

דליה איציק: אז מה שאת אומרת זה רק חלק של פתרון, לכן השארנו את מידת הגמישות לאנשים שם.

דליה איציק: אנחנו, הצד שלנו, אל תכעסו עלינו, מבינים, הצד שלנו זה הצרכן, בכל הכבוד הראוי, גם אתם צרכנים, אנחנו לא רוצים שתפסידו, אבל אנחנו לא מוכנים שתרוויחו ועד עכשיו הרווחתם, הרבה מאוד, בגלל כל הבעיות שאנחנו מעלים, לכן אנחנו צריכים למצוא את האיזון.

דליה איציק: האיזון הזה יימצא.

דליה איציק: יש פה הרבה בעיות שאתם מעלים שימצאו פתרונות, אבל אין ספק שהגיע הזמן לעשות סדר בדבר הזה.

יהל בן נר: האינטרנט הוא רק ערוץ אחד, אנחנו מציעים אינטרנט, אנחנו מציעים טלפון.

יהל בן נר: שיחת חינם ל-1-800.

יהל בן נר: אנחנו גם יוצאים מתוך נקודת הנחה שלא כולם משתמשים באינטרנט.

יהל בן נר: 80% מהאוכלוסייה, אבל.

יהל בן נר: ..

כרמל שאמה-הכהן: כלומר אתם מחפשים עוד פניות למרכז הטלפוני שלכם.

יוליה מרוז: לא, אבל להבדיל ממוקד טלפוני שלשם פונים עם כל שאלה וברוב המקרים צריכים את הנציג, פה זה יכול להיות מענה אוטומטי.

דליה איציק: זה המוקדים האלה?

דליה איציק: 'אם אתה רוצה 1, תתקשר זה, אם אתה רוצה 2 תתקשר---

יוליה מרוז: אנחנו מדברים על מענה אוטומטי.

יהל בן נר: מענה אוטומטי, אתה מקיש את המספר.

יוליה מרוז: מקיש את המספר, מקבל את האינפורמציה.

יהל בן נר: לא צריך לעבור שום נציג שירות, לא צריך לדבר עם אף אחד.

יהל בן נר: אומרים לך מה המספר, כמו חניה סלולרית, עכשיו חניתי, מה המספר, זה הכל, זה חוזר לך.

יהל בן נר: זה פתרון מאוד מתאים לצורה שבה אנחנו עובדים ואני אומרת את זה שוב---

קריאה: איך יודעים לאן לחייג?

יהל בן נר: אפשר לכתוב על המדבקה, 'לפרטים חייג...'.

דליה איציק: חנה, זה אחד מהדברים שאפשר להביא בחשבון בפתרונות שאתם מייצרים.

דליה איציק: נניח אתה אומר, במקרה זה וזה תחייג מספר כך וכך.

כרמל שאמה-הכהן: את יודעת מה האורך של מספר סידורי של מכשיר סלולרי?

יהל בן נר: זה 16 ספרות.

כרמל שאמה-הכהן: זה לא 16, זה 15.

אתי בנדלר: אני חוששת שמה שיקרה, אני לא יודעת, שלא יהיו מספרי טלפונים ייעודיים רק למטרה הזאת ואז אני אתקשר ויגידו לי 'לנציג המכירות לחץ 1, לנציג מחלקת.

אתי בנדלר: ..'.

יוליה מרוז: לא, אז תחייבו, אתי.

יהל בן נר: קודם כל אפשר להגיד 'חבר'ה, יש חובה וזאת החובה.

יהל בן נר: אתם רוצים להיות פטורים מהחובה, בואו תיכנסו לעניין הזה'.

יוליה מרוז: אתי, הכוונה היא שערוצי התקשורת האלה שדרכם הם יקבלו את המידע הזה ממש יהיה אינהרנטי בפתרון שאנחנו מציעים.

אתי בנדלר: אז זו כבר הצעת חוק קצת שונה.

אתי בנדלר: אני אגיד לך מדוע זו הצעת חוק קצת שונה, משום שאם הושמעה מחאה מובלעת, אבל הוועדה לא דנה בזה כרגע, על הפרקטיקה הנוגעת למסירת תעודות אחריות, שמתנים את זה בכך שתשמרי על חשבונית המס, בצמוד לתעודה, אחרת אין לה תוקף, או לכך---

דליה איציק: שאגב זה לא חוקי.

אתי בנדלר: פרקטיקה נוהגת בניגוד לדין.

אתי בנדלר: עכשיו מה שאת באה ואת אומרת זה שתתני את האחריות בכך שמישהו יתקשר ויברר ואולי פרוצדורות נוספות.

יהל בן נר: ממש לא.

יהל בן נר: אני אומרת דבר פשוט.

יהל בן נר: אני רוצה שילמדו מהניסיון, אני חושבת שגם הוועדה רוצה שילמדו מהניסיון---

אתי בנדלר: מה שאת אומרת במלים אחרות, שככל שמדובר במדבקה, לא יופיע התאריך עליה, אלא אך ורק מספר סידורי וכדי לדעת מה תאריך התוקף, 'תתקשר למוקד מסוים'.

יהל בן נר: תתקשר למספר ייעודי, חינמי, אתה לא מדבר עם אף אחד, אתה מציג את ה---

לאה ורון: וכל זה במטרה להקל על הצרכן.

כרמל שאמה-הכהן: ומי ישלם את זה?

קריאה: ומספר הטלפון, איפה הוא ייכתב?

קריאה: גם על ה---

אתי בנדלר: לא יודעת, תשאלי.

קריאה: כל המערך הזה, מי ישלם אם לא הצרכן?

קריאה: יישבו אנשים, תהיה מערכת טלפונית, כביכול חינמית, מי ישלם את כל זה?

קריאה: את רוצה בלי מדבקה, לא?

יהל בן נר: אני רוצה עם מדבקה.

קריאה: איפה תשימי אותה על האייפון?

יהל בן נר: חברת הכנסת איציק, אני רוצה ל---

קריאה: אז אולי אפשר להחיל את הפתרון הזה על הכל, שעל המדבקה לא יהיה רשום תום תקופת האחריות---

דליה איציק: אבל מה שהיא מציעה זה יותר מסובך, בשבילה.

דליה איציק: במקום לכתוב את זה וזה, יותר פשוט שהיא תכתוב את התאריך, מאשר את המספר של הטלפון.

יהל בן נר: אני מציעה אופציה.

יהל בן נר: דרך המלך ואופציה שנייה.

דליה איציק: בסדר גמור, יפה שבאת עם רעיונות.

דליה איציק: זה משמח אותי, כי עכשיו הם לומדים שאפשר למצוא פתרונות לכל.

יהל בן נר: נכון, אבל אי אפשר גם להתעלם מהבעיות---

דליה איציק: אגב, אין לכם מושג מה הם עשו כשאמרו להם לכתוב את תאריך האחריות.

דליה איציק: חבל לכם על הזמן.

כרמל שאמה-הכהן: מה הם עשו?

דליה איציק: ומה הם עשו כשאמרו להם שהתלוש שעדיין לא, צריך להיות יותר... 'אי אפשר, הוא לא יקרא, הצרכן עיוור, אין לו משקפיים, מה יהיה עם המשקפיים', כל מיני דברים שעולים כאן.

דליה איציק: החיים הם כאלה שבסוף אנחנו מסתדרים כי אנחנו בסוף מייצרים פתרונות, כי אם לא כופים עלינו מלמעלה אנחנו לא מחפשים אותם.

דליה איציק: אתם תחפשו את הפתרונות, תשבו על המדוכה, תבואו לכאן.

יגאל אכטנברג: קודם כל הצעת החוק הזאת היא חשובה.

יגאל אכטנברג: כמות התלונות על אחריות שפגה, אנשים פשוט עומדים בפני...

יגאל אכטנברג: פתאום המכשיר מתקלקל ו---

כרמל שאמה-הכהן: אתה בעד או נגד הצעת החוק?

יגאל אכטנברג: אני בעד הצעת החוק, אני רק רוצה להגיד נקודה אחת.

יגאל אכטנברג: איפה הצרכן יידע כל מה שמגיע לו, האחריות המורחבת, הסייגים שהם הכניסו לאחריויות נוספות.

יגאל אכטנברג: איפה הוא יקרא את הדבר הזה?

יגאל אכטנברג: יש בעיה במדבקה---

קריאה: זה לא במקום תעודת האחריות.

יגאל אכטנברג: אז זהו, הבעיה היא שאנחנו רק צריכים לדאוג שהמדבקה לא תחליף את תעודת האחריות.

כרמל שאמה-הכהן: זה ברור.

טלי און: טלי און מחברת ניופאן.

כרמל שאמה-הכהן: כמה באתם מחברת ניופאן?

כרמל שאמה-הכהן: טיול שנתי?

דני פיקובסקי: כואב לנו ואתם לא עוזרים לנו.

כרמל שאמה-הכהן: עכשיו אתה כבר...

דני פיקובסקי: אני מדבר אל הלב שלך.

כרמל שאמה-הכהן: אתה מניח הנחת יסוד שלא בטוח שהיא נכונה.

דני פיקובסקי: אתה יודע מה, אם היינו מדברים בארבע עיניים אחר כך הייתי מסביר לך.

דליה איציק: אין ארבע עיניים אצלנו, השתגעת?

דני פיקובסקי: למה לא? מה, אסור להיות חבר שלו?

דליה איציק: תיכף יבוא המבקר, השתגעת?

דליה איציק: ארבע עיניים.

דני פיקובסקי: הוא כל הזמן צועק עליי שאני לא אדבר.

טלי און: כפי שאמרנו מספר פעמים קודם, הבעיה בינינו לבין חברות הסלולר למיניהן היא מאוד פשוטה, שהם שולטים בערוצי ההפצה שלהם ואנחנו לא שולטים.

טלי און: 80% מהמוצרים שלנו לא מסופקים על ידינו, מסופקים על ידי יד שנייה, שלישית וברוב המקרים גם יד רביעית.

טלי און: אין לנו שום דרך לשלוט על זה.

טלי און: אנחנו עשינו דיל עם איזה שהיא רשת, מכרנו 500 טלוויזיות.

טלי און: אותה רשת מכרה לעוד מפיצי משנה, מפיצי משנה ממשיכים להפיץ את זה הלאה, יכול מאוד להיות שהצרכן הסופי קיבל את המוצר אחרי חצי שנה.

טלי און: זה עובר כמה ידיים, אין לנו שום אפשרות ל---

דליה איציק: רק ברגע שהתבצעה רכישה.

טלי און: אין לנו שליטה על המוביל, על אותו מוביל לבסוף, שהוא זה שאמור לשמור את התאריך---

כרמל שאמה-הכהן: ביניכם לבין המשווקים יש את המספר הסריאלי של המכשיר.

כרמל שאמה-הכהן: מסרתם 500 מכשירים כאלה לאל"מ?

כרמל שאמה-הכהן: תרשמו את המספרים הסריאליים שמסרתם לאל"מ, זה יחזור אליכם יום אחד עם אחריות שנראית לכם בעייתית?

קריאה: לא לכל מוצר יש מספר סריאלי.

טלי און: הלקוח הסופי יקנה את זה רק אחרי---

כרמל שאמה-הכהן: בשלב הזה הם יכולים לשים מדבקה נוספת, לדוגמה, עם מספר סריאלי.

טלי און: אבל הצרכן הסופי יקנה את המוצר רק אחרי כמה חודשים, זה לא יהיה מיידית, כי זה עובר כמה ידיים באמצע.

כרמל שאמה-הכהן: אוקי, בסדר.

טלי און: אז הצרכן מפסיד מזה כמה חודשים.

כרמל שאמה-הכהן: לא, הסיכום שלך עם אל"מ שהם דואגים להדביק את המדבקה ואם לא תהיה מדבקה, יש לך זכות לבוא אליהם ב---

טלי און: אבל ממתי תחל האחריות בסופו של דבר?

טלי און: אל"מ מוכרים לעוד שני מפיצי משנה שלהם.

טלי און: בוא ניקח את אבי סופר.

טלי און: אבי סופר מוכר לבסוף לעוד שניים או שלושה מפיצי משנה שלו.

טלי און: מי יהיה אחראי בסופו של דבר על הרישום?

טלי און: אנחנו לא יכולים לסמוך, עם כל הכבוד לכל הרשתות, על אותו מוביל שהוא זה שיצטרך לרשום את תום תקופת האחריות.

דליה איציק: מה זאת אומרת את לא יכולה?

דליה איציק: זה תפקיד שלך לסמוך על המוביל.

דליה איציק: אם המוביל לא יהיה בסדר---

טלי און: זה לא מוביל שלי.

כרמל שאמה-הכהן: ברגע שתהיה חובה ברורה וחוקית, את מעבירה את זה בשרשרת, את מעבירה לאבי סופר, אומרת לו 'מר אבי סופר, אם לא אתה מספק את המכשיר, כבודו תהיה מספיק רציני ואחראי לדאוג שמי שמספק מטעמך.

כרמל שאמה-הכהן: ..'.

טלי און: זה מאוד יפה, עם זאת אין לנו שום דרך לאכוף את זה.

טלי און: שום דרך.

יוליה מרוז: למען הדיוק פה חייבים להבהיר משהו.

יוליה מרוז: נקודת המוצא שלך היא ממש שגויה, אנחנו מדברים על אותן בעיות פרקטיות בדיוק, בינינו לביניכם אין שום הבדל.

יוליה מרוז: אצלנו יש מערכי דור טו דור, סוכנים, משווקים, הום סנטר שמוכר את מכשירי הפריפייד שלנו.

יוליה מרוז: בדיוק אותן בעיות.

טלי און: יש לכם יבוא מקביל?

יוליה מרוז: בוודאי שיש לנו יבוא מקביל, כל אחד היום מביא אייפון מארצות הברית לחבר שלו.

קריאה: ברמה האישית, לא חברה שמביאה אייפונים.

יוליה מרוז: זה לא משנה, הבעיה הפרקטית היא---

יהל בן נר: אנחנו רוצים להרגיע אתכם שהפתרון שלנו עונה על הבעיה שלכם בדיוק.

רז הילמן: אין להם שליטה מתי המוצר נמכר.

טלי און: לכם כבר יש היום מערך אלקטרוני שמשרת, לנו אין את המערך הזה.

רז הילמן: איך את יודעת מתי הוא--- יוליה מרוז: אני מוכרת כמויות למשווקים שמוכרים עבורי.

רז הילמן: אותו דבר.

כרמל שאמה-הכהן: תתווכחו אחרי זה.

יוליה מרוז: זה בא להתגבר על אותן בעיות בדיוק.

יוליה מרוז: אין הבדל בבעיות.

שוש רבינוביץ: כל מה שמושמע כאן על ידי היבואנים זו בעיה אמיתית של חוסר שליטה שכבר קיים היום.

שוש רבינוביץ: תקנות אחריות ושירות, נכון שכבר צריך לתת תעודה עם התאריך בפועל, הם לא יכולים כרגע לעמוד בזה.

שוש רבינוביץ: לזה צריך לתת פתרון.

שוש רבינוביץ: כל המקרים שאין שליטה, מה שהם כבר הסבירו ממש והמחישו.

שוש רבינוביץ: אנחנו אומרים שברגע שזה בחנות אין שום בעיה, ברגע שזה מתקין מטעם החברה אין בעיה, כל הקבוצה הזאת, כמו שאתה הסברת מקודם, שאין שליטה, גם היום יש בעיה בתקנות.

שוש רבינוביץ: זה לא נכון לבוא ולהטיל עוד חובה עם סנקציה פלילית, עם סנקציה אזרחית, מבלי שהם יכולים לעמוד בזה.

שוש רבינוביץ: צריך להבין את הבעייתיות ביישום כאן.

כרמל שאמה-הכהן: נא להתחיל בהקראה של החוק.

יהל בן נר: סליחה, כבוד היושב ראש, הערה אחת לגבי הנוסח שהצענו.

יהל בן נר: אנחנו מבקשים שתשקלו ותדונו בו, כי אנחנו באמת מאמינים שהוא יביא פתרון להרבה---

דליה איציק: היועצת המשפטית רואה אותו.

אלקנה אפרתי: (הקראה): "הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מספר 31) (מדבקת אחריות), התשע"א-2011.

אלקנה אפרתי: "תיקון סעיף 18א.

אלקנה אפרתי: 1.

אלקנה אפרתי: בחוק הגנת הצרכן, התשמ"א-1981 (להלן – החוק העיקרי), בסעיף 18א, אחרי סעיף קטן (א) יבוא: "(א1) (1) עוסק המוכר טובין לצרכן ומוסר לו תעודת אחריות, ימסור לו מדבקה לשם הדבקתה על הטובין, שבה יצוין תום תקופת האחריות (בחוק זה – מדבקות אחריות).

אלקנה אפרתי: "(2) הציג צרכן לעוסק טובין שמודבקת עליהם מדבקת אחריות תקפה ומקורית, לא ידרוש העוסק מהצרכן להציג את תעודת האחריות כתנאי למתן שירות בהתאם לחיוביו לפי תעודת האחריות.

אלקנה אפרתי: "(3) השר יקבע הוראות לעניין מדבקת אחריות, לרבות סוג המדבקה, תוכנה, צורתה, גודלה וגודל האותיות, וכן רשאי הוא, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, לקבוע סוגי טובין שהחובה הקבועה בסעיף קטן זה לא תחול לגביהם".

כרמל שאמה-הכהן: הערות לסעיף 1, בבקשה.

יעל כהן: אני רוצה, במסגרת סעיף 1, לענות לכל הטענות שהועלו כאן לגבי האחריות, על מי מוטלת האחריות בסופו של דבר לתת את המדבקה עם התאריך.

יעל כהן: האחריות מוטלת אך ורק על המשווק הסופי ולכן על המשווק הסופי לדאוג שהמספר הסידורי, תאריך פג תוקף של התעודה, יירשם במשרדי או במחשבי או במערכת של היבואן או של נותן השירות לגבי האחריות.

יעל כהן: לכן אני חושבת שבהזדמנות החוק אנחנו פותרים את הבעיה של התופעה הזו שהיום הצרכנים לא מקבלים תעודת אחריות תקפה ומי שמוטלת עליו האחריות זה לא אתם, זה לא היבואנים, זה לא היצרנים, זה המשווקים שבסופו של דבר הם יהיו חשופים לתביעות על פיצוי עונשי כזה או אחר.

יעל כהן: נקודה.

רז הילמן: הם, אגב, לא נמצאים פה והיה מעניין לשמוע מה הם חושבים.

יעל כהן: הם אלה האחראים לכל המצב הזה.

זאב זוננפלד: אני לא הספקתי להגיד את זה קודם, אני חושב שהחוק הזה ייצר הרבה מאוד תביעות וייצור עוד יותר עומס על היועצת המשפטית, שגם כך---

לאה ורון: אני רוצה רק להביא לידיעת חברי הכנסת שארגוני הסוחרים בישראל, התאחדות הסוחרים, איגוד ארצי למסחר, התאחדות המלאכה והתעשייה בישראל, כולם הוזמנו לישיבת הוועדה.

זאב זוננפלד: אני מבקש להסב את תשומת לבה של הוועדה שברגע שהמשווק או הסוחר מציין את התאריך של המסירה, בעצם מי שפורע את השטר הזה הוא היבואן.

זאב זוננפלד: חשוב שהוועדה תבין את הנקודה, אחד מחייב מישהו אחר שמשלם בלי שום אחריות ומחויבות כלפי זה וזו בעיה.

זאב זוננפלד: המוכר רושם את התאריך, היבואן צריך לתת את האחריות ואם התאריך הוא לא נכון---

דליה איציק: הוא יחליף את המשווק.

זאב דוננפלד: אי אפשר.

דליה איציק: אפשר.

דליה איציק: אם המשווק לא יעמוד בכללים, הוא יחליף---

זאב דוננפלד: אי אפשר לגזור גזרות שאי אפשר לעמוד בהן.

דליה איציק: אם המשווק לא יעמוד בכללים, הוא יחליף את המשווק.

דליה איציק: נקודה.

אריאל לוין: ואם זה יטעה לרעת הצרכן?

אריאל לוין: לא לרעת היבואן, אם הוא יטעה לרעת הצרכן, הוא יקצר לו את האחריות בשנה, כי---

דליה איציק: ואם הוא יגנוב?

דליה איציק: ואם לסבתא שלי יהיו גלגלים?

דליה איציק: ואם הוא זה?

אריאל לוין: אבל אלה דברים נורמליים.

דליה איציק: זה סתם, זה סתם.

טלי און: אחריות נוספת מוגבלת, איפה מציינים את זה?

אתי בנדלר: לא במדבקה.

אתי בנדלר: מדובר כאן על מדבקה שמתייחסת לאחריות לפי חוק.

רז הילמן: כן, אבל יש מקרים שבהם ניתנת אחריות נוספת וזו שאלה האם זה נכון שזה יופיע במדבקה או לא נכון, זו שאלה שבכלל לא עלתה פה לדיון והיא שאלה מאוד מורכבת.

רז הילמן: לכן אני הייתי מציע לתקן את סעיף (א1)(1), ובמקום 'שבה יצוין תום תקופת האחריות', לרשום 'שבה יצוין מידע באשר לתקופת האחריות כפי שיקבע השר'.

כרמל שאמה-הכהן: לא.

רז הילמן: אני לא חושב שיהיה צריך להיות הרבה, אני רק אומר שלא נחליט את זה עכשיו, כי לא עשינו---

כרמל שאמה-הכהן: תום תקופת האחריות.

כרמל שאמה-הכהן: הארכת למישהו אחר, תשלח לו מדבקה בדואר.

רז הילמן: זה לא מעשי, זה לא ישים.

רז הילמן: זה מצריך הרבה חשיבה ו---

כרמל שאמה-הכהן: הארכת למישהו אחר, אתה גובה ממנו כסף בדרך כלל?

כרמל שאמה-הכהן: כשאתה מאריך אחריות?

רז הילמן: זה לא חייב להיות היבואן.

כרמל שאמה-הכהן: מי שלא עושה את זה, מי שלא נותן את האחריות הנוספת.

רז הילמן: זה כבר ממש...

רז הילמן: ללכת וגם עליהם להטיל את החובה לתת מדבקות?

אתי בנדלר: יש מוכרים, הם אומרים אנחנו נותנים אחריות לשלוש שנים, אבל בשנתיים הנוספות זו אחריות מוגבלת.

כרמל שאמה-הכהן: זה יהיה מפורט בתעודה.

אתי בנדלר: לכן אמרתי, המדבקה תתייחס לאחריות לשנה.

רז הילמן: אז זה צריך להיות מנוסח אחרת.

דליה איציק: אנחנו מדברים על המדבקה, תשים לב.

כרמל שאמה-הכהן: תעבוד אחרי זה עם היועצת המשפטית, היא מוסמכת לשנות נוסח תמיד.

כרמל שאמה-הכהן: אם זו בעיה של נוסח.

רז הילמן: לא, זו מהות.

טלי און: המדבקה תהיה באופן אוטומטי למשך שנה?

כרמל שאמה-הכהן: לא.

כרמל שאמה-הכהן: מי אמר באופן אוטומטי למשך שנה?

טלי און: מה לגבי אחריות נוספת מוגבלת?

טלי און: אם אנחנו נותנים היום שנה ולמגוון רחב מאוד של מוצרים אנחנו נותנים עוד חמש שנים, עם השתתפות עצמית של 99 שקלים לביקור טכנאי.

טלי און: המדבקה תראה שנה אחת בלבד?

דליה איציק: שנה פלוס חמש.

טלי און: אבל זו אחריות נוספת מוגבלת, לא יהיה לי מקום---

דליה איציק: בדיוק מה שכתוב בתעודה.

טלי און: אבל זה כתוב על התעודה, מדובר על דף A4, על מדבקה אין לי מקום לציין את כל הדברים האלה.

דליה איציק: מה לציין?

דליה איציק: שזה שנה פלוס חמש?

דליה איציק: 1 פלוס 5?

דליה איציק: באמת.

רז הילמן: לא, צריך גם לסייג את החמש.

כרמל שאמה-הכהן: לא, לכתוב את התקופה המרבית.

רז הילמן: גם התקופה המרבית זה יכול להטעות.

קריאה: אולי עדיף התקופה המינימלית דווקא, לא המרבית.

כרמל שאמה-הכהן: למה לראות את זה כתקופה נוספת?

כרמל שאמה-הכהן: האחריות המרבית היא חמש שנים והם מחריגים חלק מסוגי האחריות לתקופה קצרה יותר.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה על ההערה, תיקנו כמו שרצית.

טלי און: לא, זה לא נותן את המענה.

אתי בנדלר: בסעיף התחולה, כמו שנקרא לאחר מכן, נעשתה הבחנה, אם אינני טועה, בין אחריות לפי חוק לבין אחריות נוספת וולונטרית.

אתי בנדלר: מה שהם אומרים כרגע, החמש שנים, זה האחריות הוולונטרית, שבהסכם ההתקשרות הם בעצם הציעו כחלק מהעסקה, זה מחייב אותם---

כרמל שאמה-הכהן: וולונטרית הם לא חייבים לתת, אבל מרגע שהם נתנו אותה היא כבר לא וולונטרית, הם לא יכולים לחזור בהם.

אתי בנדלר: היא וולונטרית מבחינה זו שהיא לא מתחייבת לפי חוק.

כרמל שאמה-הכהן: אוקי, נכון, אבל ברגע שהיא קיימת על מוצר, שזו החלטה שלהם, זו כבר אחריות שחייבת להיות בידיעת הצרכן.

קריאה: אבל לאחריות הזאת יש סייגים.

לאה ורון: אבל בנוסף לזה הם גם גובים כסף תמורת זה ועוד מגבילים את האחריות.

לאה ורון: זה עוד יותר מורכב.

אתי בנדלר: לפעמים גובים כסף ולפעמים לא גובים כסף.

אתי בנדלר: לפעמים אומרים לגבי מכונית, לא גובים כסף אבל זה רק לגבי---

כרמל שאמה-הכהן: סעיף 4(1) ההגדרה צריכה להיות 'טובין שיש לגביהם חובה למסור תעודת אחריות.

אתי בנדלר: אבל תראה את סעיף 4(2) גם, עשינו את ההבחנה---

כרמל שאמה-הכהן: 'טובין שאין לגביהם חובה כאמור, בתום שנה ממועד האמור...'.

אתי בנדלר: אם הם יחייבו במקרה הזה לכתוב על תעודת האחריות חמש שנים, מה קורה?

אתי בנדלר: ממתי זה יחול לגביהם, בתום שנה או בתום שנה נוספת?

כרמל שאמה-הכהן: מה יחול?

אתי בנדלר: אם החלטת הוועדה בהכנה לקריאה ראשונה היתה שההיערכות---

כרמל שאמה-הכהן: אני אגיד לך מה ההחלטה שאנחנו רוצים עכשיו; בא לקוח, קנה מוצר, נתן לו המוכר אחריות, התקופה המקסימלית היא זו שתירשם על המדבקה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו לא מחייבים אותו---

אתי בנדלר: ואז ממתי הוראות החוק יחולו עליו?

אתי בנדלר: אנחנו נראה את זה כאחריות לפי חוק או אחריות מעורבת?

כרמל שאמה-הכהן: אני לא מבין.

אתי בנדלר: הוועדה החליטה בישיבה הקודמת, כמובן הוועדה רשאית לשנות את החלטתה, לא להחיל את החוק לגבי מוצרים שהאחריות עליהם היא לפי חוק לאורך תקופת האחריות הקבועה לפי חוק בתקנות.

אתי בנדלר: התקנות עשו הבחנה לגבי מוצרים שונים, לגבי תקופות אחריות שונות, לבין מוצרים שמתקיימת עליהם אחריות מחוץ לחוק, מה שאנחנו קוראים אחריות וולונטרית, שהיא כמובן מחייבת את העוסק, כי זה חלק מההסכם בסופו של דבר שנכרת בין הצדדים.

אתי בנדלר: לגבי הסוג הראשון של המוצרים, שמדבקת האחריות מתייחסת אך ורק לתקופת האחריות לפי חוק, התחילה תהיה בעוד שנה, שנה ממועד פרסום החוק.

אתי בנדלר: לגבי הסוג השני של המוצרים, שנה לאחר מכן, זאת אומרת בעוד שנתיים.

כרמל שאמה-הכהן: לגבי הסעיף הזה את שואלת?

אתי בנדלר: כן.

אתי בנדלר: אם אתה אומר שמלכתחילה אתה רוצה לדרוש מהם שבמדבקת האחריות לגבי האחת פלוס חמש, למשל השנה האחת שזה תקופת אחריות מתחייבת לפי חוק, והחמש שנים מתחייבת לפי ההסכם, מתי תהיה תחולת החוק לגביהם?

אתי בנדלר: בעוד שנה או בעוד שנתיים?

קריאה: אנחנו מסכימים שבעוד שלוש שנים יופיע התאריך האחרון.

כרמל שאמה-הכהן: למה זה עוד שלוש שנים?

קריאה: לצורך העניין, אחרי שיעברו שתי התקופות שאת מדברת עליהן, לפי התאריך המקסימלי, כי תופיע האחריות על פי חוק---

אתי בנדלר: בשלב ראשון הם יצטרכו לכתוב רק שנה?

אתי בנדלר: זאת השאלה.

כרמל שאמה-הכהן: למה ההפרדה הזו?

אתי בנדלר: אני מנסה להבין, כי צריכים לחשוב---

לאה ורון: זה מה שכתבתם בקריאה הראשונה.

כרמל שאמה-הכהן: אני חושב שמרגע שמוכר נתן אחריות היא כבר לא וולונטרית, הוא מחויב לה.

אתי בנדלר: זה ברור, היא וולונטרית רק במובן זה שהיא לא מתחייבת---

כרמל שאמה-הכהן: אוקי, אבל ברגע שהוא נתן זו כבר אחריות מחייבת, כמו אחריות החובה.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו לא באים להחיל פה חובה לתת אחריות על מוצרים שאין חובה, זה לא העיסוק שלנו, אנחנו באים לעסוק בהסדרה של היחסים מרגע מתן האחריות.

כרמל שאמה-הכהן: אני חושב שמרגע שניתנה אחריות, צריך לרשום את התקופה המקסימלית והכל כמובן על פי תנאי האחריות, זה ברור, ותנאי האחריות מחריגים ו---

אתי בנדלר: זאת אומרת שהם יכתבו במדבקת האחריות חמש שנים, בדוגמה הזאת---

כרמל שאמה-הכהן: הם גם יכולים לפרט יותר, אנחנו לא מונעים מהם.

אתי בנדלר: את תקופת האחריות המרבית וזה יחול עליהם בתום שנה מפרסום החוק.

אתי בנדלר: זה הרעיון?

אתי בנדלר: זאת אומרת, נגיע תיכף לסעיף 4, ההבחנה שנעשתה בין סוגי האחריויות השונות מתבטלת לעניין מועד התחילה.

כרמל שאמה-הכהן: כן, אני לא רואה בזה צורך.

יעל כהן: זה אומר שיש לנו שני סוגים של מוצרים, מוצרים שיש אחריות לשנה ואין אחריות מורחבת, הם יצטרכו לשים את המדבקה מיד.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו לא עושים הבחנה.

יעל כהן: אבל הבעיה שזה עלול להטעות צרכנים, אם הם רואים חמש שנים ולא יראו שיש שם סייגים, שיש תשלום חובה, או שזה מוגבל למנוע בלבד ולא---

כרמל שאמה-הכהן: אבל כתוב 'בהתאם לסייגי האחריות'.

אתי בנדלר: איפה זה יהיה כתוב?

קריאה: זה מחייב אותם לשמור את תעודת האחריות.

חנה טירי: בתעודת האחריות יש חובה לציין שזאת אחריות מסויגת, אז השאלה היא איך עושים את זה על המדבקה.

חנה טירי: גם על המדבקה אנחנו נתחיל לכתוב שיש סייגים וכולי?

חנה טירי: או שאנחנו בעצם מגבילים את התקופה רק לתקופה שמתחייבת מכוח החוק.

כרמל שאמה-הכהן: כפוף לתנאי האחריות.

טלי און: כפי שהם מופיעים בתעודת האחריות ואז הצרכן כן מחויב לשמור את תעודת האחריות?

כרמל שאמה-הכהן: הרי ברור שתנאי האחריות לא נמצאים על המדבקה, הם נמצאים בתעודת האחריות או באתר של---

זאב דוננפלד: אז מה הערך המוסף של המדבקה?

זאב דוננפלד: עוד פעם.

זאב דוננפלד: אם כל הזמן אנחנו חוזרים לתעודת האחריות, כפוף---

כרמל שאמה-הכהן: כפוף שאני אדע שיש לי אחריות, רק שאני לא צריך לחפש תעודה כדי להוכיח אותה.

טלי און: אבל לא בטוח שתדע, כי היא תראה לך שיש לך רק 12 חודשי אחריות, כל השאר זה יהיה---

כרמל שאמה-הכהן: לא, היא תראה שיש לי ארבע שנות אחריות.

זאב דוננפלד: ומה זה כולל?

זאב דוננפלד: עם מנוע, בלי מנוע?

כרמל שאמה-הכהן: אז אני פונה, לאו דווקא לתעודה שלי, לכל תעודה שאתה גם יכול להציג, או באתר, או שאני אפנה אליך ותשלח לי העתק של תעודה ואני אראה מה התנאים.

טלי און: אז הם יגידו לנו 'אתם שיניתם את הנוסח, כשאני קניתי לפני שלוש שנים זה לא היה ככה', 'אתם מטעים, אתם מרמים'.

טלי און: כבר היום אנחנו נתקלים בזה.

טלי און: גם היום, לא כולם שומרים, אז היום אנחנו מפיקים להם תעודת אחריות חדשה והם אומרים 'כשאנחנו קנינו לפני שנתיים הבטיחו לנו הרים וגבעות, היום אתם מסייגים את זה'.

טלי און: זה בפועל מה שהיום---

רז הילמן: זה עלול להיות תמריץ שלילי לתת אחריות מורחבת.

רז הילמן: זה בעייתי.

יעל כהן: אני אגיד לכם, המוכרים מבטיחים הרים וגבעות, תשע שנות אחריות חינם, לא אומרים שיש מגבלות וזה מה שיוצר את הבעיות.

יעל כהן: היבואן מלכתחילה כן קבע מגבלות אבל המוכר לא מגלה את המגבלות האלה, זו הטעיה.

דליה איציק: אז מה את מציעה?

דליה איציק: בהזדמנות חגיגית זאת שארלוזורוב נרצח לא נפתור את כל הבעיות.

דליה איציק: את צודקת, נכון, אנחנו מייחסים את זה לתעודת האחריות.

אריאל לוין: הצרכן עלול להיפגע פה, הוא עלול להבין משהו שהוא לא נכון ובבוא היום, כשתהיה לו תקלה, הוא יימצא במקום לא טוב, לא יהיו לו פתרונות, כי מי שמכר לו הבטיח לו דברים אחרים.

אריאל לוין: בפועל הוא עומד מול חברה שלא תקיים את מה שהוא חושב ומפה זה יכול ללכת רק ל---

רז הילמן: אני חושב שהנקודות שעלו פה מראות את המורכבות ושכדאי שהנושא הזה יהיה בסמכות השר.

רז הילמן: יקבעו פה שהשר צריך לקבוע מה יופיע על המדבקה גם לעניין האחריות, תום התקופה, גם זה צריך להופיע.

חנה טירי: זה כבר נמצא בסעיף קטן (3).

רז הילמן: לא.

רז הילמן: ברגע שכתוב במפורש בסעיף (א1)(1) שבה יצוין תום תקופת האחריות, אז השר אחרי זה לא יוכל לשנות את זה.

רז הילמן: לכן אני מציע שיהיה כתוב שבה יצוין מידע באשר לתקופת האחריות כפי שיקבע השר.

רז הילמן: כשהשר יקבע ב דיוק מה שצריך באותה מסגרת עבודה שהוא עושה, של הגודל והצורה, אז הוא גם יקבע מה צריך להופיע.

חנה טירי: אבל אפשר גם לקבוע תוכן למדבקה.

רז הילמן: את כותבת תוכן בלי---

דליה איציק: רז, יש לשר סמכות לקבוע תוכן.

רז הילמן: בוודאי, אבל אם את לא משנה את סעיף (א1)(1) זה יהיה בסתירה.

אתי בנדלר: הוא רוצה שיהיה כתוב, במקום 'שבה יצוין תום תקופת האחריות', יהיה כתוב 'שבה יצוין מידע ביחס לתקופת האחריות', או בנוגע לתקופת האחריות.

רז הילמן: כפי שיקבע השר.

קריאה: אפשר מידע נוסף.

דליה איציק: אפשר מידע, אבל מועד תום האחריות חייב להיות, כי זה עיקר הבעיה.

רז הילמן: אבל אז זה משאיר שאלה, איזה אחריות.

רז הילמן: עכשיו עלו הבעיות בעניין הזה, אם יש אחריות מורחבת רגילה, או אחריות מורחבת מוגבלת.

דליה איציק: נתנו לזה פתרון.

רז הילמן: לא ניתן פתרון לנושא הזה.

רז הילמן: אמרו פה, גם ארגוני הצרכנים---

כרמל שאמה-הכהן: מה קורה היום לאדם שקנה מוצר ואיבד את תעודת האחריות?

טלי און: אנחנו מפיקים לו תעודת אחריות חדשה.

טלי און: אבל כשהוא יגיע לממש את האחריות והוא יראה על המדבקה שיש לו חמש שנות אחריות, בכפוף---

כרמל שאמה-הכהן: כפוף לתנאים בתעודה.

טלי און: אז הוא עדיין לא יודע מה התנאים.

כרמל שאמה-הכהן: אבל גם אדם לא זוכר את תעודת האחריות שנתת לו בעל פה, הוא לא מסתובב איתה כל היום בארנק.

טלי און: אבל אז יעלו טענות להטעיה, 'רשמתם לנו חמש---

דליה איציק: הנה דוגמה, יהיה כתוב שנה אחריות מלאה, ופה כתוב והאחריות אינה מכסה קורוזיה וזה וזה וזה.

דליה איציק: מה הבעיה?

קריאה: כל זה על גבי המדבקה?

כרמל שאמה-הכהן: כן, וזה מכשיר קטן.

שוש רבינוביץ: רק הערה לגבי המונח, נאמר פה בסעיף קטן (א1) שמדובר רק על משווקים, עוסק ברגע שהוא מוגדר גם כיצרן, זה לא רק משווק.

שוש רבינוביץ: יש יצרנים שמוכרים, אז זה לא---

כרמל שאמה-הכהן: אם הוא יצרן ואם הוא מוכר, אז הוא גם מוכר.

כרמל שאמה-הכהן: יש לו שני כובעים.

יעל כהן: יש לו הכי פחות בעיה, אם זה יצרן שמוכר ישירות.

אתי בנדלר: זה חל על כל עוסק בין שהוא משווק, בין שהוא היבואן, בין שהוא היצרן ובין שהוא החנות הקמעונאית, בתנאי שהוא מוכר את זה לצרכן.

כרמל שאמה-הכהן: כבוד היועצת המשפטית, אנחנו זקוקים לשינויים בסעיף 1?

אתי בנדלר: כן.

אתי בנדלר: אני אוסיף בפסקה (3), השר יקבע הוראות לעניין מדבקת אחריות, לרבות סוג המדבקה, תוכנה ומידע שייכלל בה, כדי לאשר את זה, והשאר כפי שמופיע בהצעה, אלא אם כן יש הערות נוספות.

הילה דוידוביץ: לי יש הערה.

הילה דוידוביץ: נדמה לי שדיברנו בדיון שעבר שהחובה לא תהיה למסור את המדבקה, אלא להדביק את המדבקה, כי פחדנו שזה ינוצל לרעה.

אתי בנדלר: לא, להיפך.

הילה דוידוביץ: זה מה שלי זכור, לא היה פרוטוקול, אבל פחדנו שזה ינוצל לרעה שהוא ימסור לו ואז הוא כן הדביק, לא הדביק.

הילה דוידוביץ: וגם לא דיברנו, למה שלא יהיה שהחובה תהיה להדביק---

כרמל שאמה-הכהן: האינטרס של המוכר זה להדביק.

הילה דוידוביץ: בגלל שזו עברה פלילית.

כרמל שאמה-הכהן: גם האינטרס הכלכלי שלו זה להדביק.

הילה דוידוביץ: אז למה שלא תהיה חובה להדביק על המוצר?

אתי בנדלר: תכתבי ידביק או ימסור, אני מוכנה לכתוב את זה, אני לא רוצה לקבוע להם מלכתחילה את ה---

רז הילמן: לא כדאי לך לחייב אותו להדביק, זה אומר לפתוח את הקלקר---

יעל כהן: אדוני, יש איסור לדרוש תעודת אחריות, הייתי מציעה להוסיף איסור להציג גם חשבונית כתנאי למתן שירות.

דליה איציק: זה ממילא אסור.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד סעיף 1 עם השינוי?

כרמל שאמה-הכהן: הסעיף אושר.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה סעיף 1 הסעיף אושר נא להקריא סעיף 2.

אתי בנדלר: כרגע יש הצעה של חברת אורנג', להוסיף סעיף קטן (א2).

יהל בן נר: נכון.

יהל בן נר: אנחנו מדברים על נורמה כללית שכרגע אושרה ואיזה שהוא הסדר שהוא מידתי במידה והעוסק ממלא את כל התנאים של ההסדר.

אתי בנדלר: תציגי בבקשה את ההצעה שלך.

יהל בן נר: אנחנו ניסחנו כמיטב יכולתנו, כמובן בכפוף להנחיות שלך; 'על אף הוראות סעיף (א1) עוסק המוכר טובין לצרכן והטובין מזוהים במספר סידורי או מספר זיהוי ייחודי, פטור מהחובה לפי סעיף (א1)לעיל, אם העוסק מקיים את כל אלה'.

יהל בן נר: הכל.

יהל בן נר: '(2) העוסק לא דורש מהצרכן להציג תעודת אחריות כתנאי למתן שירות בהתאם לחיוביו לפי תעודת האחריות, אלא מזהה את הטובין ואת מועד רכישתם לפי המספר הסידורי או מספר הזיהוי הייחודי'.

יהל בן נר: '(3) העוסק מאפשר לצרכן לבדוק את תקופת תוקף האחריות בכל עת באתר אינטרנט או בטלפון', פה יכול להיות ששלי לא מעודכן מספיק, אצלך זה 'בשיחת חינם', 'באמצעות המספר הסידורי או מספר הזיהוי הייחודי או באמצעות מסרון'.

יהל בן נר: אין לי פה את הנוסח המעודכן, נתתי לך את המעודכן ביותר.

אתי בנדלר: אני חושבת שההצעה היא ראויה בשינוי אחד, אני לא הייתי אומרת שעל אף הוראות סעיף (א1) זו ההוראה שתחול, אלא שהשר רשאי לקבוע מוצרים או מקרים שבהם עוסק המוכר יהיה פטור.

אתי בנדלר: זאת אומרת אני לא רוצה לקבוע את זה כבר כהוראה מחויבת, אלא שהשר יקבע את המקרים.

דליה איציק: זה מביא בחשבון את הבעיות שהם מעלים ושצריך ללמוד חלק מהבעיות.

יוליה מרוז: אבל הפתרון הזה לא מחריג אף אחד, נהפוך הוא, הוא חלופה ראויה.

רז הילמן: אנחנו תומכים בהצעה.

יוליה מרוז: הוא חלופה ראויה להצעה הראשונה וכל אחד יכול לאמץ.

אתי בנדלר: גב' טירי, זה צריך להיות תלוי בשיקול דעת השר לאחר שיבחן את המקרים, או---

חנה טירי: קודם כל אנחנו לא קיבלנו את המסמך שלהם וזו פעם ראשונה שאני שומעת וזה לא מולי, אז מאוד קשה לי להתייחס לנושא.

יהל בן נר: אנחנו העברנו את זה לוועדה.

חנה טירי: לא קיבלנו את זה, אז קשה לי כרגע להתייחס לנוסח מלה במלה, זה לא מונח לפניי.

יהל בן נר: אבל אם הוועדה סבורה שזה נוסח ראוי והסדר ראוי כבר עכשיו, אז חבל שאנחנו נגלגל את זה---

אתי בנדלר: אני אומר לחברי הכנסת, הרעיון הוא רעיון נכון, אני חושבת שראוי לאמץ אותו, אבל הוא טעון בחינה.

אתי בנדלר: הוא טעון בחינה, האם תהיה לו תחולה כללית או לא, וזה יהיה נתון רק לשיקול דעת ה---

כרמל שאמה-הכהן: ואנחנו רוצים שכל ההחרגות האלה יהיו באישור ועדת הכלכלה.

אתי בנדלר: קודם כל זה צריך להיות בתקנות ואחר כך באישור ועדת הכלכלה.

כרמל שאמה-הכהן: ברור.

כרמל שאמה-הכהן: לדוגמה איתם, יכול להיות שאין לי בעיה עם המנגנון, עד שאני לא רואה שזמני ההמתנה אצלם יורדים, אין להם סיכוי לקבל את זה אצלי.

יהל בן נר: זה לא קשור---

כרמל שאמה-הכהן: קשור, לא קשור, אם יש לכם אפשרות לפתוח מוקד טלפוני נוסף, תורידו קודם כל את זמני ההמתנה.

יהל בן נר: אנחנו מתחייבים שזה יהיה טלפון ייעודי, לא קשור לשום זמן המתנה, לא קשור לכלום.

כרמל שאמה-הכהן: בסדר, אוקי, לא פסלנו את הרעיון.

אתי בנדלר: עכשיו שאלה לגבי בררת המחדל.

אתי בנדלר: ישנה אפשרות לומר, כמו שאני הצעתי ואולי אפשר לשפר את ההצעה, ש'על אף הוראות סעיף קטן (א1) השר רשאי לקבוע מוצרים או מקרים שלגביהם עוסק המוכר טובין לצרכן' וכולי וכולי, שהאלטרנטיבה שהם מציעים תהיה חלופה לסעיף קטן (א1).

אתי בנדלר: אפשר לכתוב כמו שהם מציעים, 'על אף הוראות סעיף (א1)', הדרך הזאת תהיה דרך אלטרנטיבית, 'אלא אם כן קבע השר אחרת בתקנות'.

אתי בנדלר: זאת אומרת שהשר יוכל לומר שעל אף זה שאני מציע את זה כדרך אלטרנטיבית, לאחר שבחנתי זה לא מתאים לסוגי מוצרים או...

יהל בן נר: אז אנחנו נוכל לקיים את זה, תהיה לנו ודאות ו---

דליה איציק: זה פתרון נכון רק באישור ועדת הכלכלה.

אתי בנדלר: בכל מקרה כל התקנות לפי סעיף זה יהיו באישור ועדת הכלכלה.

טלי און: אני רק רוצה להוסיף שפרט לחברות הסלולר, לשאר היבואנים אין מערך טלפוני דומה לזה, או מתקרב לזה.

טלי און: אין לנו מספיק כסף, אנחנו לא כל כך עשירים כמוכם.

כרמל שאמה-הכהן: אל תריבו עכשיו על זה.

קריאה: לא, יש הבדל בינם לבינינו מאוד גדול בעניין הזה.

קריאה: להם זה נראה פשוט להביא 50 אנשים להקים טלפונים ולעשות.

קריאה: ..

קריאה: זה הרבה מאוד כסף.

אתי בנדלר: אם כך הסעיף הקטן הזה ייכתב בנוסח ובמגבלה שבסופה יבוא 'או באמצעות מסרון', אלא אם כן קבע השר אחרת, לגבי סוגי מוצרים או במקרים שיקבע.

כרמל שאמה-הכהן: אוקי, והכל באישור ועדת הכלכלה.

אתי בנדלר: כל מה שהוא יקבע לפי הסעיף הזה יהיה באישור ועדת הכלכלה.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד?

כרמל שאמה-הכהן: אושר.

לאה ורון: חברת הכנסת דליה איציק מצביעה במקום חבר הכנסת אלי אפללו, חבר הכנסת עתניאל שנלר מצביע במקום חבר הכנסת ישראל חסון.

אתי בנדלר: סליחה, אני רוצה לתקן את דבריי.

אתי בנדלר: אמרתי כל ההוראות שיקבע השר לפי הסעיף המוצע יהיו באישור ועדת הכלכלה, זה לא מה שסוכם ולא מה שהוצע בפסקה (3) לסעיף קטן (א1), אז השאלה אם הוועדה בכלל רוצה שלמשל הוראות לגבי מדבקת אחריות, לרבות סוג המדבקה, או תוכנה והמידע שייכלל בה והצורה שלה וגודלה וגודל האותיות, לא נראה לי שזה טעון אישור ועדת הכלכלה.

כרמל שאמה-הכהן: לא, זה לא.

אתי בנדלר: אז רק כאן, לתקנות האלה.

כרמל שאמה-הכהן: רק הפטורים, לא העיצוב.

אלקנה אפרתי: (מקריא): תיקון סעיף 23.

אלקנה אפרתי: 2.

אלקנה אפרתי: בסעיף 23(ב)(8) לחוק העיקרי, אחרי "תעודות אחריות" יבוא "לא מסר מדבקת אחריות".

קריאה: לא מסר או לא הדביק.

אתי בנדלר: יש הערות, אדוני.

קריאה: רק לא מסר, ידביק או ימסור, צריך לעשות את ההתאמה.

שוש רבינוביץ: אנחנו מדברים פה על קנס של מעל 200,000 שקל ואנחנו מדברים על מי שלא מסר מדבקת אחריות.

שוש רבינוביץ: אני לא חושבת שיש פה פרופורציה, זה לא משהו שקשור להטעיה, זה לא קשור לתחום---

כרמל שאמה-הכהן: זו אותה סנקציה שקיימת היום לגבי תעודת אחריות?

שוש רבינוביץ: אבל בתעודת אחריות יש עניין של הטעיה הרבה יותר.

כרמל שאמה-הכהן: לא, היינו הך.

שוש רבינוביץ: כן, זה עניין שלא מסר מדבקה.

כרמל שאמה-הכהן: דין תעודה כדין מדבקה.

כרמל שאמה-הכהן: כך אנחנו רואים את הדברים.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד?

כרמל שאמה-הכהן: הסעיף אושר.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה סעיף 2 אושר.

אלקנה אפרתי: (מקריא): "תיקון סעיף 31א.

אלקנה אפרתי: 3.

אלקנה אפרתי: בסעיף 31א(א)(7) לחוק העיקרי, אחרי סעיף 18(א)(5) יבוא "או ביקש צרכן מעוסק לקבל מדבקת אחריות, כפי שנדרש לפי סעיף 18א(א1)" ואחרי "מסר תעודה" יבוא "או מדבקה" ".

כרמל שאמה-הכהן: הערות?

אתי בנדלר: כולם יודעים על מה מדבר סעיף 31א?

אתי בנדלר: סעיף 31א מקנה לצרכן זכות לתבוע פיצויים לדוגמה, ונאמר בו כדלקמן ברישה: 'נקשרה עסקה בין עוסק לצרכן והעוסק הפר בקשר לאותה עסקה הוראה מהוראות המפורטות להלן, רשאי בית המשפט לפסוק בשל אותה הפרה פיצויים שאינם תלויים בנזק, בסעיף זה פיצויים לדוגמה, בסכום שלא יעלה על 10,000 שקלים', וכאן מוצע לתקן את פסקה (7) שבסעיף.

אתי בנדלר: פסקה (7) אומרת: 'ביקש צרכן מיצרן טובין או מעוסק לקבל תעודת אחריות כפי שנדרש לפי סעיף 18(א)(5) והיצרן או העוסק לפי העניין לא מסר תעודה כאמור', כאן מוצע לתקן את הפסקה הזאת כך שתוכנה יהיה 'ביקש צרכן מיצרן טובין או מעוסק לקבל תעודת אחריות, או ביקש צרכן מעוסק לקבל מדבקת אחריות, כפי שנדרש לפי סעיף 18א(1) והיצרן או העוסק לעניין לא מסר תעודה או מדבקה'.

אתי בנדלר: זה יהיה התוכן.

רז הילמן: למה היצרן?

רז הילמן: זה בעצם העוסק.

אתי בנדלר: נכון, אני מסכימה איתך.

אתי בנדלר: על מי חלה החובה לתת תעודת אחריות, גב' טירי?

חנה טירי: על העוסק.

אתי בנדלר: אז מדוע זה מופיע כאן ב-(7) מיצרן טובין או מעוסק לקבל תעודת אחריות מלכתחילה?

אתי בנדלר: כתוב כאן 'והיצרן או העוסק לפי העניין', האמת היא שאין חשש, משום שככל שהחובה לא חלה על העוסק אז כמובן שהוא לא יצטרך.

חנה טירי: היצרן צריך לצרף את התעודה והעוסק צריך למסור.

חנה טירי: אם הצרכן לא צירף תעודה, העוסק לא יכול למסור את התעודה.

חנה טירי: זאת אומרת החובה היא בעצם משולבת.

אתי בנדלר: הבנתי, היא תלויה אחת בשנייה.

כרמל שאמה-הכהן: מי בעד הסעיף שהוקרא?

כרמל שאמה-הכהן: אושר.

כרמל שאמה-הכהן: הצבעה סעיף 3 אושר.

אלקנה אפרתי: (מקריא): "תחולה.

אלקנה אפרתי: 4.

אלקנה אפרתי: החובה למסור מדבקת אחריות לפי סעיף 18א(א1) לחוק העיקרי, כנוסחו בסעיף 1 לחוק זה, תחול לעניין טובין כמפורט להלן: "(1) טובין שיש לגביהם חובה למסור תעודת אחריות לפי סעיף 18(א)(5) לחוק העיקרי – בתום ____ חודשים מיום תחילתו של חוק זה".

כרמל שאמה-הכהן: אי אפשר לקבוע תאריך?

אתי בנדלר: עכשיו זה הזמן.

אתי בנדלר: בעת הפרסום לקריאה הראשונה ציינו בפירוש שהמועד ייקבע בעת הדיון.

אתי בנדלר: ..

כרמל שאמה-הכהן: כמה זה סביר?

אתי בנדלר: אני מציעה לאפשר כאן פרק זמן ראוי.

אתי בנדלר: יש כאן באמת בעיות טכניות רציניות שצריך להיערך אליהן וצריכים לאפשר גם לשר לקבוע תקנות בפרק הזמן הזה.

כרמל שאמה-הכהן: כמה זמן זה סביר?

רז הילמן: אנחנו חושבים שצריך להצמיד את זה בעצם לשר.

רז הילמן: מרגע שהשר קבע את הקריטריונים, רק אז אפשר להתחיל להיערך.

רז הילמן: לפני שהשר קבע את הקריטריונים, אנחנו לא יכולים להתחיל להיערך, לכן אנחנו חושבים שזה צריך להיות תקופה, להערכתנו שנה, מרגע שהשר קבע את כל הקריטריונים.

אתי בנדלר: אני רוצה, אם כך, לשכלל את ההצעה.

אתי בנדלר: יש דברים בגו, הרי הם לא יכולים באמת להתחיל להפעיל ולהיערך בלא תקנות.

אתי בנדלר: אני מציעה שתיקבע הוראה שהשר יתקין תקנות ראשונות לפי סעיף זה תוך פרק זמן שהוועדה תקבע ו---

דליה איציק: שישה חודשים זה מספיק.

כרמל שאמה-הכהן: שיקבע תקנות?

דליה איציק: כן.

דליה איציק: אתם תלכו עכשיו הביתה, תשבו על המדוכה במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ואז הוא יתקין את התקנות, יפרסם ואתם תצטרכו אחר כך פרק זמן נוסף, אבל בינתיים השר חייב תוך חצי שנה ל---

כרמל שאמה-הכהן: אוקי, אז השר עד ה-1 בינואר יתקין תקנות.

פניה קירשנבאום: התקנות לגבי המדבקה?

פניה קירשנבאום: אל תצפי.

פניה קירשנבאום: החוק שלי, הגנת הצרכן (חוזים אחידים), עבר לפני שנה, משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה התחייב תוך חצי שנה לתת תקנות, עד היום לא הוגשו תקנות.

כרמל שאמה-הכהן: בגלל שלקחת את זה לוועדה אחרת.

כרמל שאמה-הכהן: פה, תאמיני לי, הוא יתקין תקנות.

לאה ורון: זו הוועדה שמפקחת על עבודת משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה לפי תקנון הכנסת והשר מחויב למסור לה דיווח.

פניה קירשנבאום: וזה חוזים אחידים, אז זה עבר בחוקה והנה שנה עברה ותקנות עדיין אין.

אתי בנדלר: עם תיקון עקיף לחוק הגנת הצרכן, ואז התקנות הן לפי חוק הגנת הצרכן.

אתי בנדלר: חנה, ה-1 בינואר?

כרמל שאמה-הכהן: ה-1 בינואר ואחרי זה כמה חודשים להתארגנות?

רז הילמן: תקופה של שנה.

כרמל שאמה-הכהן: לא, אתה מקבל כבר מעכשיו חצי שנה עד שהוא יתקין.

רז הילמן: אבל אי אפשר להיערך.

דני פיקובסקי: אבל אנחנו לא יודעים מה לעשות עם זה.

דני פיקובסקי: רק כשיהיו תקנות, נוכל לפעול.

טלי און: בהתאם למוצרים שהוא יקבע, אנחנו נוכל ל---

רז הילמן: וקחו בחשבון שכאן יושבים העסקים המסודרים.

רז הילמן: העסק הזה ישפיע על כולם, לא רק על מי שיושב פה.

כרמל שאמה-הכהן: לא יהיה שנה וחצי.

כרמל שאמה-הכהן: 1 למאי?

אתי בנדלר: אדוני היושב ראש, אני מוכרחה לצאת כאן להגנת העסקים.

אתי בנדלר: אני חושבת שארבעה חודשים התארגנות מרגע שיש תקנות זה זמן---

דליה איציק: אבל יש חצי שנה לשר עוד לפני כן.

לאה ורון: אבל הם לא יודעים מה להכין.

דליה איציק: אבל השר לא קובע את התקנות בזה.

דליה איציק: .. אני הייתי שרה, נו, באמת, עורכת דין בנדלר, השר יושב ככה עם עצמו וזהו?

דליה איציק: הוא קורא להם, יש תהליך.

דליה איציק: כל התהליך שמתרחש פה, מתרחש בתהליך התקנות.

רז הילמן: לא כולם משתתפים בתהליך הזה.

רז הילמן: זה משפיע גם על יבואני צעצועים ושעונים והרבה מאוד אנשים.

דליה איציק: שנה וחצי, לא יקרה מזה כלום.

דליה איציק: הם צודקים, הם יודעים שלא יקרה כלום, בגלל זה הם רוצים---

רז הילמן: החוק הזה משפיע גם על מי שלא יושב כאן והם יצטרכו להיערך מרגע שזה יפורסם ברשומות, הם לא יידעו לפני זה.

כרמל שאמה-הכהן: 1 ביוני מקסימום.

לאה ורון: 1 ביוני זה 11 חודשים.

פניה קירשנבאום: זה נקרא הריבון.

דליה איציק: שלטון פקידים.

אתי בנדלר: זה ממש לא שלטון פקידים, זה להיפך, זה עם הפנים לעסקים.

כרמל שאמה-הכהן: אבל הכל זה זמנים.

כרמל שאמה-הכהן: אנחנו אתמול חוקקנו את חוק הווד"לים, תהליכים שהולכים חמש שנים, כיווצנו אותם לפחות משנה, תלוי מה אתה קובע, והביאו לנו שם מאמרים מלומדים ומחקרים, כשאתה קובע זמנים ברורים, אנשים עומדים בהם.

כרמל שאמה-הכהן: את יודעת מה אפשר לעשות בשנה?

כרמל שאמה-הכהן: תקנות כאלה מצ'וקמקות?

דליה איציק: חוקה לארצות הברית אפשר לעשות בשנה.

כרמל שאמה-הכהן: התקנות ואחרי זה ההיערכות להן.

כרמל שאמה-הכהן: לא ביקשנו מהם לבנות את הלוויין עמוס 7.

דליה איציק: תקנות, נו באמת, לא להגזים.

דליה איציק: שנה?

דליה איציק: חוקה לארצות הברית אפשר לעשות.

כרמל שאמה-הכהן: 1 בינואר והם יהיו ב-1 ביוני, ניתן עוד חודש.

כרמל שאמה-הכהן: ואז בתאריך הזה אני גם אחגוג את יום הנישואים שלי וגם את---

אתי בנדלר: ובלבד שתחגוג לא עם מדבקה.

כרמל שאמה-הכהן: לא נתנו לי אחריות.

אתי בנדלר: אז זה יהיה טובין שיש לגביהן חובת אחריות לפי סעיף 18(א)(5) לחוק העיקרי ביום 1.6.

אתי בנדלר: ולגבי פסקה (2) אם כך תבוטל ההבחנה בין---

כרמל שאמה-הכהן: כן.

אתי בנדלר: לא יהיה (2), לגבי כל מדבקות האחריות---

כרמל שאמה-הכהן: כבוד היועצת המשפטית, מה דינה של מדבקה ריקה?

כרמל שאמה-הכהן: אני רוצה להוסיף סעיף.

אתי בנדלר: מדבקה שלא עונה, אתה קבעת עכשיו עונשין של 200,000 שקלים וגם זכות לפיצויים לדוגמה.

כרמל שאמה-הכהן: ולגבי אחריות?

אתי בנדלר: אותו דבר.

כרמל שאמה-הכהן: מה המשמעות של האחריות?

כרמל שאמה-הכהן: האחריות תקפה או לא?

אתי בנדלר: הדבר לא פוגע בתוקף האחריות.

רונית פרל: עכשיו החלתם את זה גם על מי שנותן באופן וולונטרי?

אתי בנדלר: כן.

כרמל שאמה-הכהן: השר יכול לפטור אותם.

רונית פרל: אבל ביטלת את הסעיף הזה.

כרמל שאמה-הכהן: השר יכול לפטור כל סוג של---

קריאה: יש ב-1(א1)(3), '...

קריאה: באישור ועדת הכלכלה של הכנסת לקבוע סוגי טובין שהחובה הקבועה בסעיף קטן לא תחול לגביהם'.

כרמל שאמה-הכהן: השר רשאי לקבוע סוגי טובין שלא חלה עליהם חובת אחריות והוא יכול לפטור אותם.

רונית פרל: זה אושר?

כרמל שאמה-הכהן: כן.

כרמל שאמה-הכהן: תודה רבה, הישיבה נעולה.