ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 805, 2011-07-05 11:55

משה גפני: אני מחדש את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: על סדר היום התנאים הנלווים לנושאי משרה ברשויות השלטון.

משה גפני: בישיבה הקודמת דיברנו על התנאים  הנלווים והתברר שיש תנאים נלווים לנושא משרה בסקטורים השונים ואלה יכולים להיות שרים, זה יכול להיות נשיא המדינה, אלה יכולים להיות שופטים ודיינים, שחלקם לא מוסדרים בהחלטה – מתבצעים אבל לא מוסדרים בהחלטה – ואני רואה את זה בחומרה רבה.

משה גפני: לא יכול להיות שדברים כאלו לא יוסדרו, דבר שלא קיים בשום סקטור אחר במשק כאשר ללא החלטה מקבלים תנאים נלווים.

משה גפני: גיליתי גם שיש תנאים שמקבלים שרים ולא מקבלים שופטים למשל ויכול להיות אולי ההפך ובעניין הזה ביקשתי מהיועצת המשפטית של הוועדה שתשב עם נציגות הממשלה ועם נציגות השופטים כדי לנסות להגיע למנגנון מוגדר.

משה גפני: בסופו של הדיון הזה – בין אם הוא יסתיים היום ובין אם הוא יסתיים בעוד ישיבה – נדע שהדברים מוסדרים  ומכאן ואילך, אם רוצים לקבל החלטה על תנאי נלווה לנושאי משרה, זה צריך לבוא לוועדה וצריך לקבל את אישורה, כך שהדברים יוסדרו כפי שהם צריכים להיות במינהל תקין.

משה גפני: היועצת המשפטית של הוועדה, בבקשה.

שגית אפיק: אכן ועדת הכספים היא זאת שקובעת את מה שנקרא התשלומים האחרים שנלווים למשכורת, לשכר היסוד, והתשלומים האחרים האלה כוללים שורת הטבות בעיקר לעניין החלטת שכר השרים שהוחלטה בשנת 1985 ומאז בוצעו בה מעט מאוד תיקונים בוועדת הכספים.

שגית אפיק: התברר שלצדה של ההחלטה יש מה שנקרא חוברת זכויות שרים ובחוברת מעוגנות הטבות נוספות שחלק מהשרים מקבלים, אולי כל השרים מקבלים, אבל תלוי במשרד הממשלתי שבו הם יושבים.

שגית אפיק: כמו שאמר יושב ראש הוועדה, כוונת הוועדה הייתה ליצור אחידות כאשר המטרה של האחידות היא גם ליצור אחידות בין השרים לבין עצמם, בין סגני השרים לבין עצמם, וגם אחידות בין כלל נושאי המשרה כך שהחלטות השכר יהיו יותר מסודרות.

משה גפני: כשאת אומרת בין השרים לבין עצמם – יכול להיות שחברי הוועדה אינם מודעים למה שאת אומרת – זה שיכול להיות מצב שיש שרים בממשלה וחשב של משרד מאשר לשר שלו דבר מסוים וחשב של משרד אחר לא מאשר.

יעקב אדרי: נתקלתי בזה.

משה גפני: זה אבסורד שאין כדוגמתו.

משה גפני: אני לא מדבר על ההשוואה בין הסקטורים השונים אלא מה קורה בתוך סקטור אחד כאשר חשב של משרד מאשר וחשב אחר לא מאשר.

משה גפני: זה דבר אבסורדי ולכן צריך לקבל החלטה מה כן ומה לא.

משה גפני: מה שכן, מחייב את כל החשבים ומה שלא, אוסר על כל החשבים.

שגית אפיק: ככל שתהיה יותר הסדרה בתוך החלטת השכר, ככה תהיה יותר אחידות וכך אני חושבת שזה יקל גם על מזכירות הממשלה לפקח על הביצוע של ההחלטה הזאת.

שגית אפיק: צריך להבחין גם בעניין הזה וכשנעבור על שורת התנאים הנלווים, על שורת ההטבות, צריך להבחין בין הטבה שהיא דומה יותר לכלי עבודה שלמעשה אותה אנחנו לכאורה לא מחויבים לעגן בהחלטת השכר משום שזה כלי עבודה ולא תשלום נלווה שהוא בגדר הטבה, לבין מה שזו באמת הטבה מובהקת או הטבה שנמצאת בתחום האפור לפי המבחן.

שגית אפיק: נתחיל עם החלטת שכר שרים וסגני שרים.

שגית אפיק: אני אעבור בקצרה על תשלומים אחרים שהיום השרים וסגני השרים מקבלים בפועל -  ויתקנו אותי ממזכירות הממשלה ככל שאני טועה – למרות שזה לא מעוגן בהחלטות השכר של הוועדה.

שגית אפיק: אם אני מבינה נכון, כל הנושא של הוצאות בחוץ לארץ.

שגית אפיק: היום המדינה נושאת בהוצאות הלינה של שר לגבי הנסיעות שלו לחוץ לארץ במסגרת התפקיד שלו.

שגית אפיק: זה משולם לשר מכוח החלטת ממשלה ומכוח הנחיה שיש מטעם ראש הממשלה והנושא הזה מעוגן כרגע בחוברת זכויות שרים.

יעקב אדרי: ראיתי שמציעים לגבי בת זוג.

יעקב אדרי: ראש הממשלה החליט לגבי שרים ואני חושב שמפילים כאן תיק על ראש הממשלה.

שגית אפיק: תכף נראה.

משה גפני: אנחנו צריכים לקבל החלטה לא להפיל את זה על אף אחד.

שגית אפיק: אולי נשמע את עמדת מזכירות הממשלה.

אם אפשר להתייחס לנושא הנסיעות.

משה גפני: אני מציע ששגית בקצרה תאמר את כל הנושאים, תרשמי אותם וכמובן אנחנו נרצה את ההתייחסות גם של מזכירות הממשלה וגם של הנהלת בתי המשפט במה שנוגע לשופטים.

שגית אפיק: בסקרה אני אומר מה הדברים שהיום לא מעוגנים בהחלטת השכר וקיימים.

יעקב נאמן: זאת החוברת של הכנסת.

יעקב נאמן: לא של הממשלה.

שגית אפיק: לא. זאת החוברת של הכנסת אבל יש חוברת של הממשלה שנקראת חוברת זכויות השרים וזאת החוברת הזאת.

שגית אפיק: זאת החוברת של הכנסת שכוללת את החלטות ועדת הכספים, אבל יש חוברת שנקראת חוברת זכויות שרים והיא כוללת הטבות נוספות שלא תמיד מעוגנות בהחלטת השכר וזאת שאלה אם צריך לעגן את כולן אבל זאת שאלה אחרת.

יעקב נאמן: השאלה אם זה שכר.

משה גפני: אם אלה תנאים נלווים לשכר או שזה כלי עבודה.

שגית אפיק: אמרתי, נסיעות לחוץ לארץ וכמו שאמר גם חבר הכנסת אדרי, צירוף בן/בת זוג לנסיעה לחוץ לארץ.

יעקב אדרי: לא של ראש הממשלה שזה מאושר.

יעקב אדרי: זה ברור.

יעקב אדרי: את מדברת על השרים.

שגית אפיק: אנחנו מדברים על השרים.

משה גפני: שרים.

משה גפני: זה לא ראש ממשלה.

ציון פיניאן: צריך את האישור של ראש הממשלה.

יעקב אדרי: לא. כתוב כאן שאם שר רוצה להוציא את בת זוגו, הוא צריך אישור של ראש הממשלה.

יעקב אדרי: אני אומר שמפילים עליו תיק.

משה גפני: צריך להוציא את זה.

יעקב אדרי: כן.

שגית אפיק: שירותי תקשורת בבית.

שגית אפיק: היום השרים זכאים לקו טלפון רשמי ולקו נוסף לצורכי פקס ואינטרנט בבית.

שגית אפיק: אצל חברי הכנסת למשל ההטבה הזאת קיימת אבל מעוגנת בהחלטת השכר ואצל השרים וסגני השרים זה לא מעוגן בהחלטת השכר.

שגית אפיק: אותו הדבר לגבי עיתונים.

שגית אפיק: לגבי חברי הכנסת יש הוראה  ברורה שהם זכאים לשני עיתונים בשפה העברית וזה מעוגן בהחלטת השכר.

שגית אפיק: זה לא קיים בהחלטת השכר לגבי שרים וסגני שרים.

ציון פיניאן: עיתונים המודפסים בארץ.

שגית אפיק: כן, נכון.

שגית אפיק: זה לא מופיע לגבי החלטת השכר ומוצע לעגן את זה.

שגית אפיק: זה אחד הדברים שהבנו שיש לגביו אי בהירות בין המשרדים.

יעקב אדרי: לשרים יש תקציב קשר לבוחר?

משה גפני: לסגני השרים יש מחצית.

משה גפני: לשרים אין.

משה גפני: את זה נצטרך לקחת בחשבון.

גם לשרים יש מחצית.

משה גפני: סליחה, מחצית גם לשרים.

משה גפני: מה קורה לגבי שר שהוא לא חבר כנסת?

אין לו.

יעקב אדרי: לשר המשפטים אין.

שגית אפיק: הנושא של כיבוד ואירוח, גם לגבי פגישות עבודה מחוץ למשרד, גם לגבי אירוח של אורחים מחוץ לארץ, זאת אחת ההטבות שמופיעה בחוברת זכויות שרים וצריך לבחון האם זה נכון לעגן את זה גם בהחלטת השכר של הוועדה.

שגית אפיק: כביש אגרה.

שגית אפיק: לאחרונה נעשה תיקון להחלטת שכר חברי הכנסת ועוגנה ההטבה הזאת של נסיעה בכביש אגרה.

שגית אפיק: ככל הנראה שרים וסגני שרים זכאים לזה מכוח הוראת תק"ם אבל זה לא מעוגן בהחלטה.

קריאה: זה לא כולל את הנתיב המהיר.

שגית אפיק: לא כולל את הנתיב המהיר.

שגית אפיק: אתה מדבר לגבי חברי הכנסת.

יעקב נאמן: שלא תהיה אי הבנה.

יעקב נאמן: אני לא הגשתי שום חשבון ואני משלם את זה מכיסי ולא מקבל החזר.

שגית אפיק: כנראה חלק מהשרים מקבלים את זה.

שגית אפיק: זה לא מעוגן בהחלטת ועדת הכספים.

שגית אפיק: הטבות נוספות שלא מוסדרות בהחלטות קיימות לגבי חברי הכנסת וצריך לבחון האם ראוי שיחולו גם לגבי שרים וסגני שרים , אלה הם שלושה דברים: לימוד שפה, ייעוץ פנסיוני ומנוי לטלוויזיה.

שגית אפיק: אלה שלושה נושאים שלא מוסדרים גם היום.

ציון פיניאן: הבהרה למנוי טלוויזיה.

שגית אפיק: כבלים  ולוויין.

משה גפני: השר נאמן, מה אני אעשה עם מנוי טלוויזיה?

יעקב נאמן: גם אני לא.

יעקב נאמן: אין לי ייעוץ פיננסי ואני לא לומד שפות.

יעקב נאמן: הרב גפני, אני מציע לימוד דף גמרא במקום לימוד שפה.

יעקב אדרי: היועצת המשפטית, אני לא רואה שהתייחסתם לנושא הרכב.

שגית אפיק: לנושא הזקיפה.

יעקב אדרי: כן.

משה גפני: בהמשך.

משה גפני: זה לא נוגע לכאן.

שגית אפיק: אתה רוצה שנעבור לשופטים ואחרי כן נשמע את עמדת מזכירות הממשלה?

משה גפני: נעבור לשופטים ואחרי כן נשמע את ההתייחסויות.

שגית אפיק: בסדר.

שגית אפיק: לגבי נושאי משרה שיפוטית.

שגית אפיק: ההחלטה שלהם די מסודרת.

שגית אפיק: לא מצאנו הטבות לגבי נושאי משרה שמכהנים בפועל  שהם מקבלים מחוץ להחלטה.

יעקב נאמן: אל תתני לשופטים רעיונות.

הדיין אליהו היישריק: אין שום הטבה.

הדיין אליהו היישריק: אדרבה.

הדיין אליהו היישריק: אין לנו שום הטבה.

משה גפני: תכף נשמע.

השופטת ורדה אלשיך: אין לנו.

משה גפני: אם אין לכם ומגיע לכם, ניתן לכם.

הדיין אליהו היישריק: לא, אנחנו לא יכולים לכנס את הוועדה שתוציא החלטה שזה מעוגן בחוק.

הדיין אליהו היישריק: הפריבילגיה הזאת לכנס ועדה שתחליט על הטבה שפתאום מעוגנת בחוק.

שגית אפיק: הנה, הוועדה כינסה.

הדיין אליהו היישריק: כן, אבל לנו אין פריבילגיה כזאת.

משה גפני: ודאי שלא.

הדיין אליהו היישריק: לכם יש את הפריבילגיה לאשר.

משה גפני: לנו אין פריבילגיה.

משה גפני: המחוקק נתן לנו את האפשרות ואת החובה לעגן את ההחלטות האלה.

הדיין אליהו היישריק: גם החלטות בשביל חברי הכנסת.

משה גפני: חברי כנסת זה בוועדת הכנסת.

משה גפני: נכון.

הדיין אליהו היישריק: אבל היא אמרה שזה עוגן בוועדה.

הדיין אליהו היישריק: כביש 6 למשל.

משה גפני: כן.

הדיין אליהו היישריק: איזו ועדה?

משה גפני: ועדת הכנסת.

משה גפני: אם מגיע לשופטים, הם יקבלו.

הדיין אליהו היישריק: אנחנו משלמים אגרה.

שגית אפיק: אני רוצה לחזור על מה שאמרתי בתחילת הדברים כי אולי זה לא היה ברור.

יעקב אדרי: אנחנו נחיל את זה גם עליכם.

משה גפני: הרב היישריק, מה שמגיע לשופטים, אני בדעה שצריך לעגן את זה בהחלטה ולתת.

משה גפני: אנחנו תכף ניכנס לדיון האם שופטים באמת צריכים כביש אגרה, כן או לא, האם השופטים צריכים להיות ניידים או רק חברי כנסת ושרים.

משה גפני: נצטרך לקבל על זה החלטה.

משה גפני: אין לי עמדה מוקדמת בעניין הזה.

משה גפני: אנחנו מקיימים את הדיון.

שגית אפיק: אני אסביר את מה שאמרתי בתחילת הדברים לגבי השופטים.

שגית אפיק: אמרתי שההחלטה לגבי השופטים היא די מסודרת.

שגית אפיק: אולי אין בה תנאים נלווים כמו שיש לחברי הכנסת, אבל יש בה את כל תוספות השכר הדרושות כמו תוספת ותק, תוספת שהייה והכל מוסדר בהחלטה וההחלטה מסודרת לחלוטין.

שגית אפיק: מה שהוספתי ואמרתי זה שלגבי השופטים לא מצאנו שיש הטבה שניתנת מחוץ להחלטת ועדת הכספים בכל הנוגע לשופטים שמכהנים כרגע.

משה גפני: להוציא מה שהתפרסם, ששופטי בית המשפט העליון, לאחר פרישתם, מקבלים לשכה ומזכירות בבית המשפט.

משה גפני: גם זה לא מעוגן בהחלטה.

שגית אפיק: זה לא מעוגן בהחלטת ועדת הכספים.

השופט משה גל: זאת לא בדיוק לשכה.

משה גפני: אתה תכף תתייחס.

הדיין אליהו היישריק: כשאנחנו מכהנים אין לנו חדר.

הדיין אליהו היישריק: כשאנחנו מכהנים אין לנו לשכה ופינה בה אפשר לדון בשקט ולכתוב.

שגית אפיק: אלה תנאי עבודה.

משה גפני: שר המשפטים, שמעת מה הוא אומר?

משה גפני: אמר הרב היישריק שלגבי לשכות וחדרים, גם כשהם מכהנים אין להם מספיק.

אברהם מיכאלי: השאלה אם הוא התכוון רק לדיינים או גם לשופטים.

השופטת ורדה אלשיך: גם לשופטים.

הדיין אליהו היישריק: אני מזמין את הוועדה לבית משפט השלום בירושלים, ממש בלב העיר.

הדיין אליהו היישריק: אני מזמין את חברי הוועדה לסיור בספינת הדגל של בתי הדין הרבניים שזה בית הדין הגדול בעולם בתל אביב, לראות איך הוא נראה.

הדיין אליהו היישריק: אני לא צריך שום מילה נוספת להוסיף.

קריאה: בירושלים.

הדיין אליהו היישריק: לא. בתל אביב יותר גרוע.

הדיין אליהו היישריק: התנאים יותר גרועים.

יעקב נאמן: אם מחפשים עוד יותר גרוע, שילכו לחיפה.

משה גפני: אני עצרתי כאן תקציבים בוועדת הכספים, ושר המשפטים יודע, ואז הייתה התחייבות של משרד האוצר על העברה של חמישה מיליון שקלים לעניין הזה.

משה גפני: זה מתבצע?

יעקב נאמן: לאט לאט.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: גם ההעברות יהיו לאט לאט.

משה גפני: זה באמת ביזיון הדבר הזה אבל אנחנו לא עוסקים בזה.

שגית אפיק: הטבות נלוות שלא מצויות בהחלטת שכר השופטים ומצויות בהחלטת שכר חברי הכנסת או השרים וסגני השרים זאת קצובת ביגוד שלאחרונה אושרה ביחס לשרים וסגני שרים.

שגית אפיק: לפי מה שאני הבנתי  מהנהלת בתי המשפט, השופטים זכאים לגלימה ולניקיון הגלימה אחת לשנה אבל אין קצובת ביגוד.

יעקב נאמן: אלה בגדי עבודה.

שגית אפיק: אני מציינת מה שהנהלת בתי המשפט העבירה אלינו.

השופטת ורדה אלשיך: לי יש גלימה אחת כבר 32 שנים ואני מכבסת אותה בבית.

אברהם מיכאלי: לא הבנתי למה זה מגיע להם רק פעם אחת בשנה.

יעקב נאמן: לפסח.

שגית אפיק: הוועדה יכולה לבחון את הנושא.

שגית אפיק: עד כאן ביחס לשופטים.

משה גפני: נתחיל בממשלה.

משה גפני: מי מתייחס לעניין?

אני אתייחס תחילה ואחרי כן חבריי ישלימו אם צריך.

אני  מהלשכה המשפטית של משרד ראש הממשלה.

ההבחנה הבסיסית ששגית כבר הציגה היא באמת בין דברים שהם כלי עבודה לבין דברים שהם הטבות נלוות או שיש בהם אלמנט אפילו מעורב של הטבה.

לגבי שרים.

חלק גדול מהדברים שמקבלים בשוטף שלהם, הם בוודאי כלי עבודה.

העבודה שלהם היא עבודה טוטאלית שאין לה גבולות ברורים ומיעוט הדברים הם בגדר הטבה או עם אלמנט מעורב.

נלך לפי סדר הדברים.

לגבי הוצאות השר בחוץ לארץ, אנחנו חושבים שמדובר בכלי עבודה מובהק.

מדובר רק בנסיעות בתפקיד ולא בנסיעותיו הפרטיות שהן על חשבונו ובהן אנחנו לא משתתפים בשום צורה.

מדובר לכן בעניין שאינו טעון הסדרה של ועדת הכספים.

יש מקום למיסוד הנהלים בצורה מעודכנת כי באמת ההנחיות בחוברת זכויות שרים הן ישנות ולא מעודכנות.

יש לנו עבודת מטה שאנחנו כבר לקראת סיומה של הכנת נהלים חדשים שיובאו כנראה לאישור הממשלה לגבי נסיעות השרים.

מדובר באמת בנוהל עבודה לגבי כלי עבודה ולא בזכות או בטובת הנאה.

משה גפני: התייחס קודם חבר הכנסת אדרי שהיה שר בממשלה לבת הזוג של השר.

לגבי בת הזוג, זה סעיף נפרד.

לגבי בת הזוג יש כאן איזשהו אלמנט מעורב.

בנושא הזה יש הבחנה בסיסית, שגם חבר הכנסת אדרי ציין, בין ראש הממשלה לבין יתר השרים.

לגבי ראש הממשלה, כללי הטקס והמקובל בעולם הוא שהוא לוקח את בת זוגו לחוץ לארץ לחלק גדול מהנסיעות ואנחנו חושבים שצריכה להיות גמישות מלאה לקבל החלטה על פי הצרכים האמיתיים.

לגבי שרים.

התלוות בת הזוג היא בגדר היוצא מן הכלל וזה ממש לא הכלל.

גם כיום זה מצריך אישורים מיוחדים, גם לפי ההוראות הקיימות בחוברת זכויות שרים, ובמסגרת כללי האתיקה של השרים, שהם תהליך עבודה מקביל שכבר לקראת סיום, גם כן יש התייחסות לנסיעות בת הזוג כאל משהו שיצריך אישור מיוחד גם במישור הזה.

אנחנו חושבים שעל אף שכאשר הזוג מצטרפת, וזה בהגדרה בנסיבות חריגות בדרך כלל כי יש איזשהו טקס , נניח שר החוץ  ויש נסיבות טקסיות, על אף שזה חריג ואמור להיות משיקולי עבודה, יש כאן איזשהו אלמנט מעורב בכל זאת ובגלל שיש כאן שטח אפור, ולו בגלל הספק, ראוי לעגן את זה בהחלטת ועדת הכספים בצורה מסודרת.

משה גפני: אנחנו לא נסכים.

משה גפני: זה טוב שאת אומרת את זה כי אנחנו לא נסכים שזאת תהיה החלטה של ראש הממשלה.

יעקב אדרי: נכון.

משה גפני: זה צריך להיות מעוגן כפי שאמרת בהחלטת ועדת הכספים.

עצם הזכות, שיהיה אפשר לקחת את בת הזוג במקרים חריגים, תעוגן, אנחנו מקווים, בהחלטת ועדת כספים אבל שיקול הדעת הפרטני מתי זאת נסיעה שהיא מתלווה או לא, הממשלה תקבע את המנגנונים לאישור.

משה גפני: נדבר על זה.

משה גפני: בסדר.

כיום יש מודל של ועדת אתיקה ממשלתית שתקבע את הדברים, אם וכאשר היא תובא.

ציון פיניאן: אבל לא ראש ממשלה.

למעט ראש הממשלה.

יעקב אדרי: ראש הממשלה, זה ברור.

ציון פיניאן: הוא לא יקבע.

יעקב נאמן: על זה נאמר בתפילה "לא לידי ניסיון" ואני לא רוצה להמשיך.

לגבי הנושא של שירותי תקשורת בבית שכיום הוא לא מעוגן בהחלטת ועדת כספים.

אנחנו חושבים שהגם שהטלפון בביתו של השר והפקס הם כלי עבודה, יש אלמנט מעורב ונכון לעגן את זה בהחלטה של הוועדה.

הגשנו איזושהי הצעה שבעצם מתייחסת בצורה די דומה למצב הקיים.

קו טלפון אחד רשמי וקו נוסף שהוא גם ישמש לתקשורת.

אנחנו חושבים שהעיגון הוא נכון והוא גם ייצר סדר כי לגבי שירותי האינטרנט יש היום איזושהי שונות בין המשרדים.

החשבים פועלים בסך הכול לפי הוראות חשב כללי על מכרזים מרכזיים, אבל עדיין יש מקום כאן.

שגית אפיק: זאת אומרת, אתם מציעים סל שירותי תקשורת עד 6,000 שקלים כשאתם אומרים שכל משרד יעשה את זה בהתאמה.

אנחנו מדברים על סל של 500 שקלים לחודש כשכל משרד יעשה את הרכש מספק האינטרנט לפי מכרזים מרכזיים.

המדינה רוכשת שירותי אינטרנט למשרדים.

משה גפני: אבל לא תהיה החלטה בידי פקיד במשרד שהוא יחליט שהשר שלו כן ושר אחר לא.

נכון.

שגית אפיק: זה יעוגן בהחלטה של ועדת הכספים.

יעקב אדרי: יהיו הנחיות למשרדי הממשלה.

שגית אפיק: יעוגן בהחלטה של ועדת הכספים.

משה גפני: כן.

משה גפני: זה יעוגן בהחלטה שלנו.

את הרכש עצמו יעשו כמו שהמדינה עושה את כל רכש האינטרנט שלה בצורה מסודרת.

משה גפני: זה בסדר.

משה גפני: הלאה.

משה גפני: לזה אנחנו לא נכנסים.

לגבי עיתונים.

בעיקרון אנחנו חושבים ששרים אמורים, גם לצורכי עבודתם פרופר, להיות מעודכנים בנעשה.

ברור לנו ששר האוצר צריך לדעת מה קורה במציאות הכלכלית.

משה גפני: אפשר להחליט גם איזה עיתונים?

משה גפני: זאת אומרת, "יתד נאמן" ו"המודיע"?

אנחנו רצינו להשאיר לשר את שיקול הדעת.

אנחנו חושבים שיש כאן בשוליים איזשהו אלמנט  מעורב.

בוודאי אם רוצים גם לפטור את השר מהמס על המנוי.

משה גפני: מה עמדתכם בעניין הזה?

משה גפני: חברי הכנסת מקבלים שני עיתונים.

משה גפני: מה עמדתכם לגבי שרים?

אנחנו הצענו לשרים אפילו אפשרות ליותר מנויים.

שגית אפיק: מה קורה היום?

שגית אפיק: מה המצב הקיים?

דן ג'ונה: בדיוק כמו שאמר יושב ראש הוועדה.

דן ג'ונה: אין דיפרנציאליות בין המשרדים.

דן ג'ונה: יש מקומות שמאשרים שני עיתונים ויש מקומות שמאשרים שלושה עיתונים.

דן ג'ונה: הנוהג הקיים אינו מוסדר.

שגית אפיק: אם כן, זה לטובתכם שזה יעוגן בהחלטת הוועדה.

יעקב נאמן: שר גם יכול להחליט שהוא לא רוצה עיתונים.

נכון.

משה גפני: זה בסדר.

משה גפני: גם חבר כנסת יכול להחליט כך.

יעקב נאמן: אני החלטתי כך.

יעקב אדרי: היושב ראש, מכיוון שהייתי  בשישה משרדים, בכל משרד ביום הראשון אמרו לי שמגיע לי שלושה, ארבעה, שניים ואכן טוב שנעגן את זה בהחלטה מסודרת.

שגית אפיק: לחברי הכנסת יש שניים.

משה גפני: אתם תצטרכו לומר מה עמדתכם בעניין הזה ואנחנו נצטרך לקבל החלטה.

משה גפני: אני הייתי מציע שזה יהיה כמו חברי הכנסת ולא יותר מזה.

משה גפני: זאת אומרת, השר יכול פתאום להתבלבל כי הוא יקרא את "ידיעות אחרונות" ואת "ישראל היום" והוא לא ידע מה להחליט.

העברנו את הצעת מזכירות הממשלה שמדברת על עד חמישה מנויים.

השר יכול גם להחליט אפס.

הוועדה תקבע את מה שהיא תקבע בסופו של דבר לגבי מספר המנויים.

משה גפני: בעזרת השם נקבע.

האחידות חשובה והיא נחוצה.

לגבי כיבוד ואירוח.

מדובר כאן על כיבוד ואירוח בתפקיד ולא על ארוחה שהשר אוכל ארוחת צהרים בעצמו כי כאן הוא מקבל דמי כלכלה על פי החלטת ועדת הכספים.

כשהשר מארח מישהו מחוץ לארץ והחשב מזמין עבורו ארוחת צהרים, לו ולאורחיו, בעינינו זה כלי עבודה וזה לא משהו שהוא מצריך עיגון בהחלטת ועדת הכספים.

שגית אפיק: לכן אין לכם את זה בחוברת זכויות שרים.

נכון.

שגית אפיק: איך זה עובד בפועל?

שגית אפיק: יש אחידות בין המשרדים?

את זה החשבים יוכלו להגיד.

דן ג'ונה: בהקשר הזה יש אחידות.

דן ג'ונה: ההוראה מאוד ברורה.

דן ג'ונה: לגבי כיבוד, יש הוראה בחוברת זכויות שרים, יש החלטת ממשלה בעניין הזה, והחשבים עובדים בהתאם לכך.

יעקב אדרי: מר שטראוס, אני זוכר את המקרה שאירחתי משלחת מגרמניה ורדפו אחרי שנה אחרי שסיימתי.

יעקב אדרי: ביקשו ממני לארח משלחת אחרי עופרת יצוקה ולקחתי אותם לארוחת צהרים בבאר-שבע.

יעקב אדרי: עשינו סיבוב בשדרות.

יעקב אדרי: אתה מרשה לי לספר?

יעקב אדרי: מר שטראוס:     	אני מרשה, אבל לגבי האורחים מחוץ לארץ, רק לשם ההיבט ההיסטורי, הכיבוד והתשלום היו למעשה מלאים.

יעקב אדרי: השר לשעבר אדרי, הוויכוח היה לגבי הארוחה עם אורחים מהארץ, אבל גם זה סודר.

יעקב אדרי: אם אני משתתף, אני כבר אורח מהארץ?

מר שטראוס: לא. לגבי אורחים מחוץ לארץ, התשלום הוא מלא.

יעקב אדרי: אני שמח שפתרתם את זה אחרי שנה.

שגית אפיק: מה המצב לגבי אורחים מהארץ?

מר שטראוס: לגבי אורחים מהארץ, השרים למעשה מקבלים חלק בתוך השכר וזה אמור למעשה לממן את זה.

מר שטראוס: לעניין הזה אין תוספת.

לגבי כביש אגרה, זה לא היה בדברים שאנחנו חשבנו שמחייבים עיגון.

אני לא בטוחה שנתנו דעתנו לעניין הזה עד תום.

אנחנו חושבים שכל רכב השר שהוא כלי עבודה ולא מעוגן, כך גם ההוצאות הנלוות אליו.

אברהם מיכאלי: רכב השר הוא רכב ממשלתי.

כן.

אברהם מיכאלי: בניגוד לרכב של חברי הכנסת שזה לא רכב ממשלתי.

הרכב של השר הוא רכב ממשלתי עם נהג.

יש בו גם אילוצי אבטחה.

אברהם מיכאלי: אני מבין שרכב ממשלתי ממילא פטור.

נכון.

לכן לדעתי זה לא רלוונטי.

יעקב אדרי: בנושא הרכב.

יעקב אדרי: עלתה בעיה בנושא של הגילום וכולי.

יעקב אדרי: יש בעיה שאני חושב שכדאי לתת תשומת לב.

יעקב אדרי: יש רכבים משוריינים לכמה נושאי משרה, שרים, ואני חושב שצריך להשוות את הגילום שלהם בדיוק כמו לשרים ולא יותר מזה.

יעקב אדרי: אילוץ של רכב משוריין, אלה גורמים הביטחון שקבעו זאת וכאן פתאום נוצר מצב שמי שאילצו אותו לנסוע ברכב ביטחוני, ואני שמח שרשות המסים – וישבתי עם יהודה נסרדישי – הסכימה לכך.

יעקב אדרי: אני מציע שבהזדמנות הזאת נטפל גם בעניין הזה של הרכבים המשוריינים

משה גפני: רק המשוריינים.

יעקב אדרי: רק המשוריינים, שהם ישלמו כמו שר רגיל כי אחרת זה נראה דבר אבסורדי.

יעקב אדרי: גורמי הביטחון מאלצים אותם לנסוע ברכב משוריין ועל זה הם מקבלים עונש.

משה גפני: מה אתם אומרים על מה שאומר חבר הכנסת אדרי?

אברהם מיכאלי: זה הרי רכב ממשלתי.

משה גפני: משלמים מס.

משה גפני: זאת הטבה וזה רכב יקר.

יעקב אדרי: שישלמו כמו השרים ולא יותר.

משה גפני: נדבר על זה.

יעקב אדרי: גם רשות המסים רוצה להתייחס.

משה גפני: אנחנו נדבר על העיקרון.

משה גפני: מר גבאי, מה שמעלה חבר הכנסת אדרי, ואני מבקש התייחסות רצינות לעניין הזה.

משה גפני: הוא דיבר אתי על העניין.

משה גפני: אני אומר לכם מה ההיסטוריה של הדבר הזה.

משה גפני: פנו אלי כמה שרים, לפני חודשים ארוכים, וביקשו ממני שאני אביא לדיון את הנושא של הרכבים של השרים עם תשלום המס עליהם.

משה גפני: אני אמרתי שאני מוכן להביא את זה לדיון בוועדה.

משה גפני: כל דבר כזה, אני מביא לדיון בוועדה ואז תתקבל החלטה שקופה וכולם ידעו אותה.

משה גפני: אף אחד מהממשלה לא הגיע להציג את זה.

משה גפני: אמרתי שאם השרים מתביישים במה שהם תובעים, אני לא חייב להיות זה שמביא את זה לדיון ולא הבאתי את זה לדיון.

משה גפני: קיבלתי משרים תלונות למה אני לא מביא, ואני גם עכשיו לא מביא.

משה גפני: אם לא מבקשים, אני לא מביא.

משה גפני: העלה חבר הכנסת יעקב אדרי עכשיו, והוא גם אמר לי את זה קודם, טענה אחרת.

משה גפני: הוא לא מדבר על כל השרים.

משה גפני: כל השרים, שהממשלה תתכבד ותביא בקשה מסודרת.

משה גפני: הוא אומר שיש כמה נושאי משרה – וזה יכול להיות ראש הממשלה, נשיא המדינה, נשיאת בית המשפט העליון – ואלה הם אנשים בודדים אבל אנשים שנמצאים בראש המערכות ועל פי נוהלי האבטחה חייבים לנסוע ברכב משוריין ואז מכניסים את שווי הרכב, שהוא שווי גדול מאוד, בתוך השכר שלהם והם משלמים על זה מס מאוד גבוה.

משה גפני: העלה את זה חבר הכנסת אדרי ואני שואל אתכם מה אתם אומרים על זה.

חיים גבאי: קודם כל, אנחנו מסכימים שאת זה לא צריך לכלול בתוך שווי הרכב.

חיים גבאי: אנחנו בדעה שצריך לגלם את החלק של השריון, להוציא אותו ולגלם אותו כך שלא תיזקף הטבה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: שר המשפטים, בבקשה.

יעקב נאמן: למעלה מארבעים שנים עסקתי בייעוץ מס.

יעקב נאמן: אם אני הייתי צריך לייעץ לשר בנושא הזה, הייתי מבקש ממנו לתבוע את זה כהוצאה מוכרת לצורכי מס.

יעקב נאמן: לכן כל הגיון אין בגילום הזה.

יעקב נאמן: זה מעשה של גולם ולא מעשה נכון.

יעקב נאמן: זאת הוצאה בייצור הכנסה.

חיים גבאי: כבוד השר, השר לא עמד בהוצאה כך שאתה לא יכול להתיר לו את זה כהוצאה.

חיים גבאי: זה לא הולך לפי סעיף 17.

יעקב נאמן: הוא כן עמד בהוצאה כי אתה מחייב אותו כאילו יש לו הכנסה כתוצאה מזה שהוא נוסע ברכב מסוים.

חיים גבאי: אני מחייב אותו בשווי.

חיים גבאי: רעיונית.

יעקב נאמן: זאת הוצאה רעיונית כי אתה מחייב אותו ומחייב אותו במס.

יעקב נאמן: זה נוגד את הוראות החוק.

יעקב נאמן: אתם פועלים בניגוד לחוק ואני אומר לכם שזה פשוט אבסורד.

יעקב נאמן: אני בדקתי את זה.

יעקב נאמן: אין מדינה בעולם שעושה דבר כל כך בלתי סביר.

חיים גבאי: אבל מי כמוך יודע שלא נותנים הוצאות רכב לשכיר.

יעקב נאמן: אבל אם אתה מחייב אותו בטובת הנאה.

חיים גבאי: לכן אמרתי שיש פתרון.

חיים גבאי: אני איזום דיון.

חיים גבאי: יש פתרון ואנחנו נגלם את המרכיב הזה.

יעקב נאמן: לא, הפתרון הוא לא לגלם, לא להתנהל כגלמים.

משה גפני: שר המשפטים, מה יש לך היום?

משה גפני: היום אתה תקיף מאוד.

יעקב נאמן: רבותיי, מדינת ישראל לפעמים עושה דברים בלתי סבירים לחלוטין ואני מוכרח לומר את זה.

אברהם מיכאלי: במיוחד במקרה הזה של ההגנה הזאת לטובת המדינה.

אברהם מיכאלי: זה לא כל כך לטובת השר.

אברהם מיכאלי: הוא מייצג את המדינה.

יעקב נאמן: לא רק אלא הוא סובל מזה שהוא נוסע ברכב כזה.

יעקב נאמן: רבותיי, אני רוצה שתדעו שאותי מכריחים בקטע האחרון, לפני שאני מגיע למשרד המשפטים כיוון שהוא במזרח ירושלים, להחליף רכב ולהעביר את כל הדברים שלי, לעבור לרכב משוריין, לנסוע קילומטר או קילומטר וחצי ברכב משוריין.

יעקב נאמן: רבותיי, אני מציע למערכת המסים שתתנהג בהיגיון.

משה גפני: טוב שאנחנו כאן.

משה גפני: מה שאמר שר המשפטים ומה שהעלה חבר הכנסת יעקב אדרי, בשעה שנקבל החלטות על כל הדברים, אנחנו נקבל החלטה גם לגבי העניין הזה.

משה גפני: אני רוצה עמדה מוסמכת שלכם לגבי מה שאמר שר המשפטים ולגבי מה שהעלה חבר הכנסת אדרי.

משה גפני: אנחנו לא מדברים על השרים.

משה גפני: אין בקשה פורמאלית של הממשלה ואני לא דן בעניין הזה והוא יורד מסדר היום.

משה גפני: יש בעיה לגבי נושאי משרה, שאלה לא רק שרים אלא זה נשיא המדינה, ראש הממשלה, נשיאת בית המשפט העליון, שר החוץ.

יעקב אדרי: יושבת ראש האופוזיציה.

משה גפני: אני מבקש שאתם תבואו עם הצעה לא לפטור אותם מתשלום המס אלא לקחת רק את החלק שהוא שונה מאשר שר רגיל או רכב ממשלתי רגיל, החלק המשוריין שהוא מעלה מאוד את מחיר הרכב, להוציא אותו כפי שאמר שר המשפטים.

יעקב נאמן: יש עוד אבסורד.

יעקב נאמן: אם כבר דנים בזה, יש עוד אבסורד.

יעקב נאמן: כמה אחוזים מהנסיעות של שר או של ראש ממשלה או של נשיאת בית המשפט העליון הן נסיעות פרטיות?

אברהם מיכאלי: אפסי.

יעקב אדרי: מעט מאוד.

יעקב נאמן: אז למה מחייבים אותם בשווי רכב?

אברהם מיכאלי: את זה שאלתי.

משה גפני: בקשה רשמית של הממשלה.

משה גפני: מה שאתה אומר אדוני שר המשפטים, אני רוצה בקשה רשמית של הממשלה, שהממשלה מבקשת לפטור.

יעקב נאמן: אני רוצה להגיד לכם שאני, כדי לא להיכנס לדילמה הזאת, החלטתי עם בואי לממשלה לא לנסוע ברכב ממשלתי ואני נוסע ברכב הפרטי שלי.

אברהם מיכאלי: מעבירים אותך למשוריין.

יעקב נאמן: לא, רק בקילומטר האחרון.

יעקב נאמן: אני מוכרח לומר לכם שאם אני הייתי צריך לייעץ לנושא משרה, אדם שנוסע תשעים אחוזים מהרכב לצורכי עבודתו –  פרטי – מנכה את הוצאות הרכב מההכנסה החייבת שלו.

יעקב נאמן: רואה חשבון, אותו הדבר.

יעקב אדרי: כאן למראית עין וכיוון שזה נושא משרה ציבורית, אני לא ממליץ על כך.

משה גפני: אני לא מעלה את זה.

יעקב נאמן: אמרתי את זה כדי שלא נתנהג כגלמים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: הבנו אחד את השני.

משה גפני: אני לא מעלה את הנושא של רכבים של שרים אלא אם כן הממשלה תביא בקשה ואז נעלה אותו.

משה גפני: אנחנו מדברים רק על המקרה הספציפי הזה שזה ראש ממשלה, נשיאת בית המשפט העליון, נשיא המדינה ועוד כמה שרים, כמו שר החוץ, שנוסעים ברכבים משוריינים, להוריד את הנושא הזה ולהשאיר את זה כאילו מדובר ברכב רגיל של שר עליו הם יהיו חייבים לשלם מס.

לגבי לימודים שפה.

זאת זכות שהשרים כיום לא מקבלים בפועל והיא קיימת אצל חברי הכנסת.

אנחנו חושבים שבאמת היה מתאים שוועדת הכספים תעגן זכות מקבילה גם לגבי השרים, זכות שכיום לא ניתנת להם.

לגבי ייעוץ פנסיוני.

גם הזכות הזאת לא קיימת לשרים ולא ניתנת להם היום.

זאת אומרת, היא לא מופיעה וגם לא ניתנת בפועל.

הבנו שלגבי חברי הכנסת יש הסדר אופרטיבי בכנסת עם עובד מסוים בכנסת שנותן את הייעוץ.

אנחנו לא ראינו לנכון לבקש הסדר מקביל גם לגבי השרים.

טובי חכימיאן: זה לא עובד בכנסת שנותן ייעוץ.

טובי חכימיאן: אין עובד בכנסת שנותן ייעוץ.

משה גפני: אז מה זה הייעוץ הפנסיוני?

טובי חכימיאן: יש מישהו חיצוני שנותן ייעוץ.

טובי חכימיאן: חבר כנסת חדש יכול להתקשר עם היועץ.

יעקב נאמן: מי משלם עבור זה?

יעקב אדרי: הכנסת.

טובי חכימיאן: אבל זה לא עובד של הכנסת.

יעקב נאמן: לא משנה.

יעקב נאמן: הכנסת משלמת את זה.

טובי חכימיאן: הכנסת משלמת ליועץ החיצוני.

שגית אפיק: הכנסת מעמידה את השירות הזה, אבל הוא לא קיים לגבי שרים וסגני שרים.

לא ביקשנו את התנאי הזה המקביל לשרים.

משה גפני: לא ביקשתם, בסדר.

משה גפני: אני הרבה שנים בכנסת ואף פעם לא קיבלתי ייעוץ פנסיוני גם שפה לא למדתי.

לגבי מנוי לטלוויזיה.

חשבנו שנכון במציאות של היום לאפשר לשרים לקבל את התשלום של דמי מנוי לטלוויזיה בכבלים או בלוויין לצורך החבילה המינימאלית שכוללת גם שידורי חדשות.

אנחנו חושבים שהיום זה משהו שהוא חיוני לעבודה, חלק מהמציאות המודרנית ולכן ביקשנו להוסיף את זה.

משה גפני: מה המציאות המודרנית?

לראות גם ערוצי חדשות זרים שהם זמינים לכל מי שיש לו מנוי כזה.

אברהם מיכאלי: מי שלא שלט בשפה זרה, איך הוא יבין?

אברהם מיכאלי: הוא לא למד שפה.

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: מה יש להם לראות בטלוויזיה?

אנחנו רוצים לאשר לשרים – וזה מצריך החלטה של ועדת הכספים – מנוי.

משה גפני: אין לי טלוויזיה.

משה גפני: זה עולה כסף?

כן.

משה גפני: למה צריך כבלים?

כדי שאפשר יהיה לצפות בערוצי חדשות זרים מעבר לערוץ 1, 2 ו-10.

משה גפני: רק חדשות.

את החבילה הבסיסית.

משה גפני: מה עוד?

עד כאן.

משה גפני: מר זוהר.

אריה זהר: שמי אריה זוהר, אני המשנה למזכיר הממשלה.

אריה זהר: אני רוצה לנצל את העובדה שנמצאת כאן נציגות של השופטים ולהעלות נושא.

אריה זהר: יש זכות מסוימת שמוקנית לשרים לשעבר שיש להם שבעים אחוזי גמלה, בשעתו זה בוטל בשלב מסוים אבל עדיין יש אוכלוסייה שבדיון הקודם אמרתם שהיא הולכת ונפטרת.

אריה זהר: הזכות הזאת של מתן החזר שירותי מזכירות לשרים לשעבר נתונה גם לשופטים בדימוס של בית המשפט העליון שיש להם שבעים אחוזי גמלה וגם לרבנים ראשיים לשעבר כדיינים שכיהנו לפחות עשר שנים.

אריה זהר: על פי תקנות גמלאות נושאי משרה ברשויות השלטון, שזאת החלטה של ועדת הכספים הזאת, סדרי בקשות ביצוע והיוון, כל הנטל הזה שנאמר כאן בסעיף 17 – הזכאי לשירותי דיור, מזכירות או הסעה, יפנה למזכיר הממשלה.

אריה זהר: אנחנו חושבים שהתפתחה כאן איזושהי מגמה שראשיתה בהיסטוריה שקודם היו זכאים לזה רק השרים ולאחר מכן ניתנה ההטבה הזאת גם לשופטים של בית המשפט העליון וגם לרבנים הראשיים.

אריה זהר: ראוי אולי להסיר את הנטל הזה ממזכיר הממשלה ושהנהלת בית המשפט העליון תטפל בשופטים בדימוס של בית המשפט העליון ואולי בתי הדין הרבניים יטפלו ברבנים הראשיים.

משה גפני: שר המשפטים ומנהל בתי המשפט אומרים שאתה צודק והם מסכימים לזה.

משה גפני: אני חושב שצריך להעביר את זה להנהלת בתי המשפט במה שנוגע לשופטים ולהנהלת בתי הדין הרבניים במה שנוגע לרבנים הראשיים.

אריה זהר: זאת החלטה של ועדת הכספים.

שגית אפיק: זה בתקנות.

קריאה: אני מבין שיש כאן איזושהי אפליה מוסווית כי אצל הרבנים הראשיים זה רק לשניים ויש עוד חברי בית הדין הגדול שמונים כמעט 11.

קריאה: פתאום זה נעלם כאילו לא היה.

יעקב נאמן: אני מציע לא להשוות כי אז אני אבקש השוואות בנושאים אחרים בימי הדיונים, בשעות שהם מופיעים לעבודה.

משה גפני: זה לא רלוונטי, אדוני השר.

משה גפני: זכותך לקבל החלטה.

קריאה: אין בעיה.

קריאה: אנחנו בעד זה.

משה גפני: היות ששר המשפטים הוא השר המופקד גם על בתי המשפט וגם על בתי הדין הרבניים, ומכיוון שזה לא תפקידה של ועדת הכספים – יש לנו מספיק עבודה ואנחנו עסוקים בכבלים בטלוויזיה -  אני מציע שהנהלת בתי הדין הרבניים, כמו הנהלת בתי המשפט, תקיים את הדיון הזה.

משה גפני: מעבירים את זה ומקבלים את הבקשה שלך להעביר את זה לשני הגופים האלה ואתם יחד עם שר המשפטים, גם בהנהלת בתי המשפט וגם בהנהלת בתי הדין הרבניים, תאמר באותו דיון את מה שאמרת כאן.

משה גפני: אז הדיון הוא לא שלנו.

משה גפני: אנחנו לא מוסמכים לדון בזה.

שגית אפיק: למעשה התקנות הן של שר האוצר באישור ועדת הכספים ובתקנות קבועה באמת פנייה למזכיר הממשלה, אבל אם יש כאן הסכמה לשנות את זה, אפילו מבלי שיתוקנו התקנות זה יכול להיות, אם כי אפשר לפנות לשר האוצר ולבקש תיקון התקנות.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תודה.

משה גפני: עוד משהו?

אריה זהר: לא. בשלב זה, לא.

משה גפני: תודה.

משה גפני: בתי המשפט.

משה גפני: בבקשה, השופט גל.

השופט משה גל: אני לא כל כך יודע למה מתייחסים עכשיו בהשוואה לבתי המשפט אבל אנחנו חושבים, כמו בדיון הקודם, שכאשר באים להשוות בין גורמים שונים, צריך שגם תהיה תשתית בסיסית שווה להשוואה.

השופט משה גל: אני חושב שגם בדיון הקודם וגם בדיון הזה לא הרי השופטים כהרי ממלאי תפקידים אחרים, גם מבחינת הצרכים, גם מבחינת אורך המשרה, התואר והביצוע.

השופט משה גל: לכן, ההשוואה המיידית, לומר שאנחנו רוצים שזה יהיה שווה וכולם יהיו שווים, זה יכול ליצור דווקא אי שוויון.

משה גפני: אני אאפשר לך להגיד את כל הדברים, אבל אני רוצה להגיד לך את עמדתי.

משה גפני: לגבי הנושא הזה, אתה צודק כי באמת יש דברים שהתשתית צריכה להיות שווה, אבל יש דברים שהם שונים אצל שופטים משרים.

משה גפני: לגבי הדיון הקודם, אני חולק.

משה גפני: אני סבור ששיטת הצמדה צריכה להיות אחידה.

משה גפני: לגבי הדיון הזה, בוודאי אתה צודק.

השופט משה גל: לגבי הדיון הקודם נשארה מחלוקת.

משה גפני: נכון.

משה גפני: הקמנו צוות והצוות ידון בזה.

משה גפני: אנחנו ניפגש אתך.

השופט משה גל: נכון.

השופט משה גל: כשאנחנו עושים רשימה, יש הרבה מאוד דברים שהשופטים לא מקבלים ואחרים כן מקבלים.

השופט משה גל: חלק השופטים לא צריכים להמשיך לקבל וחלק צריך לשקול אולי כן אבל באופן כללי צריך לזכור שהשכר של השופטים לא סתם נקבע כמקשה אחת.

השופט משה גל: אם תראה תלוש שכר של שופטים, לא תראה בו ביגוד.

השופט משה גל: יש שכר יסוד ועוד איזושהי תוספת אחת שהוספה לאחר מכן וזהו.

השופט משה גל: כמו שאשתי אומרת, התלוש מאוד משעמם.

השופט משה גל: כל פעם אותו הדבר.

השופט משה גל: מכיוון שבאמת חשבו שלא יהיה נכון להתחיל לתת לשופטים שעות נוספות וכולי, אין את זה והכל נכלל בבסיס אחד וזה יהיה נכון וראוי באמת לא להכניס את השופטים עכשיו לתוספות כאלה ותוספות אחרות, אבל זה עדיין לא אומר שלא צריך באמת לדאוג לרמה של השכר של השופטים שתהיה ברמה ראויה.

השופט משה גל: אני חולק על כך שהרמה של השכר של השופטים היא יוצאת דופן בשיעורה.

השופט משה גל: אם אנחנו משווים בעולם, בהחלט השופטים משתכרים כך אבל לא סתם ולא בגלל שמישהו רוצה לעשות להם פרוטקציה ולמצוא חן בעיניהם אלא זה חלק מתפיסה ושיטה של מדינה דמוקרטית.

השופט משה גל: לדמוקרטיה יש עלויות.

השופט משה גל: שמעתי כבר הערות של אדוני יושב ראש הוועדה בפעמים קודמות לגבי החדרים של השופטים בדימוס בבית המשפט העליון.

השופט משה גל: אני מבקש לומר בנושא שתי מלים.

השופט משה גל: הנושא הזה כבר נבדק בעבר אפילו על ידי מבקר המדינה.

השופט משה גל: לא היה גורם שלא בדק אותו ואומר במה מדובר.

השופט משה גל: יש בבית המשפט העליון ספרייה אליה אנשים באים ובספרייה הזאת יש איזושהי נישה ושמו קיר גבס כדי ששופט בדימוס שממלא אין סוף תפקידים ציבוריים לאחר תפקידו – ורובם ללא שכר – יוכל למלא.

השופט משה גל: ניקח כדוגמה את השופט זמיר.

השופט משה גל: מאז הוא פרש, הוא ישב בחמש או שש ועדות חשובות ללא שכר.

השופט משה גל: כלומר, זה לא משהו שגובים שכר או תשלום.

השופט משה גל: מדובר לא על חדר שהוא תופס משרד של מישהו אלא זה חלק מהספרייה בספרייה.

השופט משה גל: מדברים על שירותי מזכירות.

השופט משה גל: מה זה שירותי מזכירות?

השופט משה גל: אין שירותי מזכירות.

השופט משה גל: זה מקובל בכל העולם ובכל העולם ראינו ששופטים שפורשים, לאחר פרישתם ממלאים תפקידים ציבוריים רבים ונותנים להם איזושהי אכסניה.

השופט משה גל: לא הייתי שולל אפילו אפשרות שזה יהיה חלק מזכות קבועה שלהם, כמו שקיים לגבי נושאי תפקידים אחרים אבל אנחנו לא מבקשים את זה.

משה גפני: אני לא מכיר נושאי תפקידים אחרים שזה קיים אחרי פרישה לגמלאות.

השופט משה גל: בוודאי שכן.

יעקב אדרי: ראש הממשלה.

משה גפני: ראש ממשלה, כן.

משה גפני: נשיא המדינה.

משה גפני: מי עוד?

יעקב אדרי: נדמה לי יושב ראש הכנסת.

משה גפני: לא, יושב ראש הכנסת לא.

קריאה: כן.

קריאה: גם יושב ראש הכנסת.

השופט משה גל: הרציונל הוא שאותם אנשים לאחר כן באמת משמשים את הציבור בתפקידים ואז יש להם מקום מכובד.

השופט משה גל: זה מקובל בעולם, אין לזה עלות וזה לא שאני משלם דמי שכירות על המקום הזה.

השופט משה גל: אני לא מטיל מעמסה כזאת.

משה גפני: לא זאת הטענה.

משה גפני: לא חשוב.

השופט משה גל: לא, זאת טענה.

משה גפני: אתה לוקח חלק מהמקום של בית המשפט.

השופט משה גל: אני לוקח חלק מהספרייה במקום שיהיה שולחן, כי אם היה שולחן, לא היינו סוגרים אלא היינו אומרים שיבואו לשבת.

משה גפני: אבל יש הרבה שופטים שמשתמשים בזה.

השופט משה גל: מעט מאוד.

השופט משה גל: כמו שאדוני אמר, החיים עושים את שלהם.

השופטת ורדה אלשיך: משה, תגיד שבנישות האלה, בחלקן אין חלון.

משה גפני: מה זה נישות?

משה גפני: זה יותר מנישה אחת?

השופטת ורדה אלשיך: שתי נישות ובאחת אין חלון.

משה גפני: ובשנייה יש חלון?

משה גפני: אני יכול לבוא לסיור?

השופט משה גל: אתה יכול לבוא לסיור.

השופט משה גל: אתה מוזמן לבוא לסיור.

השופט משה גל: אני אומר לך שאם תבוא לסיור, אתה לא תעלה את זה עוד פעם.

משה גפני: אני לא מעלה.

משה גפני: מה אני מעלה?

משה גפני: אני לא רוצה שיישאר איזשהו דבר שיגידו שלא דנו בו.

משה גפני: צריך לדון על זה ולקבל החלטה.

השופט משה גל: הנושא כבר נבדק מכל הכיוונים.

השופט משה גל: אנחנו פונים לשופטים האלה.

השופט משה גל: אין חודש שאני לא פונה לשופט או שניים לעשות תפקיד כלשהו והם עושים זאת ברצון.

השופט משה גל: אם זה היה משרד ששוכרים לו, זה משהו אחר.

השופט משה גל: אם אדוני יעגן את זה באופן מפורש, אני אצטרך ללכת ולשכור משרד ואני לא רוצה את זה.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: השופט גל, דיברת מאוד ברור ואני שמח על מה שאמרת.

משה גפני: אנחנו נמצא לעניין פתרון.

השופט משה גל: יש עוד משהו.

משה גפני: אחרי כן אני רוצה להעיר לך לגבי התנאים הנלווים של השופטים כי אני רואה כאן שורה ארוכה שיש תוספות שהם מקבלים.

השופט משה גל: אני מוכן לדבר אחד לאחד.

משה גפני: לא. זה בסדר.

משה גפני: אני בעדם.

משה גפני: אתה אמרת שהמשכורת משעממת אבל היא לא משעממת.

השופט משה גל: היא מאוד משעממת.

משה גפני: לנושא משרה שיפוטית תשולם תוספת חודשית בשיעור של ארבעה אחוזים משכרו המשולם בעד כל שנת כהונה.

משה גפני: אני לא אקריא את הכול.

השופט משה גל: זאת תוספת ותק.

משה גפני: לנושא משרה שיפוטית כמפורט בטור א' שכיהן שבע שנים תשולם החל מהשנה השמינית כל עוד הוא מכהן.

השופטת ורדה אלשיך: זה ותק.

משה גפני: לנושא משרה שיפוטית תשולם במשך תקופת כהונתו 15 אחוזים.

משה גפני: לנושא משרה שיפוטית ישולם גמול ניהול בשיעור של חמישה אחוזים משכרו המשולם.

משה גפני: לסגן של נושא משרה שיפוטית מאלה ישולם גמול ניהול.

משה גפני: לנושא משרה שיפוטית שהצטרף לקרן תשולם לשם העברה לקרן תוספת של 7.5 אחוזים.

משה גפני: אני בעד.

משה גפני: שלא תהיה אי הבנה, אני בעד.

השופטת ורדה אלשיך: זאת קרן השתלמות.

משה גפני: תגיד לאשתך שהמשכורת לא משעממת.

השופט משה גל: את זה יש לכל פועל.

השופטת ורדה אלשיך: זאת קרן השתלמות.

משה גפני: אין בעיה, אבל הוא אמר שאשתו אומרת שהתלוש משעמם.

השופטת ורדה אלשיך: נכון.

השופט משה גל: תשווה את התלוש של שופט לתלוש של חבר כנסת ותראה כמה הוא משעמם.

משה גפני: מה לא משעמם אצל חברי הכנסת?

השופט משה גל: אני לא יודע.

משה גפני: אין בו כלום.

השופט משה גל: יש נושא אחד שכבר הונח על השולחן ושר המשפטים הגיש את זה לוועדה בשעתו ובו אנחנו מבקשים בהסכמת כולם לתקן תקלה בניסוח של החלטת הוועדה בכל הנוגע לרכבים של שופטי בית המשפט העליון.

השופט משה גל: יש תקלה בנושא הזה.

השופט משה גל: מלכתחילה הכוונה הייתה ששופטי בית המשפט העליון מוקבלים לשרים וכך פעלו.

השופט משה גל: הייתה החלטה לגבי הרכב.

השופט משה גל: בהחלטה בסוף, ברגע האחרון, הכניסו שם בדרגת השירות הציבורי או משהו כזה ואז הועלתה טענה ששר הוא לא נושא משרה בשירות הציבורי ולכן שופטי בית המשפט העליון.

השופט משה גל: בפועל הם מקבלים את זה וקיבלו את זה והחשב הכללי מכיר בזה, אבל צריך לתקן את הניסוח של ההחלטה כדי שלא יהיה פגם למראית אפילו.

משה גפני: זה מונח אצלנו?

השופט משה גל: כן.

השופט משה גל: זה מונח אצלכם.

השופט משה גל: זאת בקשה מונחת ומוסכמת.

השופט משה גל: היא על דעת החשב הכללי.

שגית אפיק: בפועל כך פועלים ואתם צריכים תיקון.

השופט משה גל: כן.

השופט משה גל: כמובן שזה חל גם על דיינים.

משה גפני: השופטת אלשיך.

השופטת ורדה אלשיך: אני רוצה להבין בין אולי שני סוגי תוספות.

השופטת ורדה אלשיך: תוספות שכר פרטניות עליהן דיברנו שהשופטים לא רואים אותן כנכונות ויש התוספת שאני קוראת לה תוספת מערכתית.

השופטת ורדה אלשיך: מה שאני קוראת תוספת מערכתית, אני מדברת על זה ששופט שאין עיסוקו בכך ואין לו מאיפה ואין לו איך, יהיה זכאי – וזה בהשוואה לאחרים – לקבל ייעוץ פנסיוני בכניסתו לשפיטה וביציאתו מהשפיטה.

השופטת ורדה אלשיך: חלו תקלות רבות בזכויות של שופטים שלא ידעו מה הזכויות שלהם כשהם נכנסו לשפיטה והתקלה התבררה כשהם יצאו לפנסיה כאשר אז הסתבר שזה עולה הרבה כסף לשופט.

חיים אורון: מדובר כאן בסכום של 600 שקלים שמקבל חבר כנסת.

השופטת ורדה אלשיך: אבל אין לנו את זה.

השופטת ורדה אלשיך: בנושא של כביש האגרה.

השופטת ורדה אלשיך: אני חושבת שאת הנושא הזה אפשר להצמיד לנושא הרכב רק במובן זה שזה ישולם לאותם שופטים – ויש כאלה – שמשתמשים בכביש 6. שופטים שנוסעים לבית המשפט בבאר-שבע, נוסעים לבית המשפט בנצרת, נוסעים לבית המשפט בירושלים כדבר יום ביומו.

משה גפני: איך יכול להיות דבר כזה?

משה גפני: הרי צריך להיות במקום המגורים.

השופטת ורדה אלשיך: לא, זה שונה.

השופטת ורדה אלשיך: כבר לא.

משה גפני: ואצל דיינים?

יעקב נאמן: גם כן.

השופטת ורדה אלשיך: גם לא.

השופטת ורדה אלשיך: זה שונה.

השופטת ורדה אלשיך: זה כבר לא קיים.

השופטת ורדה אלשיך: יש לנו שופטת לדוגמה שנוסעת יום-יום מרעננה לבאר-שבע.

השופט משה גל: יש גם נשיאי בתי משפט  שמוזמנים לישיבות בירושלים הרבה מאוד פעמים.

השופט משה גל: הנשיא מחיפה שמגיע לירושלים נוסע דרך כביש 6 ואין לו כיסוי לזה.

השופטת ורדה אלשיך: הנושא של כיבוד ואירוח.

השופטת ורדה אלשיך: אני רוצה לומר לכם שבאים אלינו שופטים שהם שופטים מחוץ לארץ ושייכים לארגון הבין לאומי של השופטים ואני מזמינה אותם, יחד עם חברים אחרים, ואנחנו יוצאים.

השופטת ורדה אלשיך: אני משלמת את זה.

השופטת ורדה אלשיך: אני והשופט הנוסף שיוצא אתי חולקים בהוצאות.

השופטת ורדה אלשיך: זה לא קורה כל יום, אבל צריכה להיות לזה איזושהי פינה.

השופטת ורדה אלשיך: דבר נוסף, וכאן אני מעלה את זה בדחילו ורחימו מכיוון שהזכות שניתנה לנו, כפי שהיא קיימת לשרים, לחברי כנסת ולכולם, נלקחה מאתנו באיזשהו שלב ואינני יודעת איזה הוא, אבל זה אותו שירות בשדות התעופה.

השופטת ורדה אלשיך: מקרה שקרה לא מזמן לאחד השופטים שבא אלי ואמר שאנחנו צריכים לטפל בעניין הזה.

השופטת ורדה אלשיך: הוא עמד ושני אנשים מאחוריו עמד נאשם שנשפט אצלו והתחיל לדבר אתו על התיק.

השופטת ורדה אלשיך: הזכות הזאת הייתה אצלנו, אני לא יודעת אם היא נקראת VIP, אני לא יודעת את המינוח, אבל הייתה לנו זכות כמו של שירות שלום, להיכנס לטרקלין או ללכת במסלול המהיר.

יעקב אדרי: אני לא חושב שזה שייך לכאן.

השופטת ורדה אלשיך: אתם דנים בכל הזכויות.

השופטת ורדה אלשיך: יש את הנושא של מחשבים ניידים.

השופטת ורדה אלשיך: יש את הנושא של ביגוד, ואנחנו, חוץ מהצבא, היחידים במדינת ישראל שחוק מחייב אותי ללבוש בגדים מסוימים לעבודה.

השופטת ורדה אלשיך: יש לנו חוק ותקנות בעניין הזה.

השופטת ורדה אלשיך: אני לא חסידה של הדבר הזה ואני לא באה לבקש אותו, ממש לא, אבל הדברים הקודמים שאמרתי, אני חושבת שראוי להתייחס אליהם.

השופטת ורדה אלשיך: מה שיאמר השר, מקובל עלי.

השופטת ורדה אלשיך: יפחית, יוסיף, מקובל.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הרב היישריק.

הדיין אליהו היישריק: אני חוזר מהישיבה הזאת עם רשימה שלא חשבתי עליה.

הדיין אליהו היישריק: יש כאן מושגים – ואני לא מדבר על הכסף – שזרים לנו.

הדיין אליהו היישריק: יש כאן את העיקרון והיושב ראש הרי תמיד עומד מאחורי הרמה העקרונית.

משה גפני: נכון.

הדיין אליהו היישריק: כביש אגרה - ואני לוקח את זה כדוגמה – עוגן.

הדיין אליהו היישריק: למי עוגן?

הדיין אליהו היישריק: לחברי כנסת.

הדיין אליהו היישריק: למה?

הדיין אליהו היישריק: כי הם היו צריכים את זה.

הדיין אליהו היישריק: הרי לא יתכן שאנחנו  - נחזור לרגע לדיון הקודם – נטרטר את המוח לחבר הכנסת הזה או הזה ולומר שאנחנו רוצים כביש אגרה וכל פעם אנחנו נעמוד כאן כעניים בפתח.

הדיין אליהו היישריק: לא.      	אני רוצה לחזור על דוגמה שנתתי בישיבה הקודמת, על הקוריוז שמראה עד איזו רזולוציה זה מגיע.

הדיין אליהו היישריק: המשכורת שלנו היא אן-בלוק.

הדיין אליהו היישריק: זאת אומרת, אין תוספות.

הדיין אליהו היישריק: מעבר לך מה שכתוב, אין ואין לך שום אפשרות.

הדיין אליהו היישריק: עד כדי כך שאני חבר בוועדה ממשלתית שמונתה על ידי שר המשפטים – לא כבודו אלא עוד בזמן חיים רמון – והוועדה הממשלתית הזאת קיימת ישיבה ברמת גן.

הדיין אליהו היישריק: אני יוצא מהבית עם רכב שלי והרכב שלי שותה דלק, ואני לא מקבל רכב מהממשלה, כך שהנסיעה הלוך וחזור עולה לי קרוב ל-160 שקלים.

הדיין אליהו היישריק: על הזמן אני לא מקבל והוצאות אני לא מקבל.

יעקב אדרי: מה זאת אומרת אתה לא מקבל על הזמן?

הדיין אליהו היישריק: לפי הנחיית היושב ראש, אני מדבר אתו.

משה גפני: נכון.

יעקב אדרי: עם כל הכבוד.

הדיין אליהו היישריק: אין כאן שאלה של כבוד.

משה גפני: שואל חבר הכנסת אדרי שהוא יושב ראש האופוזיציה בוועדת הכספים.

משה גפני: יעקב, תשאל.

יעקב אדרי: הוא אמר שהזמן שלוקח לו להגיע לאן שהוא מגיע, לא נלקח בחשבון, אבל השכר שלך הוא גלובאלי.

הדיין אליהו היישריק: לא נתת לי להסביר.

הדיין אליהו היישריק: זה מחוץ לתפקידי.

הדיין אליהו היישריק: זה תפקיד וולנטרי לחלוטין.

הדיין אליהו היישריק: באותה ישיבה יושבים חברים אחרים והם צוחקים עלי.

הדיין אליהו היישריק: הם אומרים שהם עושים קופה ועבור כל ישיבה הם מקבלים 600 שקלים.

משה גפני: איך יכול להיות דבר כזה?

הדיין אליהו היישריק: לא ידוע.

הדיין אליהו היישריק: בגלל שאתה נושא משרה שיפוטית, אסור לך לעסוק בשום דבר אחר.

הדיין אליהו היישריק: בקשר לכביש האגרה, יש את הנתיב המהיר לתל אביב והוא חשוב מאוד.

משה גפני: גם אנחנו לא מקבלים.

הדיין אליהו היישריק: למה?

משה גפני: רק כביש אגרה ולא הנתיב המהיר.

משה גפני: אמר את זה חשב הכנסת.

שגית אפיק: חברי הכנסת מקבלים רק מה שכתוב להם.

חיים אורון: כל המגזר הציבורי, לפי הנחיית החשב הכללי, לא מקבלים.

חיים אורון: זה כביש שאמור להיות כביש ירוק ולא כביש למלא אותו.

משה גפני: גם אנחנו לא מקבלים עבורו.

הדיין אליהו היישריק: לימודי שפה, אין למרות שזה חשוב מאוד בעבודה היום יומית.

הדיין אליהו היישריק: מנוי טלוויזיה אין, למרות שהיושב ראש לא מבין לאיזה ערוץ צריך את זה, אבל יש את הערוץ של הרב עובדיה.

משה גפני: אנשי ש"ס לא כאן.

משה גפני: דלג.

הדיין אליהו היישריק: מה שכן חשוב, במקום ערוץ הטלוויזיה, לא נותנים לנו כלי פשוט מאוד, תוכנה של אוצר החכמה שהיא חלק בלתי נפרד.

משה גפני: אדוני השר, בבקשה ואחר כך אני מסכם.

יעקב נאמן: אדוני היושב ראש, אני מאוד מודה על הדיון הזה.

משה גפני: תודה שהוא היה מעניין.

יעקב נאמן: לא רק מעניין.

משה גפני: חכה, בעיתונים מחר יעשו מזה צחוק, חבל לך על הזמן.

יעקב נאמן: אני לא קורא.

יעקב נאמן: אדוני היושב ראש, הדיון הזה המחיש לי את מה שאני חושב הרבה זמן, עוד מהתקופה שעברתי את תקופת ההתמחות שלי במשרד האוצר כמנכ"ל וכשר ומעבודתי הציבורית.

יעקב נאמן: יש במדינת ישראל אבסורד.

יעקב נאמן: במקום לקבוע שכר כולל ובמקום להתעסק עם כל מיני תוספות – אני מציע שנחשוב על שינוי חשיבה כולל לכל נושאי המשרות הציבוריות, שכר כולל, בלי להתעסק עם כביש אגרה זה או כביש אחר.

יעקב נאמן: לא להתעסק עם תוספות כאלה ותוספות כאלה אלא השכר צריך להיות כולל.

יעקב נאמן: אני מציע לוועדה הנכבדה הזאת לחשוב על הדבר הזה ולא לעשות את הדברים הללו כי במדינת ישראל, כתוצאה מזה שבהסכמי השכר של העובדים לא רצו להעלות שכר אבל עשו את זה בדרך עקיפין, הגיעו למצב שלכל עובד יש תלוש עם כל מיני שמות ובעזרת השם הצליחו לפתור את הבעיה.

יעקב נאמן: נקודה שנייה והיא לגבי רכב השרים, ואני אומר את זה כמי שלא נוסע ברכב ממשלתי.

יעקב נאמן: רכב השרים הוא למעלה מתשעים אחוזים בזמנו של שר לצורכי עבודתו.

יעקב נאמן: אין כל הגיון למסות את זה ולפי מה שאני מבין בדיני מסים, ויכול להיות שאנשי רשות המסים מבינים יותר טוב ממני, זאת הוצאה בייצור הכנסה ולכן אין שום יסוד לגילום בנושא הזה.

יעקב נאמן: אם אני הייתי צריך לייעץ לשר כ, הייתי פונה לבית המשפט ומבקש פסק דין הצהרתי שהגילום הוא בלתי חוקי.

יעקב נאמן: אני מבקש להפסיק עם מעשה הגולם הזה.

יעקב נאמן: אני פונה לרשות המסים ומבקש שתתעסק באמת בהעלמות מס במדינה ולא תתעסק בהעברה מכיס לכיס בתקציב המדינה ולא תגדיל את תקציב רשות המסים על חשבון משרד ממשלתי זה או אחר.

יעקב נאמן: אני מבקש, אדוני, אתה כיושב ראש הוועדה, וחברי הוועדה שרואים את המערכת כולה, להנחות להפסיק עם הדבר הזה וליישר את הקו.

יעקב נאמן: בוודאי לגבי השרים שמשתמשים ברכב המשוריין, כאשר משריינים להם גם את הגילום.

יעקב נאמן: זה פשוט אבסורד שאין כדוגמתו.

יעקב נאמן: בדקתי מה קורה במדינות אחרות ושם אין דבר כזה.

יעקב נאמן: אני כ פרטי יכולתי לנכות את הוצאות הרכב והראיתי כמה אחוזים מהרכב שלי שימשו לצורכי עבודה.

יעקב נאמן: עבדתי 16-17 שעות ביממה, בשבת אני לא נוסע, וביקשתי הוצאות והכירו לי בהוצאות.

חיים גבאי: מה שטוב לשרים, טוב גם לי.

חיים גבאי: גם אני מקבל אחזקת רכב.

חיים גבאי: למה עבור הרכב שלי לוקחים שווי?

משה גפני: חיים, בוא לא ניכנס לוויכוח הזה.

משה גפני: נמצא פתרון.

יעקב נאמן: אדוני,  אני מציע שתשווה את מצבך לעומת מקבילך בארצות הברית ותראה שהוא לא מקבל רכב בכלל.

יעקב נאמן: במדינת ישראל, כדי להעלות שכר, נותנים את הוצאות הרכב וכבר אמרתי את זה.

יעקב נאמן: רבותיי, אני פונה אליך אדוני היושב ראש, זאת הזדמנות לעשות סדר בנושא ויפה שעה אחת קודם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מבקש לסכם את הדיון.

משה גפני: חלקים מהדיון היום היו בעיניי קצת פתטיים והרגשתי לא נוח.

משה גפני: אנחנו מדברים על חיבור לערוץ טלוויזיה וכל מיני דברים אפשר לעשות מהם צחוק, אבל אני לוקח את הדברים מאוד ברצינות.

משה גפני: אני נמצא בוועדת הכספים, לא כיושב ראש, הרבה זמן ואני לא זוכר שהתקיים דיון על כל הפרטים, וזאת הכוונה שלי.

משה גפני: אנחנו לא נזניח שום פרט ואני גם מקבל את ההצעה שלך.

משה גפני: יכול להיות שאנחנו נצטרך להגיע לאיזושהי החלטה לגבי כל הנושאים.

משה גפני: לכן הצוות שהקמנו לגבי הסעיף הקודם, אני מבקש שהוא יוקם גם לגבי הנושאים הללו.

משה גפני: יהיו חברים בצוות הזה חבר הכנסת ציון פיניאן וחבר הכנסת יעקב אדרי.

משה גפני: אני אעמוד בראש הצוות הזה.

משה גפני: אני מבקש ממזכירות הממשלה ומהנהלת בתי המשפט להגיש את ההצעות שלהם לגבי הנושא.

הדיין אליהו היישריק: גם הנהלת בתי הדין?

משה גפני: כן.

משה גפני: אתם ביחד, לא?

השופט משה גל: לא.

הדיין אליהו היישריק: לא, אלה שתי הנהלות שונות.

יעקב נאמן: אבל זה במשרד המשפטים.

הדיין אליהו היישריק: בכל זאת, שיעמדו בקשר.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אין בעיה.

משה גפני: אני לא מוצא מקום לשינויים מלבד העובדה שאם נאשר ערוץ טלוויזיה, ורדה אלשיך תראה את ערוץ 2 ואתה תראה את הערוץ של הרב עובדיה.

השופטת ורדה אלשיך: אם יהיה לה זמן.

משה גפני: כמובן אם יהיה לך זמן.

משה גפני: גם לו, אם יהיה לו זמן.

יעקב נאמן: תראה לי מדינה אחת בעולם שנותנים לשרים.

משה גפני: אני אמרתי לתת?

משה גפני: אמרתי אם ייתנו, שהוא יראה את הערוץ של הרב עובדיה.

השופטת ורדה אלשיך: הצוות הזה יזמין גם אותנו?

משה גפני: בוודאי.

משה גפני: אני אומר לכם מה הולך לקרות קודם כל טכנית, לפני שהצוות מתכנס.

משה גפני: הממשלה עושה עבודת מטה ונאמר קודם שהיא לקראת סיומה.

משה גפני: אתם תצטרכו להחליט אצלכם מה אתם סבורים – שמעתם את מה שעומד כאן על סדר היום – שאתם צריכים לקבל ואתם מבקשים אותו.

משה גפני: אותו דבר לגבי הנהלת בתי הדין.

משה גפני: לפי דעתי אין הבדלים אבל זה בסדר, אני לא מתערב בערכאות השיפוטיות.

משה גפני: הנושא הזה יובא, על פי הבקשות עליהן דובר.

משה גפני: אני מבקש שרשות המסים תציע הצעה בעניין אותו העלה שר המשפטים והעלה חבר הכנסת יעקב אדרי.

חיים גבאי: לגבי שריון אין מחלוקת.

חיים גבאי: אנחנו מובילים דיון לגבי השריון.

משה גפני: אני לא מתנדב לעשות דברים שאתם לא תגידו.

יעקב נאמן: אני אפנה בשם אחד השרים לבית המשפט ואני אייצג אותו.

משה גפני: לא, אנחנו לא שם.

משה גפני: אנחנו הולכים לפתרונות.

משה גפני: אני מבקש להעביר את ההערות ליועצת המשפטית של הוועדה.

משה גפני: ברגע שאנחנו מרכזים את הבקשות, יתכנס הצוות.

משה גפני: יכול להיות שנשב אתכם, יכול להיות שנשב עם נציגות השופטים, עם נציגות הדיינים ועם מזכירות הממשלה.

השופטת ורדה אלשיך: אנחנו מאוד מבקשים.

השופט משה גל: והנהלת בתי המשפט.

משה גפני: לא הבנתי את הפוליטיקה.

השופטת ורדה אלשיך: יש נציגות שופטים ויש הנהלה.

משה גפני: אתם יחד.

השופטת ורדה אלשיך: בטח שאנחנו יחד.

השופט משה גל: ברוב הדברים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: אתם יחד.

השופטת ורדה אלשיך: שניהם ביחד וכל אחד לחוד.

משה גפני: נכון, זאת הגדרה יותר מתאימה לעניין.

משה גפני: אנחנו נרכז את הדברים ונתכנס.

משה גפני: כשנתחיל בדיונים האלה, אנחנו נזמין אתכם ואז אנחנו נציע לפני מליאת הוועדה, גם לגבי הסעיף הקודם וגם לגבי הסעיף הנוכחי, את ההצעות שלנו.

משה גפני: אז, בעזרת השם, נביא את זה להצבעה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: כבר הרבה זמן לא היה דיון כזה בוועדת הכספים.

משה גפני: אני מודה לכם.

משה גפני: אני עושה הפסקה של כמה דקות וממשיך בסעיף הבא.