הוועדה המשותפת לוועדת הפנים ולוועדת העבודה לענייני סביבה ובריאות, כנסת 18, פרוטוקול מספר 55, 2011-07-04 14:00

דב חנין: שלום לכולם.

דב חנין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה המשותפת לסביבה ובריאות של הכנסת.

דב חנין: סדר יומנו הוא – ההשלכות הסביבתיות והבריאותיות המסוכנות שיש להתמשכות השביתה המתנהלת כבר אני מבין כ-60 יום, במפעל חיפה כימיקלים.

דב חנין: אני מקבל בברכה את כל המשתתפים בדיון.

דב חנין: אנחנו תיכף נקבל רשימת משתתפים.

דב חנין: אם כן, זה נושא הדיון שלנו ואנחנו נפתח בוועד העובדים.

דב חנין: מי מייצג את הוועד כאן?

דב חנין: אתם מייצגים את הוועד.

דב חנין: ברוכים הבאים.

אלי לוטטי: ברוכים הנמצאים.

דב חנין: אני ארצה שתציגו בקצרה את השביתה, מה בעצם קורה, בגדול קודם כל, כרקע כללי לדיון ולאחר מכן, אם תוכלו להתמקד בכל הסוגיה של צוותי החירום ומה המשמעות של מה שקורה בתחום הזה.

דב חנין: בבקשה.

דב חנין: רק מי שמדבר, אנא תציג את עצמך, שם ותפקיד.

אלי לוטטי: אלי לוטטי, וועד העובדים, חבר וועד.

דב חנין: בבקשה.

אלי לוטטי: השביתה פרצה לפני כ-63 ימים.

אלי לוטטי: השביתה פרצה בעקבות ניסיון של ועד העובדים לקדם כמה נושאים בתוך ציבור העובדים, שהנושא העיקרי שבהם היה השוויון בין עדות ובין- היו ארבעה נושאי ליבה שבהם התמקדנו במאבק הזה, שבעקבותיו יצאנו לשביתה.

אלי לוטטי: אחד הנושאים הראשיים זה היה בעצם השוואת תנאי העבודה של החברה' הצעירים, שנקראים החברה' הצעירים, שהם הדור ב', שהם מועסקים בתנאים מופחתים.

אלי לוטטי: אחרי 13 שנה כאלה, שרובם מועסקים ויש גם חלק שהגיעו ל-20 שנה, התאחדו שני סוגי הדורות והחליטו להתאחד סביב המטרה של שוויון בתנאי עבודה, בתנאי ההעסקה, מה שלא קיים כרגע.

דב חנין: כמה עובדים יש בסך הכל במפעל היום?

אלי לוטטי: באתר?

דב חנין: בסך הכל באתר.

אלי לוטטי: באתר אני חושב איזה 350.

דב חנין: וכמה מהם מוגדרים כדור א' וכמה כדור ב'?

אלי לוטטי: אז אוקי, אנחנו נמצאים כ-250 מאוגדים בהסכם הקיבוצי, עוד איזה 100 ומשהו עובדים, 160 עובדי קבלן ועוד איזה 50 בערך כרגע באתר, 50 ויותר בהסכמים אישיים.

אלי לוטטי: זה ארבעה סוגי העסקה שקיימים כרגע – דור א' ודור ב' – שהם תחת ההסכם.

אלי לוטטי: זה נושא אחד.

אלי לוטטי: נושא שני היה החברה' הוותיקים שרוצים להוציא אותם לפרישה מוקדמת.

אלי לוטטי: על זה גם היה ויכוח, כלומר זה נושא שני.

אלי לוטטי: נושא שלישי היה התחולה.

אלי לוטטי: אנחנו תפסנו את הנושא, שבגלל צורת ההעסקה של הפירוט – הפרד ומשול, אז הכניסו גם את הנושא של עובדי קבלנים למיניהם ואז החלטנו לנסות לאחד אותם, או להכניס אותם לעבודה כעובדים מן המניין, כדי שיחולו עליהם כל מיני תנאים, שאין להם היום ולצמצם כמה שיותר את העובדים בהסכמים האישים, כדי שזה לא ישמש כנגף לנו.

אלי לוטטי: זה היה התחולה.

אלי לוטטי: הדבר האחרון היה הנושא של הרה-ארגון שהתבצע בחברה ללא ידיעתנו, רק תוך כדי השביתה התגלה לנו שהחברה עברה פיצול ורה-ארגון מחדש והרה ארגון הזה בהנהלת החברה, או המטה של החברה – עבר לדרום חיפה – ובאתר נשאר רק אתר העיצוב.

דב חנין: הבנתי.

דב חנין: זה היה הרקע לשביתה ובעצם יצאתם לשביתה.

דב חנין: השביתה התחילה לפני קצת יותר מ-60 יום.

אלי לוטטי: באחד במאי.

דב חנין: הבנתי.

דב חנין: מאז שהתחילה השביתה יש איזה שהוא משא ומתן?

אלי לוטטי: מהיום הראשון ההנהלה ניהלה איתנו משא ומתן, מהיום הראשון.

אלי לוטטי: השביתה מתנהלת במקביל למשא ומתן, תחת משא ומתן.

דב חנין: אוקי.

דב חנין: איפה עומד המשא ומתן כרגע?

אלי לוטטי: המשא ומתן כרגע עומד לקראת שלבים, לדעתי, די מתקדמים, אבל עדיין זה לא, אין שם את הסגירות, עוד לא נסגר שום נושא.

דב חנין: הבנתי.

דב חנין: מי מכם יכול להציג את כל הנושא של צוותי החירום, אדוני או מישהו אחר.

אלי לוטטי: כן, אייל הוא עובד במתקן, הוא מכיר את זה.

דב חנין: בבקשה, אדוני.

אייל סבג: שלום, שמי אייל.

אייל סבג: תפקידי – מנהל משמרת במתקן אמוניה – מתקן N, שהוא מתקן לייצור חומצה חנקתית.

אייל סבג: בפתח הדברים אני רוצה רק לציין שבימי שגרה אין שום בעיה של בטיחות, מקפידים על הנהלים ועל סדרי עבודה ראויים.

אייל סבג: הבעיה שלנו התחילה בשביתה.

אייל סבג: בעיקרון, צוות חירום אמור למנות 31 אנשים.

אייל סבג: כשהתחילה השביתה הוא ירד ל-24 אנשים וכרגע הוא עומד על משהו כמו 11-14 אנשים.

אייל סבג: לדעתי, הדבר הכי חשוב שחסר זה צוות חירום של מתקן N, שזה בעצם צוות הגבה לאירוע אמוניה, אם מתרחש.

אייל סבג: זה אנשים ש...

אייל סבג: במיוחד ואני מדגיש את זה, כי אלה האנשים שעובדים עם האמוניה ויודעים לטפל בו ויודעים להתעסק איתו.

אייל סבג: הטענה של ההנהלה, הם הורידו את זה ל-2 דרך אגב וזה אומר בעצם ביטול של צוות חירום אמוניה.

אייל סבג: כי יש שלושה אנשים, כאשר מנהל משמרת מנהל את האירוע, שני אנשים מתלבשים בחליפות ויוצאים לנהל את האירוע.

אייל סבג: למה הדבר דומה?

אייל סבג: למה שני אנשים?

אייל סבג: זה כמו צוללנים שאחד מאבטח את השני, כי אתה יוצא עם בלון אוויר דחוס ויוצא למקום שהוא בעצם ענן של רעל והאחד משגיח על השני.

אייל סבג: ברגע שחסר לך אחד זה כאילו אין.

אייל סבג: הטענה של ההנהלה היא – תביא מישהו אחר ממתקן אחר.

דב חנין: רגע, ההנהלה היא זו שהפחיתה את צוותי החירום?

אייל סבג: כן.

דב חנין: קיבלתם איזו שהיא הנמקה להפחתה הזאת?

אייל סבג: לטענתם זה מספיק, אבל יש פה אחד המנהלים שלנו ---

דב חנין: לא, הם כמובן יציגו את עמדתם.

אייל סבג: הם קודם כל לא מסבירים למה, זו זכותם.

אייל סבג: זאת אומרת, הם לא חייבים לתת לי הסברים, אבל תשאל פה, יש פה מישהו שיכול לתת תשובות טובות דווקא.

אייל סבג: אבל הרעיון הוא, אני אגיד לך על מה אני מלין, אני מלין על זה שהתשובה של להביא מישהו אחר ממתקן אחר, למה היא משולה?

אייל סבג: היא משולה לזה שתביא עכשיו צנחן ותגיד לו – בוא תילחם בטנק.

אייל סבג: שניהם לוחמים, אבל כל אחד יודע לעשות משהו אחר.

אייל סבג: הם לא יודעים לעשות את אותה עבודה וכל אחד מתמקצע ומומחה בתחום שלו.

אייל סבג: לכן התשובה הזאת לא מתאימה ולכן הסיכון הוא כזה גדול.

דב חנין: הבנתי.

אייל סבג: עכשיו, דבר נוסף שאני רוצה לציין, זה שהממונה על הבטיחות במתקן שלנו, במפעל, הסיר את האחריות שלו מהעבודה, מאחר שכנראה מתבצעות פעולות שהוא לא מודע להן ולא יודע עליהן והוא פוחד לקחת סיכון.

אייל סבג: זהו, תודה.

דב חנין: אוקי, נציג ההנהלה.

עמיחי זיידר: שלום, שמי עמיחי, אני מנהל האתר.

עמיחי זיידר: אני אתייחס גם לנושא של השביתה וגם לנושא הבטיחות, ברשותך.

עמיחי זיידר: אז קודם כל, כמו שאלי ציין, באמת השביתה מתנהלת באתר 64 ימים, מאחד במאי, תאריך סמלי ולפני זה סכסוך עבודה שהוא התחיל למעשה, הוכרז עוד על ידי ההסתדרות, כשהיא הייתה הארגון היציג בתחילת 2011 ואחר כך כשזה הוחלף על ידי ארגון כוח לעובדים.

עמיחי זיידר: יש סכסוך די עמוק, מאד יצרי, עם הרבה מאד אמוציות.

עמיחי זיידר: אני חושב שהוא די ייחודי במשק.

עמיחי זיידר: זאת נקודה אחת.

עמיחי זיידר: באמת, בסופו של דבר ה---

דב חנין: קודם כל, זו שביתה מאד ממושכת.

דב חנין: במפעל, שביתה של יותר מ-60 יום?

עמיחי זיידר: נכון.

דב חנין: אז למה היא לא---

עמיחי זיידר: אני חושב שזה בעיקר בגלל האמוציות שיושבות מאחורה, אבל זה לא לישיבה כזאת.

עמיחי זיידר: אחר כך עוד יכתבו על זה ספר, אני חושב.

דב חנין: דעות מאד חזקות משפיעות, השאלה היא האם ברמה המעשית, אדוני שמע פחות או יותר ואני מניח שאדוני לא צריך את הישיבה כדי לדעת מה הן הדרישות של העובדים.

דב חנין: ברמה כרגע אובייקטיבית מעשית, כרקע למה שאנחנו בעצם צריכים לדון בהמשך, האם המרחק בין הצדדים, מתחילת השביתה ועד היום, קצת הצטמצם?

דב חנין: האם אתם מרגישים שאתם מתקרבים לאיזה שהן הסכמות, או שאתם עדיין נמצאים במצב של ויכוח לאורך כל הגזרה?

עמיחי זיידר: המרחק קצת הצטמצם, אין פה חוכמות.

עמיחי זיידר: זאת אומרת, אם כל צד בתחילת הדרך הציב גם עמדות שאולי הוצגו חלקן כחלק מדרישות על הנייר, אז העסק הזה מזמן ירד ואנחנו בעיצומו של משא ומתן, אבל לצערי עדיין יש פערים.

עמיחי זיידר: עכשיו, הפערים בסופו של דבר הכל זה כסף, לא צריך להתחבא מאחורי מילים יפות.

עמיחי זיידר: בסופו של דבר הפערים נגרמים מכסף.

עמיחי זיידר: בהגדרה שלי ואולי ידידי ובאמת עדיין ידידי מוועד העובדים יחלקו עלי, אבל הוועד רוצה לעשות מהפכה.

עמיחי זיידר: זאת אומרת, אם אני משווה את המצב עד 31 בדצמבר, שהיינו תחת הסכם עבודה קודם ואני מסתכל על מה שכבר היום ההנהלה מוכנה לתת, זה הרבה הרבה מעבר למה שהיה עד כה ועדיין, מה שוועד העובדים דורש זה, אם אנחנו היינו פה ואנחנו מוכנים לתת ככה – וועד העובדים רוצה ככה ועל זה עדיין יש מחלוקת.

עמיחי זיידר: אני רק אעיר, כמו שנאמר, שמבחינת עובדי הסכם קיבוצי יש לנו שתי אוכלוסיות – דור א' ודור ב'.

עמיחי זיידר: אלה שתי אוכלוסיות שהן שונות במהותן.

עמיחי זיידר: דור א', יחסית, הם עובדים שתנאיהם טובים, ממוצע שכר של קרוב ל-20,000 בחודש, ברוטו, ממוצע לחודש ועובדי דור ב', סדר גודל כמחצית.

עמיחי זיידר: אמנם יש הפרשים מאד גדולים גם בותק בין שתי הקבוצות האלה.

עמיחי זיידר: כלומר, דור א' בהחלט חברה' 20 שנה פלוס, חלקם גם הגיעו ל-40 שנות וותק במפעל, בעוד שעובדי דור ב' יש החל מחברי צעירים מאד, חודש-חודשיים ועד 12-13-14 שנים, אני חושב שזו הקבוצה הוותיקה.

עמיחי זיידר: אז יש פערים מאד גדולים.

עמיחי זיידר: אולי אני נכנס פה ליותר מדי פרטים, אבל ההנהלה רצתה, או הייתה מוכנה מלכתחילה לשפר בצורה יותר משמעותית את תנאיהם של עובדי דור ב' ופחות את תנאיהם של עובדי דור א', שוב, בהמשך למה שאני אמרתי קודם.

עמיחי זיידר: זה אחד מסלעי המחלוקת, אבל יש הרבה.

עמיחי זיידר: זה בקטע של סכסוך עבודה.

דב חנין: המפעל הוא רווחי?

עמיחי זיידר: המפעל רווחי, כן.

דב חנין: כמה הרווחים שלו בשנה?

עמיחי זיידר: אני לא יודע.

דב חנין: אדוני מנהל ולא יודע את הרווחים.

עמיחי זיידר: אני מנהל מפעל, אני אחראי יותר על הצד התפעולי.

עמיחי זיידר: אני לא מתעסק עם דו"חות רווח והפסד ומאזנים.

עמיחי זיידר: זה לא התחום שלי.

דב חנין: אדוני אומר לי דבר שאני פשוט לא ---

עמיחי זיידר: זו גם חברה פרטנית.

דב חנין: ברור.

דב חנין: אדוני אומר לי דבר שפשוט אני לא מבין אותו עד הסוף ברמה הכלכלית.

דב חנין: יש לכם מפעל, המפעל מייצר רווחים בכל חודש, כרגע אתם כבר נמצאים בחודשיים של שביתה, אתם מפסידים את הרווחים האלה.

דב חנין: עכשיו, ברור שהיענות לתביעות שלהם ואני אפילו לא עשיתי את החשבון, אבל ברור שזה עולה כסף.

דב חנין: אבל אם המפעל הוא רווחי, אז עדיין ניתן ללכת לקראתם ולהמשיך להרוויח.

דב חנין: ככה אני מבין את הדברים.

דב חנין: אם המפעל לא עובד, אז כנראה שאי אפשר להרוויח.

דב חנין: אני עוד לא מכיר, אולי אדוני מכיר את השיטה שבה מפעלים סגורים – גם מרוויחים.

דב חנין: אני את השיטה הזאת לא מכיר.

עמיחי זיידר: אין מחלוקת שכתוצאה מהשביתה, המפעל מרוויח פחות.

עמיחי זיידר: זה אחד.

עמיחי זיידר: שניים, בהסכם עבודה---

דב חנין: אבל הוא מרוויח קצת גם כשהוא סגור.

עמיחי זיידר: בהסכם עבודה אנחנו מסתכלים לטווח ארוך.

עמיחי זיידר: אנחנו גם רוצים לחתום על הסכם עבודה לחמש שנים עכשיו, אבל ברור לנו שכל הסכם עבודה משפיע לא רק לחמש שנים קדימה, אלא לכל אורך חיי המפעל.

עמיחי זיידר: עכשיו, חיפה כימיקלים זה מפעל שקונה חומרי גלם, עושה איתם משהו ומייצר מוצר.

עמיחי זיידר: אנחנו חיים על ההפרש בין מחיר חומרי הגלם שלנו לבין מחיר המוצר.

עמיחי זיידר: אנחנו לא שולטים לא בזה ולא בזה.

עמיחי זיידר: אתה מכיר את הפרטים, לא ניכנס לזה יותר מדי.

עמיחי זיידר: יש לנו מספר חומרי גלם שחלקם אנחנו קונים בארץ, חלקם אנחנו מייבאים.

עמיחי זיידר: הם כולם תלוי מחירי שוק עולמי וגם המוצרים שאנחנו מייצרים הם תלויי שוק עולמי.

עמיחי זיידר: יש בשוק הכימיקלים בכלל וגם בשוק הדשנים, למרות שאין ספק שבשנתיים האחרונות, יחסית, השוק הוא טוב.

עמיחי זיידר: יש תנודות שלא אני ולא אף אחד יכול לצפות אותם.

עמיחי זיידר: אם אני רק אתן דוגמא, בשנת 2008, שנת המשבר הגדולה, בחודש אוגוסט היה כנס מאד גדול בחוץ לארץ, בקנדה, שאנשי השיווק שלנו היו בו בנושא של דשנים ותחזיות אופטימיות והכל היה – כולם מגדילים ומגדילים תפוקות וזה וזה – לא עברו חודשיים וכולם זרקו את הניירות וסגרו מפעלים.

עמיחי זיידר: התחזיות פה הן שוות את הנייר שלהן בדיוק ואולי עוד קצת מעבר לזה.

עמיחי זיידר: הסכם עבודה או עלויות שכר, שהם אחד הדברים הבודדים שחברה שולטת עליה או מנסה לשלוט עליה, אז צריך להסתכל לטווח ארוך.

עמיחי זיידר: להיות נחמד זה הכי קל, אבל אחר כך לבוא ולפטר עובדים – זה יותר כואב – ומזה אנחנו רוצים להימנע בכל כוחנו.

עמיחי זיידר: דרך אגב, כמוש עשינו בשנת 2008, בשנת המשבר.

עמיחי זיידר: למרות שבמשך שלושה וחצי חודשים, שבמהלכם גם נהלנו את מאבק האשלג בעזרת ובשיתוף מלא עם העובדים, אבל במשך שלושה וחצי חודשים המפעל עמד, לא ייצר, אבל אנחנו לא פיטרנו אפילו עובד אחד.

עמיחי זיידר: אחד, וזה בניגוד להרבה מאד חברות במשק.

עמיחי זיידר: אז אנחנו לא רוצים להגיע לסרט הזה עוד שנה או שנתיים כתוצאה מ ---

דב חנין: הבנתי את עמדתו של אדוני.

דב חנין: אדוני יכול להתייחס להיבטים של הבטיחות של הצוות?

עמיחי זיידר: כן.

דב חנין: בבקשה.

אמנון כהן: רציתי לראות שהכל בסדר.

דב חנין: הכל בסדר.

דב חנין: יו"ר ועדת הפנים, חבר הכנסת אמנון כהן.

אמנון כהן: רק לראות שהכל בסדר.

אמנון כהן: אם יש בעיות – תגידו.

דב חנין: יש הרבה בעיות.

דב חנין: בוא תצטרף אלינו.

דב חנין: כן, בבקשה.

עמיחי זיידר: בנושא הבטיחות, קודם כל לגבי צוותי החירום.

עמיחי זיידר: ראשית, אני שמח שאני שמעתי מאייל שהוא אומר שבזמן שאנחנו עובדים הכל בסדר.

עמיחי זיידר: זה מנחם אותי, כי רוח הדברים שאני רואה בשבועות האחרונים, חשבתי שאנחנו הולכים לכיוון אחר מול העובדים שלנו, מול העובדים שלי.

עמיחי זיידר: אז זה קצת מנחם אותי.

עמיחי זיידר: צריך פה לדייק בעובדות.

עמיחי זיידר: בזמן עבודה רגילה, במפעל יש כ-30 עובדי משמרת.

עמיחי זיידר: בחיפה כימיקלים, כמו ברוב המפעלים עם החומרים המסוכנים, יש כיסוי מלא מסביב לשעון, של צוות חירום.

עמיחי זיידר: צוות החירום הזה אמור לתת את המענה הראשוני לאירוע, עד שמגיעים הכוחות החיצוניים, בהתאם לכל התיאומים שכולנו מכירים.

עמיחי זיידר: מתוך 30 עובדי משמרת, שהם מפעילים את המתקנים, מתוכם מוגדרים X אנשים כצוותי חירום.

עמיחי זיידר: יש צוות אחד לאירועי אמוניה, אירוע חומרים מסוכנים (חומ"ס) וזה בסופו של דבר האירוע היותר מסוכן שיכול להתרחש בחיפה כימיקלים.

עמיחי זיידר: הנושא היחיד שיכול לצאת מגבולות המפעל וגם לסכן זה נושא האמוניה.

עמיחי זיידר: הנושא השני, זה אירוע אש, כמו שלצערנו היה בהיסטוריה הרחוקה של חיפה כימיקלים.

עמיחי זיידר: ולכן, יש עובדים, מתוך 30 העובדים האלה, עובדים שמוגדרים כצוות חירום אמוניה וכצוות חירום אש.

עמיחי זיידר: אלה עובדים שעוברים הכשרות מיוחדות, הדרכות, אימונים והם, במהלך המשמרת שלהם יכול לעבוד מפעיל מסוים בתפקיד כלשהו במתקן ולעשות את עבודתו הרגילה ולא להידרש לשום דבר שקשור לאירוע חירום ואז אם חס וחלילה מתרחש איזה שהוא אירוע, הוא מוזעק בכל מיני שיטות ונהלים שיש לנו ומשתתף כחלק מצוות החירום.

עמיחי זיידר: עכשיו, המפעל מופסק כבר 64 ימים.

עמיחי זיידר: במסגרת זה שהמפעל מופסק, אני קורא לזה שביתה דלוקס.

עמיחי זיידר: למה?

עמיחי זיידר: כי כמעט חצי מהעובדים משתכרים מלא.

עמיחי זיידר: סליחה, אני אדייק יותר, חצי מעובדי המשמרת.

עמיחי זיידר: כמעט מחצית מעובדי המשמרת מגיעים למפעל, יושבים רגל על רגל, משחקים טטריס, קוראים ספרים, אני לא יודע בדיוק מה הם עושים.

עמיחי זיידר: או, אני יודע מה הם עושים, אבל בוודאי שלא עוסקים בשום פעילות יצורית.

עמיחי זיידר: אבל הם מגיעים אך ורק כדי להיות צוות החירום.

עמיחי זיידר: צוות חירום, אני אומר שוב, צוות חירום לאמוניה וצוות חירום לאש.

עמיחי זיידר: ולמה אנחנו עושים את זה?

עמיחי זיידר: כי כמובן שלמרות שהמפעל מופסק, החומרים המסוכנים הם בפנים.

עמיחי זיידר: אין ספק שרמת הסיכון ירדה, אבל היא לא ירדה לאפס.

עמיחי זיידר: ממצב נגיד של 100% במצב רגיל, ירדה ל-30-40% לדעתי, סדר גודל.

עמיחי זיידר: אבל אנחנו לא נגענו בצוותי החירום, זה משהו שצריך לדייק.

עמיחי זיידר: עכשיו, מה שאייל מתייחס אליו זה מספר עובדי המשמרת במתקן N.

עמיחי זיידר: במתקן N במצב שגרה יש לנו שלושה מפעילים, שהם מתפעלים את המתקן והם גם אחראים על כל השירותים, לא חשוב.

עמיחי זיידר: והם, שלושתם, משתתפים בצוות החירום של האמוניה.

עמיחי זיידר: אנחנו הורדנו את המספר הזה משלושה לשניים, בזמן השביתה.

עמיחי זיידר: כמובן, אם וכאשר נחזור לעבודה, במהרה בימינו, אז נחזור לשלושה מפעילים, אין פה שום ספק בכלל.

עמיחי זיידר: אבל כרגע, בזמן השביתה, אנחנו ירדנו לשניים.

עמיחי זיידר: אליהם מצטרפים מפעילים ממתקנים אחרים, שמייצרים ביחד את צוות חירום האמוניה.

עמיחי זיידר: זאת אומרת, במתקן N נשאר עדיין מנהל משמרת, שהוא ראש צוות חירום האמוניה ובכל משמרת יש מנהל משמרת.

עמיחי זיידר: אליו מצטרף עוד מפעיל אחד ואליהם מצטרפים יתר המפעילים במתקנים.

עמיחי זיידר: עכשיו, אני רק רוצה לדייק, אני מניח שכיוון שאני ארחתי אותך במסוף האמוניה לפני לא זוכר כמה חודשים, אז אתה מכיר את זה.

עמיחי זיידר: אבל צריך פה לדייק, כי אני לא בטוח שכל האנשים פה, שנוכחים באולם, אני לא מכיר אותם ---

דב חנין: אני זוכר היטב את ההסברים שלכם על חשיבות הצוותים של העובדים והכוננות והיערכות והיכולות.

דב חנין: אני פשוט מאד התרשמתי מההסברים האלה ולכן אני מאד מודאג, כשאני שומע שהמערכת הזאת איננה עומדת באופן מלא לרשות בעצם הציבור כולו, שיכול להיפגע אם חס וחלילה קורית שם תקלה.

דב חנין: בבקשה אדוני, תמשיך.

עמיחי זיידר: אז אני מקווה שמדבריי אתה תשתכנע שלא ירדנו בכוננות הזאת.

עמיחי זיידר: אם צריך אז, לא יודע מה עוד צריך לעשות כדי לשכנע אותך, אבל, לי חשוב להסביר לנוכחים את האבחנה בין מסוף האמוניה, שהוא זה שבכותרות והוא זה שעושים עליו הרבה עיתונאים הרבה כתבות ובינו לבין המפעל.

עמיחי זיידר: ברשותך, יש פה תצ"א שאפשר אחר כך, כל אחד יכול להסתכל עליה.

עמיחי זיידר: זו תצ"א שהיא אלכסונית והיא טובה כי רואים בה גם את המפעל וגם את המסוף.

עמיחי זיידר: זה מיכל האמוניה המפורסם, זה הצ'ופצ'יק הקטן הזה.

עמיחי זיידר: מי שרוצה יכול לבוא לראות אותו אחר כך.

עמיחי זיידר: הוא נמצא בתוך שטח הנמל.

עמיחי זיידר: שטח נמל חיפה, בתוך שטח מסוף הכימיקלים, מאובטח על ידי הנמל.

עמיחי זיידר: במסוף לא השתנה שום דבר בזמן השביתה, מבחינת כוח אדם.

עמיחי זיידר: היו שלושה מפעילים, נשארו שלושה מפעילים.

עמיחי זיידר: להיפך.

עמיחי זיידר: מכיוון שאנחנו ממלאים מכליות אמוניה במסוף, מכיוון שאין פעילות בתוך המפעל ובדרך כלל העברת האמוניה מהמסוף ללקוחות חיצוניים, לא לחיפה כימיקלים, כי חיפה כימיקלים המפעל נפסק, אבל ללקוחות חיצוניים – נעשית דרך המפעל – והעובדים, בסדר, אני מקבל את זה, כחלק מהשביתה הלגיטימית שלהם – עוצרים את זה.

עמיחי זיידר: אנחנו ממלאים מכליות אמוניה במסוף ומעבירים את האמוניה משם ללקוחות שונים, חלקם לחיפה כימיקלים דרום, למפעל הדרומי שלנו וחלקם לדשנים וחומרים כימים, שזה מפעל אחר שנמצא פה, מזרחית לנו.

דב חנין: היקף שינוע האמוניה במסוף עלה?

עמיחי זיידר: בוודאי.

עמיחי זיידר: לא, סליחה.

עמיחי זיידר: מה זה עלה?

עמיחי זיידר: עלה באמצעות מיכליות כביש, אבל ---

דב חנין: מאה אחוז.

דב חנין: עלה.

עמיחי זיידר: אבל בוטל הצינור.

דב חנין: ברור.

עמיחי זיידר: במסוף היו שלושה מפעילים, נשארו שלושה מפעילים.

עמיחי זיידר: במסוף, אני מזכיר, יש צוות אינטגרטיבי, שעובדי המסוף עובדים ביחד עם הצוותים של כרמל אולפינים ושל גדות והם אלה שאמורים לתת מענה ראשוני לאירוע.

עמיחי זיידר: בנוסף, אנחנו, כתוצאה מפעילות מילוי האמוניה במכליות הכביש, אנחנו הוספנו בן אדם, שהוא מהנדס, שנמצא שם כל זמן שיש מילוי מכליות, זה בעיקרון מסביב לשעון, למעט סופי שבוע, כי הנמל סגור בסופי שבוע, נמצא שם מהנדס.

עמיחי זיידר: זה המיכל.

עמיחי זיידר: במרחק מהמיכל הזה, נמצא המפעל.

עמיחי זיידר: מה שאתם רואים בתחתית התמונה זה כל מתחם בז"ן (בתי זיקוק), מה שנקרא.

עמיחי זיידר: את חוות המיכלים של בתי זיקוק, זה החלק הצפוני של המתקנים, מתקני הייצור של בתי זיקוק וחיפה כימיקלים נמצאת בתוך המשבצת הזאת.

עמיחי זיידר: אנחנו נמצאים פה.

עמיחי זיידר: למעשה השטח של חיפה כימיקלים, של האתר, כ-200 דונם, הוא מובלעת בתוך שטח בתי זיקוק.

עמיחי זיידר: פה זה יער של גדיד, שנשאר חלק מבתי זיקוק.

עמיחי זיידר: זה מתקן האתילן שכרמל אולפינים, גם כן חלק מבתי זיקוק וזה חיפה כימיקלים וזה המסוף.

עמיחי זיידר: אלה שתי יחידות שהן כרגע נפרדות לחלוטין.

עמיחי זיידר: מה שדובר קודם על צוותי החירום – זה פה במפעל – אז את זה היה חשוב לי להבהיר.

עמיחי זיידר: אם יש שאלות לגבי הקטע הזה.

דב חנין: אוקי, תודה רבה אדוני.

דב חנין: אנחנו עוברים לארגונים הסביבתיים.

דב חנין: קואליציה לבריאות הציבור, בבקשה, גברתי.

רונית תירוש: צהריים טובים.

רונית תירוש: אני רוצה להתייחס לא לסוגיה הנוכחית שהיא חשובה מאד ומהותית מאד וכמובן אנושית מאד, אלא לסוגיה של המכלול שנקרא מיכל האמוניה.

רונית תירוש: אנחנו חושבים ואני חושבת שאני יכולה גם לייצג את שאר הארגונים, למרות שכולם מוזמנים לדבר בשום עצמם.

רונית תירוש: הקהילה בחיפה, כולל חוקרים, אנשי אקדמיה, פעילים, מזה שנים מתריעים מהסכנות של מיכל האמוניה.

רונית תירוש: אנחנו מדברים על סכנות ביטחוניות, בטיחותיות.

רונית תירוש: אנחנו מדברים על מחדל תכנוני.

רונית תירוש: היום אנחנו יודעים, בחודשים האחרונים מדברים על זה יותר ויותר.

רונית תירוש: יש היום טכנולוגיות חדשות שנשענות על גז טבעי, שהיום כבר מגיע גז טבעי למפרץ חיפה, שאפשר באמצעותו להחליף את ייצור האמוניה ואת התלות שיש למדינה כולה במיכל אחד.

רונית תירוש: במיכל הענק הזה, שאולי עכשיו הוא נראה כמו צ'ופצ'יק, אבל הוא בעצם ענק.

רונית תירוש: אנחנו יודעים שמידע על הטכנולוגיות החדשות הגיע למשרד להגנת הסביבה.

רונית תירוש: אנחנו מאד נשמח למעורבות רבה יותר של הכנסת בנושא הזה, משום שהגיע הזמן לפתור את הסוגיה.

רונית תירוש: מדובר כבר למעלה מ-20 שנה, של מיכל גדול ותלות של המדינה כולה באמוניה שמיובאת לארץ.

רונית תירוש: תודה.

דב חנין: בבקשה, גיל יעקב, מגמה ירוקה.

גיל יעקב: כן, אז קודם כל חשוב פה לחדד איזו שהיא נקודה לגבי המצב הנוכחי והוא שבעצם גם העובדים במפעל וגם התושבים במפרץ חיפה, נמצאים כרגע בני ערובה בידי הנהלת המפעל, בידי מנכ"ל המפעל.

גיל יעקב: בזמן שמנכ"ל המפעל מנסה לשבור שביתת עובדים באמצעים שהם מאד בעייתיים, לטעמנו, הפחתת תקנים, לנסות לייצר משבר בטיחות, לנסות כמובן להשליך את האשמה על העובדים ששובתים וזאת זכותם כנראה לשבות.

גיל יעקב: בעצם הסיכון מונח גם מול העובדים וגם מול התושבים שבמפרץ חיפה.

גיל יעקב: אנחנו לא כל כך מצליחים להבין איפה הרשויות.

גיל יעקב: מה קורה עם המשרד להגנת הסביבה, מה קורה עם ובאמת מה עם המחויבות לכאורה של הנהלת המפעל, לעמוד בתקנים ולעמוד בתקנים של בטיחות, בתקנים סביבתיים ויש כאן איזו שהיא סכנה שהיא מיידית, היא לא לגיטימית ואנחנו דורשים איזו שהיא התערבות מיידית.

גיל יעקב: מעבר לכך, אנחנו חושבים שהתנהלות כזאת של מפעל, יכולה כמובן רק ללמד על המחויבות של המפעל לנושאים אחרים שקשורים להיבטים סביבתיים ואנחנו כאן, כמובן, גם מצטרפים לקריאה שכבר נשמעה בעבר, לגבי התפקוד של מיכל האמוניה, שלטעמנו מסכן בראש ובראשונה את העובדים במתחם של בתי הזיקוק.

גיל יעקב: במידה ותקרה איזו שהיא תקלה חמורה, או פגיעה של טיל וכמובן תושבי מפרץ חיפה.

גיל יעקב: נעשו על זה כל כך הרבה עבודות, יש את כל הנתונים ואת כל הדרכים כדי לפעול בנושא, אבל בראש ובראשונה אנחנו קוראים גם לוועדה וכמובן לשמוע, אני מקווה, את נציגי הרשויות, לגבי המחדל הנוכחי, שהוא בפירוש סכנה וצריך להבין שמדובר בסכנה.

דב חנין: צלול.

דליה טל: אנחנו נמשיך ברוח הדברים של חברינו.

דליה טל: גם אנחנו חושבים שהמתקן הזה הוא- הוא הוקם לפני 25 שנה, עד היום טרם קיבל היתר בנייה.

דליה טל: אין לו רישיון עסק.

דליה טל: וועדות קמו ואמרו שהמתקן הזה הוא סכנה, חברי כנסת סיירו שם, שרים, נערכו אין ספור דיונים בכנסת ושום דבר לא קורה.

דליה טל: המתקן הזה עדיין עומד שם, מסכן את העיר חיפה, מסכן את הקריות, מסכן את העובדים.

דליה טל: אנחנו חושבים שהמתקן הזה הגיע זמנו, הוא הגיע לפרקו, במיוחד לאור העובדה שיש כבר טכנולוגיות חדשות.

דליה טל: פשוט צריך לקום מישהו ובאומץ – להוציא צו סגירה למתקן הזה ולחייב, אני לא יודעת אם את חיפה כימיקלים או יזמים אחרים, או להציע להםד פשוט לבחור בחלופות שיצילו את מדינת ישראל מהאסון הבא.

דליה טל: אני לא מנסה פה להלך אימים.

דליה טל: יש עשרות מחקרים, אנחנו לא צריכים לחדש, אנחנו לא מחדשים לכם כלום.

דליה טל: יש לנו כאן איזו שהיא עבודה שהיא מדברת על נתונים שמרניים ושכאן מדובר על זה שבפלאש הראשון, אני מדברת על מספר הרוגים, 17,000 הרוגים.

דליה טל: זה לא מספרים שמדינת ישראל ערוכה בכלל להתמודד איתם.

דליה טל: בואו נחזור רגע לאסון הכרמל מהקיץ האחרון.

דליה טל: ראינו שהמדינה שלנו לא יודעת להתמודד עם אסונות.

דליה טל: אפילו לא עם שריפות אש ושריפות קוצים קלות, על אחת כמה וכמה שלא עם אסון אמוניה, שהוא גז איום ונורא ואני לא צריכה אפילו לספר לכם מה יהיו ההשלכות ואנחנו לא מדברים רק על מלחמה.

דליה טל: מלחמה, שריפה, רעידת אדמה, צונאמי.

דליה טל: המתקן הזה, כמו שאמרתי, הגיע לפרקו והגיע זמנו.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: מר רואש.

שלמה רואש: אני עובד כבר 35 שנה במפעל הזה ועברתי תקופות יפות במפעל הזה.

שלמה רואש: אני מכונאי שמוסמך לעשות כל דבר במתקן האמוניה.

שלמה רואש: עכשיו, מה שקורה, אני מתקן את כל הצרכים ואת כל הדברים, מה שצריך מסביב.

שלמה רואש: אבל מה?

שלמה רואש: היום במקומי יושב מר עמיחי ומחליף צינור, שאסור לו בכלל להחליף אותו, כי הוא צריך לעבור לחץ, לעבור טסט לחץ לפני שמחליפים אותו והם מצאו איזו שהוא צינור בדרום, הביאו אותו דרך איזה נהג משאית והרכיבו אותו.

שלמה רואש: הוא לא יודע לסגור צינור, הוא לא יודע לעשות את הדברים.

שלמה רואש: השסתומים שם, יש להם תקופה מסוימת שהם חייבים לעבור ביקורת.

שלמה רואש: הם לא עברו ביקורת כבר מעל לחצי שנה.

שלמה רואש: עכשיו, אתה בא ומרתיע אותו, את מנהל הבטיחות, הוא יש לו הכשרה, אבל הכשרה מהמנכ"ל.

שלמה רואש: המנכ"ל נתן לו הכשרה והוא החליט לעשות מה שהוא רוצה.

שלמה רואש: זה ככה, לא ככה.

שלמה רואש: בקיצור, אני יכול להגיד שכואב לי על הדברים האלה וזה מפחיד אותי כל הדברים האלה.

שלמה רואש: יש שם עוד מנהל אחד ששמו אמיל לוגסי, שהוא גם החליף את הצינור הזה ועטף אותו באיזה סתם חתיכת בידוד, לא יודע מה הוא עשה שם.

שלמה רואש: זה מאד מאד מסוכן.

שלמה רואש: יש שם מדחסים שצריכים לעבור טיפול שמן וכל הדברים מסביב, יש שם ממש למטה ערימה של שמן והכל והם לא עושים, הם מביאים אנשים מבחוץ, קבלן.

שלמה רואש: קבלן עושה חצי עבודה.

שלמה רואש: זה לא כמו שאני בא ואני בודק את הדבר ואני מוסמך לזה ואני חותם.

שלמה רואש: בסוף אני חותם באיזה תאריך תיקנתי ומה עשיתי ומה לא ואני מפחד מהדברים האלה.

שלמה רואש: צריך להיות שם מכונאי שישגיח כל הזמן ומי שמחליף את זה היום זה הכל המנהלים, כדי לחסוך כסף על חשבון הגב שלנו.

דב חנין: תודה.

דב חנין: אלה דברים מאד מאד חמורים, אדוני המנכ"ל.

דב חנין: אתה רוצה להתייחס?

עמיחי זיידר: מנהל האתר.

דב חנין: מנהל האתר.

עמיחי זיידר: אני אתייחס, בוודאי.

עמיחי זיידר: לדברים של שלמה – קודם כל – צינור האמוניה שהוחלף, הצינור הגמיש, המפורסם שהראו אותו בערוץ 2 וכל השטויות האלה, סליחה שאני אומר שטויות, זה צינור תקני לאמוניה, צינור ייעודי לאמוניה, צינור שנכון ש---

דב חנין: השאלה היא האם מישהו מבצע את ההחלפה עם אנשי המקצוע המוסמכים לכך?

עמיחי זיידר: מי שהחליף את הצינור, אני הייתי שם נוכח בעצמי, מי שהחליף את הצינור זה מהנדס המכונות של מתקן N שעובד במפעל, לא יודע, לדעתי מעל 25 שנה.

עמיחי זיידר: 20-25 שנה.

עמיחי זיידר: הוא עשה את זה בידיים שלו, שוב, בגלל הסיבה שלצערי אנחנו בשביתה.

עמיחי זיידר: גם בעבודות בטיחותיות שאנחנו ... ... במפעל, נכון שהמפעל מושבת, אבל במפעל, מכיוון שיש חומרים מסוכנים, מכיוון שלמשל מערכת כיבוי האש עובדת כל הזמן, יש לחץ בצינורות.

עמיחי זיידר: יש נזילות ויש דליפות.

עמיחי זיידר: ככה זה במפעל שיש בו עשרות קילומטרים של צנרת.

עמיחי זיידר: אז כשאני בא לבצע איזו שהיא עבודה, אני פונה לוועד העובדים, אני מבקש ממנו עובדים, אני אשלם להם.

עמיחי זיידר: כל עובד שיעבוד – אני אשלם לו.

עמיחי זיידר: אבל ועד העובדים לא רוצה, הוא רוצה 10,000 ₪ תמורת אישור לעבוד.

עמיחי זיידר: אז מה אני עושה?

עמיחי זיידר: אני מבצע את העבודה, אם באמצעות אנשים, קבלנים חיצוניים, יש קבלנים שמתפקידם למשל לטפל במדחסי אמוניה, חברת משאב, חברה שנותנת שירות לחיפה כימיקלים בכל נושאי המדחסים.

עמיחי זיידר: זה התפקיד שלהם ואני פונה אליהם.

עמיחי זיידר: אם היינו במצב עבודה רגיל, הייתי פונה לאיש המקצוע במפעל.

עמיחי זיידר: אבל ועד העובדים לא מאפשר לי.

עמיחי זיידר: זאת נקודה אחת.

עמיחי זיידר: נקודה שנייה, חשוב לי להדגיש שצינור האמוניה שהוחלף, הוחלף בצינור ייעודי, תקני, בדוק.

עמיחי זיידר: חדש מהניילונים, להובלת אמוניה נוזלית.

עמיחי זיידר: אני אסתפק בזה.

דב חנין: תודה.

דב חנין: הגברת תנעמי, בבקשה.

ניצן תנעמי: טוב, אני חושבת שחשוב לשמוע מהוועד עוד, כי העניין הוא לא רק מ-3 ל-2, רק הצוות הזה וכן אחרי שהוועד ----

דב חנין: יש לי פה נתונים על שורה ארוכה של צוותים שמספר האנשים בהם הופחת.

דב חנין: יש את צוות N שהופחת משלושה לשניים, צוות K מארבעה לשניים, צוות P מארבעה לשניים, צוות SRNPK, אני לא יודע בדיוק מה הצוותים האלה עושים, אבל אני בטוח שלכל צוות יש משימה ייעודית, משניים לאחד.

דב חנין: צוות MAP מאחד לאפס וכיוון שאדוני אמר שחומרים מסוכנים ממשיכים להיות בצנרת ויש נזילות וכל המערכת היא מערכת שפעילה במובן מסוים, כמובן שיש פה בעיה.

דב חנין: בבקשה, גברת תנעמי.

ניצן תנעמי: אני חושבת שחשוב לשמוע עוד מהוועד עכשיו על הביקורת על הציוד ועל התקנים ואחר כך כן היינו שמחים לקבל תשובה – מה קורה עם הנהלים של המפעל שמדברים על 31 – ואיך הולכים לטפל בזה בזמן השביתה.

דב חנין: בבקשה אדוני.

אליהו אלבז: שלום.

אליהו אלבז: שמי אלבז אליהו, יו"ר הוועד.

אליהו אלבז: אני רק רוצה להזכיר לאדוני שרק הבוקר אני נתתי אישור לטפל באיזה שתי בעיות במפעל ואנחנו לאורך כל הזמן מאשרים להיכנס לעובדים שלנו.

אליהו אלבז: זה הכל מתועד, עם קריאות מיוחדות, עם עובדים שבאים לטפל הן בצינורות כיבוי אש והן בכל תקלה.

אליהו אלבז: בכל תקלה שאנחנו מבקשים, כולל מזגנים, שאנחנו יושבים שם וחם לנו.

אליהו אלבז: אני רק רוצה להזכיר לאדוני שבמאבק של האשלג, כשאדוני תמך בנו ואני זוכר את התמיכה שנתת לנו.

דב חנין: אני זוכר את אדוני פה בכנסת ואז הייתם ביחד, נדמה לי.

אליהו אלבז: נכון, שנייה, אני אגיע לזה.

אליהו אלבז: את המאבק של האשלג ---

קריאות: ניצלו אותנו.

אליהו אלבז: כשאנחנו יצאנו למאבק של האשלג ואני בין אלה שהובילו את המאבק ויכולים פה להעיד ולא הורדו תקנים.

אליהו אלבז: לא הורדו שום תקנים, שלמה.

אליהו אלבז: לא הורדו שום תקנים.

אליהו אלבז: אנחנו באנו לקראת ההנהלה ואיך שהסתיים המאבק של האשלג, הוא סיים להילחם באחים עופר, המנכ"ל התחיל להילחם בעובדים שלו ואנחנו שילמנו.

אליהו אלבז: שילמנו.

אליהו אלבז: את כל המאבק של האשלג אנחנו שילמנו בחופש שלנו.

אליהו אלבז: כל החופש של כל העובדים – נמחק.

אליהו אלבז: וזה נכון שההנהלה לא פיטרה, זה נכון, אבל, בחצי שנה הראשונה ההנהלה באמת, הם שיחקו את המשחק הזה, הם לא מפטרים, הכל בסדר, אבל אחר כך המצב היה טוב וגם לא מה שנקרא, לא פינקו אותנו.

אליהו אלבז: המשכנו להיות.

אליהו אלבז: אני רק רוצה להזכיר שנושא הדיון הזה הוא לא שאנחנו רוצים לסגור את המפעל או רוצים נזק למפעל.

אליהו אלבז: נושא הדיון הוא איך ההנהלה רוצה להתמודד עם שביתת העובדים ומשתמשת בשלומנו אנחנו ובשלום הציבור.

אליהו אלבז: פשוט מאד.

אליהו אלבז: את כל הסיפור הזה של התקנים ופחות אחד יותר אחד, זה במשך כל השנה לא מתבצע.

אליהו אלבז: זה איך לשבור את העובדים לא לקבל שכר וזה לא נכון שחצי מהעובדים מקבלים שכר.

אליהו אלבז: זה שליש מהעובדים מקבלים שליש משכורת.

אליהו אלבז: זה שליש מהעובדים מקבלים שליש משכורת.

אליהו אלבז: 1,500.

אליהו אלבז: לגבי מה שמנהל האתר אמר לגבי השכר, אני רוצה להגיד לכם, אני בגיל 54 ואני הולך עם 5,200 ₪ הביתה ואני סבא לנכדים ואני דור שני במפעל ולא רק זה, אני גם 35 במפעל.

אליהו אלבז: פוטרתי, חזרתי לצמצם עלויות ואני 10 שנים דור ב'.

אליהו אלבז: לא התקדמתי לכלום.

אליהו אלבז: 10 שנים דור ב'.

אליהו אלבז: הולך עם 5,200 ₪ ואני נחשב בכיר, אחראי מתקן טיפול שפכים ואני נחשב עובד בכיר בחיפה כימיקלים, עם ניסיון ובשנת 2004 עובד מצטיין מעריב ועובד מצטיין נשיא מדינת ישראל ואני מרגיש כמו איזה עבד.

אליהו אלבז: אני אומר לך – אני מרגיש כמו עבד.

אליהו אלבז: מה רצינו טיפה?

אליהו אלבז: סליחה אדוני, רק להרים את הראש.

אליהו אלבז: להרים את הראש.

אליהו אלבז: לא רוצים להיות כמו דור א'.

אליהו אלבז: רוצים להרוויח.

אליהו אלבז: על מה נחנך את הילדים שלנו?

אליהו אלבז: רוצים להרוויח כמו בני אדם.

דב חנין: אדוני, יושב ראש הוועד, אני רוצה לשאול אותך בהזדמנות זאת אולי בעוד שני נושאים.

דב חנין: כיוון שאנחנו עוסקים פה במפעל שהוא מפעל עם חומרים מסוכנים, האם העובדים אצלכם, באופן שיטתי, מקבלים את כל ההגנות הבריאותיות הנדרשות?

דב חנין: האם אתם עוברים את כל הבדיקות באופן סדיר?

דב חנין: יש לכם מרפאה במפעל?

דב חנין: אנחנו כוועדה לסביבה ובריאות תמיד מתעסקים בשאלות האלה.

אליהו אלבז: יש לנו מרפאה במפעל, כאשר פעם בשבוע היא פתוחה.

אליהו אלבז: מגיע רופא משעה מסוימת עד השעה 12:00 ואחות.

אליהו אלבז: עושים בדיקות דם, בדיקות שמיעה.

אליהו אלבז: בפועל המרפאה הזאת הייתה פתוחה במשך עשרות בשנים.

דב חנין: ובעבר היא הייתה פתוחה?

אליהו אלבז: בעבר היא הייתה פתוחה כל יום מהשעה 07:00 בבוקר עד 16:00.

אליהו אלבז: נכון לעכשיו היא פתוחה פעם בשבוע, לכמה שעות.

אליהו אלבז: זה מפעל כימי.

אליהו אלבז: זה מפעל כימי.

אליהו אלבז: זה מפעל שמחייב, אם לא אמבולנס, לפחות חובש מיומן.

אליהו אלבז: הייתה אחות צמודה, גם זה איננו.

אליהו אלבז: המרפאה סגורה במשך כל השבוע.

אליהו אלבז: יום חמישי לבדיקות דם, בדיקות שמיעה, כאלה כמה בדיקות עושים אותן והבדיקות האלה, אני אומר לך, אין להן שום משמעות.

אליהו אלבז: אין להן משמעות מבחינת בדיקות שמיעה וכהנה וכהנה.

אליהו אלבז: דם, לוקחים לרמב"ם, זה נכון, זה בסדר.

אליהו אלבז: אבל כל הבדיקות מסביב, חדר סגור, חלון של 500 ₪, מפעל עובד.

אליהו אלבז: עכשיו לך תגיד לו 120341.

אליהו אלבז: מי מבין את זה בכלל?

אליהו אלבז: מי שומע את זה?

אליהו אלבז: לבדיקות האלה אין שום משמעות.

אליהו אלבז: לדעתי חייבים, באופן מיידי, לפתוח את המרפאה מחדש עם חובש צמוד ואמבולנס צמוד.

דב חנין: תודה.

דב חנין: אדוני רצה להוסיף משהו, כן.

שלמה רואש: אני רציתי להוסיף בקשר לעניין של המהנדס.

שלמה רואש: המהנדס שהחליף את הצינור זה מהנדס שהביאו אותו ממתקן אחר.

שלמה רואש: הוא בסך הכל חודשיים פה.

שלמה רואש: הביאו אותו ממתקן ששייך לשינוע.

שלמה רואש: הוא לא יודע שום דבר.

שלמה רואש: אני עובד איתו.

שלמה רואש: אני עבדתי איתו חודשיים.

שלמה רואש: הוא לא יודע שום דבר, כל דבר הוא בא ושואל אותנו.

שלמה רואש: אתה מבין?

שלמה רואש: והוא מתעניין בנו בשביל לדעת כל מיני דברים.

שלמה רואש: הוא לא עושה דברים, הוא לא מפתח דברים, עד שהוא לא שואל אותנו.

שלמה רואש: כי הוא היה במתקן של שינוע.

שלמה רואש: ממתקן של שינוע לעבור למתקן של אמוניה – זה לא הולך ברגל.

שלמה רואש: שנית, אנחנו זקוקים, מבחינת המרפאה, לבדיקות תקופתיות, שזה כולל, מעבדה של בדיקת ריאות.

שלמה רואש: לא היה לנו מזה 10 שנים בדיקת ריאות.

דב חנין: 10 שנים לא היו לכם בדיקות ריאות?

שלמה רואש: כן, 10 שנים.

שלמה רואש: לא בדיקת ריאות, לא שלחו אותנו בכלל.

שלמה רואש: אנחנו במתקן שלא שולחים אותנו לבדיקת ריאות.

שלמה רואש: וקרו מקרים.

שלמה רואש: קרה מקרה שבן אדם גמר את החיים שלו בגלל שהמרפאה הייתה סגורה.

שלמה רואש: לא היה.

שלמה רואש: חיפשו את החובש, החובש הזה עד שהריצו איזה אחד מהמתקנים שהוא חובש שרק ממלא את התיקים בחדרים וזה כל הסיפור שלו ואף אחד לא בא בתלונות וכשאנחנו באים להנהלה ההנהלה לא איכפת לה מהדברים האלה.

שלמה רואש: תודה רבה.

דב חנין: עיריית חיפה, מי מייצג פה את העירייה?

דב חנין: רבותיי, אנחנו שומעים פה טענות מאד קשות על הבטיחות.

דב חנין: מי מכם מופקד על הבטיחות בעירייה?

סרג'יו ברקוביץ: אני ממונה על הבטיחות של העירייה, ממונה בטיחות עירוני.

דב חנין: מר ברקוביץ' אני מבין?

סרג'יו ברקוביץ: כן, נכון.

דב חנין: בבקשה, אדוני.

סרג'יו ברקוביץ: אני עוסק בבטיחות של העובדים ומייעץ לעירייה בתחום בטיחות כללי, כולל בתחום העירוני.

סרג'יו ברקוביץ: אנחנו מודאגים מההימצאות של החומרים האלה ללא השגחה וללא יכולת לטפל בזמן אמת, עם כל הכוחות.

סרג'יו ברקוביץ: צמצום של כוחות התגובה זה בטח ובטח פוגע.

סרג'יו ברקוביץ: אם מישהו קבע שצוות חייב להיות מורכב מ-X אנשים – זה חייב להיות הצוות.

סרג'יו ברקוביץ: אתה לא יכול לצמצם את הצוות, בגלל שזמן התגובה, היכולת לטפל באירוע, להקטין את הגודל, לשלוט במצב, בזמן אמת, בתוך זמן קצר ביותר זה הכרחי.

סרג'יו ברקוביץ: דבר נוסף, אם מפעל לא עובד, אני לא מבין למה לא מקטינים את הכמויות של חומרים מסוכנים שמוחזקים.

סרג'יו ברקוביץ: גם את הנושא של שינוע של המשאיות בתחום הנמל, בתחום השיפוט של עיריית חיפה, כמובן זה מדאיג אותנו.

סרג'יו ברקוביץ: אנחנו מצפים באמת להקטין את כמויות החומרים, עד שיימצא פתרון שהמפעל יתחיל לעבוד עם כל הצוות ועם היכולת שלו לטפל באירועים.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: גברת הראל, רצית להוסיף משהו.

אורנה הראל-פלג: כן, אני מבקשת להוסיף.

אורנה הראל-פלג: שמי אורנה הראל-פלג, מינהל ההנדסה, עיריית חיפה.

אורנה הראל-פלג: לגבי האירוע שקורה כעת, שצוין קודם שמכליות הכביש ממלאות אמוניה במסוף הכימיקלים ולא צריכה להיות בעיה.

אורנה הראל-פלג: זו בהחלט בעיה.

אורנה הראל-פלג: במצב רגיל, הצינור ממיכל האמוניה משנה את האמוניה תת קרקעית על המפעל והטעינה למכליות הכביש מתבצעת בתוך המפעל, במקום שמוקף מתקנים ומומחים שעוסקים בתחום הזה.

אורנה הראל-פלג: מסביב יש מפעלי פטרוכימים אחרים ובחגורה ההיקפית אחרי זה יש שדות חקלאיים.

אורנה הראל-פלג: לעומת זאת, המקום שממלאים מכליות כביש היום, מטעינים אותם במסוף הכימיקלים, זה מקום שנמצא בלב מטרופולין חיפה, שיש בו מאות אלפי אנשים ופעילות אזרחית.

אורנה הראל-פלג: בצמוד, מרחק מאות מטרים ספורים, נמצא פארק השפך של פארק הקישון, עם פעילות של אנשים שבאים לכאן.

אורנה הראל-פלג: מעגן הדיג, שגם בו יש פעילות אורבאנית ואנחנו בהחלט מוטרדים מכך שמכליות כביש ממלאות במקום הזה.

אורנה הראל-פלג: ידוע שהרבה מאד תקלות מתרחשות במיכליות כביש.

אורנה הראל-פלג: בכלל, טעינה ופריקה למכלית כביש ידועה כמקום שיכול להיות בו כשל בטיחותי.

אורנה הראל-פלג: אבל למעשה, הבעיה כאן היא הרבה יותר גדולה.

אורנה הראל-פלג: הבעיה היא – מיכל אמוניה שתכולתו חומר רעיל – של 12,000 טון, שממוקם בלב מטרופולין, שהוא תלוי כפצצה מתקתקת מעל ראשם של תושבי המטרופולין ומקומו לא במטרופולין חיפה.

אורנה הראל-פלג: המיכל הוא סכנה לציבור ואנחנו חוששים שיקרה משהו למיכל הזה.

אורנה הראל-פלג: בשלום, במלחמה, באירוע פח"ע, ברעידת אדמה, בכל אירוע שיכול לקרות ועל כך אנחנו מתריעים ולכך אנחנו גם פועלים.

אורנה הראל-פלג: למיכל אין היתר בנייה ולמיכל אין רישיון עסק.

אורנה הראל-פלג: עיריית חיפה פועלת ככל אשר לאל ידה להוצאתו של המיכל הזה מחיפה ואנחנו לא מתכוונים לתת לו רישיון עסק או היתר בנייה.

אורנה הראל-פלג: הנושא הזה הגיע לוועדת ערר, מבחינת נושא של היתר בנייה.

אורנה הראל-פלג: ועדת הערר עמדה לצדנו וכרגע הנושא תלוי ועומד בבג"ץ, שהמפעל לקח אותנו לשם ואנחנו ממתינים.

אורנה הראל-פלג: בנוסף לכך, ישנה ועדה שהוקמה על ידי המשרד להגנת הסביבה, על ידי השר גלעד ארדן, שאמורה לבחון את נושא חלופות למיכל האמוניה בהקשר הארצי.

אורנה הראל-פלג: אנחנו מצפים שהוועדה הזאת תחליט על העברתו של המיכל הזה מלב מטרופולין חיפה, או להעברתו, או לתת פתרון של ייצור אמוניה בכמויות קטנות, או כל פתרון אחר ובלבד שהמיכל הזה לא ימשיך לתקתק מעל ראשם של התושבים.

אורנה הראל-פלג: אנחנו חושבים שנדרש לקבל את ההחלטה על הוצאת מיכל האמוניה כעת ולא אחרי אסון שיקרה חלילה, בעקבות ועדת חקירה שתקום.

אורנה הראל-פלג: זה הזמן לעשות את זה.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: המשרד להגנת הסביבה.

דב חנין: מי מייצג אותו כאן?

יצחק דואר: מספר מכובדים.

דב חנין: מספר מכובדים, אז מישהו מכובד מהמכובדים, אנא.

יצחק דואר: אני מאגף חומרים מסוכנים.

יצחק דואר: אני אתייחס לקטע שאורנה סיימה בו וזה הנושא של אותה ועדה.

יצחק דואר: אכן הוקמה ועדה כזו.

יצחק דואר: זה נושא מאד מקצועי, מאד מורכב.

יצחק דואר: אנחנו משתמשים ביועץ בעניין הזה.

יצחק דואר: נדמה לי שזה כבר הוצג בשולחן הזה, אני לא בטוח, אבל בכל מקרה אני אחזור על זה.

יצחק דואר: העבודה החלה ונעשית די באינטנסיביות.

יצחק דואר: זו עבודה מאד מורכבת, משום שזו עבודה שאמורה לבדוק היבטים טכניים, היבטים כלכלים, את השילוב ביניהם.

יצחק דואר: היבטים רגולטורים ודברים בנושא הזה.

יצחק דואר: אנחנו בהחלט בודקים את כל האפשרויות, החל מיכולת ייצור מקומית, דרך יכולת העתקת המפעל הזה וכלה ביכולת מתן פתרון כזה או אחר.

יצחק דואר: שום דבר אינו נגרע בבדיקה הזאת ואני מקווה שלקראת סוף השנה תהיינה תוצאות סבירות ומקובלות.

יצחק דואר: אנחנו בהחלט לא מסמנים את המטרה ואחר כך, זאת אומרת יורים ואחר כך מסמנים את המטרה, במקרה הזה.

דב חנין: אדוני לא התייחס לכל הטענות הקשות שהושמעו כאן.

דב חנין: המשרד להגנת הסביבה הוא בין היתר הרגולטור והמפקח הסביבתי, מבחינת סיכונים סביבתיים על המפעל הזה, שהוא אכן מפעל מסוכן.

דב חנין: איך אדוני חושב להתנהל עם כל הטענות שהושמעו כאן?

יצחק דואר: המשרד מתנהל, המשרד ---

דב חנין: מה תפקידו של אדוני בדיוק?

יצחק דואר: אגף חומרים מסוכנים.

דב חנין: ויש פה מישהו שמייצג את המחוז?

יצחק דואר: אכן כן, משמאלי, הם מיד יתייחסו לעניין הזה.

יצחק דואר: אני חושב שזה בדיוק מה שהם יוכלו לומר, כרגע הן בשגרה והן ההתייחסות למצב הנוכחי.

דב חנין: בבקשה, מחוז חיפה של המשרד להגנת הסביבה.

דב חנין: מה אתם מתכוונים לעשות.

יבסיי רבינוביץ': טוב, שלום.

יבסיי רבינוביץ': אני ממונה מחוז בחומרים מסוכנים ובטרור.

יבסיי רבינוביץ': אני כמעט כל הזמן מגיע, לפחות פעם בחודש וחצי, אני מגיע למפעל לבדיקה.

יבסיי רבינוביץ': נכון להיום אני יכול להגיד שגם, אדוני, גם מלאי באותו סגירת אמוניה, שפה דיברו על הקטנת מלאי, במקום 90 טון אמוניה, שלפי היתר רעלים אושרו, יש היום 33.

יבסיי רבינוביץ': זאת אומרת שבגלל שהמתקן לא עובד, גם ירדה כמות האמוניה והאחסנה.

יבסיי רבינוביץ': אני לא אמרתי שכל הסכנות נפתרו, אבל גם הכמות ירדה.

יבסיי רבינוביץ': לגבי השינוע במכליות כביש, אנחנו בדקנו את הנושא ואני זה שנתן את האישור לשינוע במכליות כביש, בגלל שהרבה מפעלים מסביב קשורים לאספקת אמוניה ולמוצרים שאפשר לייצר מאמוניה.

יבסיי רבינוביץ': זה גם דשנים, זה גם בדרום ואנחנו בדקנו את הנושא הזה לא פעם אחת ונתנו אישור, אחרי שעשינו גם הערכת סיכונים וזה אחד מהתפקידים שלי.

יבסיי רבינוביץ': עכשיו, אדוני תדע שאנחנו גם חושבים על עתיד המפעל, מבחינת הבטיחות וגם אותו צינור, שאני מאד מקווה שהגיעו לאיזה הסכם והמפעל התחיל לעבוד בגדול, אז גם אותו צינור היום, לפי הדרישות בהיתר רעלים, אחד מהתנאים זה מיגון הצינור אמוניה מהמסוף, שזה למפעל עצמו.

יבסיי רבינוביץ': אני רק לפני כמה ימים אישרתי תוכנית שהוא יוצא למעשי, על מיגון אותות פיי, יחד עם צינור שמביא אתילן ממה שאתם הצבעתם פה, מהמסוף, לתוך הכוהל.

יבסיי רבינוביץ': יש אפשרות ששני צינורות הגיעו במקביל ולזה אפשר לעשות מיגון עוד יותר טוב ומבחינה כימית להעביר אמוניה יחד אם אתילן, אין שום בעיה.

יבסיי רבינוביץ': תדעו גם דבר אחד שמאד טוב מבחינת צוותי החירום.

יבסיי רבינוביץ': בגלל שכל הזמן אנחנו צריכים לדעת מה יקרה, גם בלילה, אז זה המפעל הראשון שיש לו קשר ישיר, לפי הדרישות בהיתר רעלים, שאם חס וחלילה יקרה משהו עם אמוניה בשטח המפעל או במסוף, ההודעה מהגלאי מגיעה ישר למרכז מידע של המשרד ברמלה.

יבסיי רבינוביץ': ככה עשינו ניסוי פעם ראשונה ---

אייל סבג: עכשיו אני יותר מודאג.

אייל סבג: כשאני שומע אותך, אני נעשה יותר מודאג, אני רוצה להגיד לך את האמת.

יבסיי רבינוביץ': בסדר.

אייל סבג: ממש.

יבסיי רבינוביץ': אני לא הפרעתי לאף אחד.

אייל סבג: ממש.

גיל יעקב: והם נמצאים בשטח.

גיל יעקב: הם לא נמצאים בשטח מספיק, בטח שלא עכשיו, כשיש בעיות.

אייל סבג: אתה בדקת את הסיכונים של המכליות שנוסעות לדשנים כל יום?

אייל סבג: איך אתה בודק את הסיכון הזה?

אייל סבג: שהכביש פקוק מהבוקר עד הלילה?

קריאה: ועל איזה צינור אתה מדבר, בכלל צינור אחר.

יבסיי רבינוביץ': אפשר להמשיך?

דב חנין: כן, אדוני ישלים את דבריו.

יבסיי רבינוביץ': כן.

יבסיי רבינוביץ': אז גלאי אמוניה מהמפעל ומהמסוף, ישר, יכולים ומשדרים.

יבסיי רבינוביץ': אם חס וחלילה יקרה משהו, משדרים למרכז מידע שמאויש 24 שעות, כולל יום כיפור ובאותו רגע, כונני מחוז ואיגוד ערים חיפה, אם חס וחלילה יקרה משהו, יחד עם כל צוותי הביטחון וההצלה מגיעים, לא מגיעים, אבל יכולים להגיע למפעל.

יבסיי רבינוביץ': לא היה צורך בזמן האחרון.

דב חנין: אוקי.

דב חנין: אדוני יושב הראש, בבקשה.

אליהו אלבז: אני רק רוצה לבקש מאדוני לדרוש מהנהלת חיפה כימיקלים, באופן המיידי, להחזיר את התקנים של צוותי החירום וכל תקלה אשר תקרה במסוף אמוניה, יבצעו אותה רק עובדים כגון שלמה והחברה' שטיפלו משך עשרות בשנים בתקלות האלה.

דב חנין: כן, בבקשה, אדוני.

יבסיי רבינוביץ': אתה מתכוון אנשי מקצוע, נכון?

אליהו אלבז: אך ורק אנשי מקצוע.

עמיחי זיידר: סליחה, יש כמה דברים שנאמרו פה ורציתי להתייחס אליהם.

דב חנין: בקצרה אדוני, כי אנחנו חייבים לסיים.

עמיחי זיידר: ממש בקצרה.

עמיחי זיידר: קודם כל נורא חשוב נקודה אחת שאני אמרתי אותה, אבל או שלא הבינו, או שהוא לא ענה כי לא הסברתי טוב, או שלא רוצים להבין.

עמיחי זיידר: צוותי החירום לא נפגעו לא במסוף האמוניה ולא במפעל.

עמיחי זיידר: כל מי שהוא צוות חירום, גם לאמוניה וגם לאש – היה ונשאר.

עמיחי זיידר: 31 עובדים צריך כדי להפעיל את המפעל.

עמיחי זיידר: זה שרוצים להשתמש בוועדה הזאת ככלי ---

ניצן תנעמי: בכל עת יהיו במפעל.

עמיחי זיידר: אני לא יודע מי את, גברת, אני לא יודע מה ההכשרה שלך בתחום הבטיחות ובתחום התפעול, אז אני לא רוצה להתייחס ---

ניצן תנעמי: אתה לא יודע?

ניצן תנעמי: אני רק מצטטת את הנהלים שלכם, אין לי שום מומחיות.

עמיחי זיידר: הנהלים שלנו נמצאים גם בידי עיריית חיפה, נמסרו להם הנהלים האחרונים ב-2010, הם מוזמנים ויכולים לקרוא אותם והם יכולים לראות שם רשום שחור על גבי לבן כמה אנשים צריכים להיות בצוות חירום האמוניה וכמה צריכים להיות בצוות חירום אש ומי צריך להיות ומה צריך להיות.

עמיחי זיידר: אז אני מבקש לדבר על עובדות.

עמיחי זיידר: צוותי חירום לא נפגעו במילימטר וזה כל אחד יכול לבדוק.

עמיחי זיידר: זה דבר אחד.

עמיחי זיידר: דבר שני, הוועד מצטייר פה כאיזה שהוא כוח חלש ומסכן ולא כך הוא.

עמיחי זיידר: מדובר פה בוועד אלים, ועד קיצוני, שמשתמש ---

אליהו אלבז: אני מבקש ממך לחזור בך ממה שאתה אומר.

עמיחי זיידר: אני לא אחזור בי.

עמיחי זיידר: שמשתמש בכל מיני אמצעים ---

אייל סבג: מי שהשתמש באלימות זה ההנהלה של חיפה כימיקלים, עמיחי.

קריאה: את האמת שפשוט מאד אתה בובה של המנכ"ל ואתה לא יכול לדבר ככה.

קריאה: הבנת?

קריאה: אתה והמנהל שיושב על ידיך גם.

עמיחי זיידר: ג'ריקנים כדי לשפוך אותם על מנהלים.

עמיחי זיידר: פגעו ברכב שלי.

דב חנין: אדוני המנהל, אני יודע שהדיון הזה הוא דיון מאד מאד טעון מכל הצדדים.

דב חנין: אנחנו מנסים להתמקד בסוגיה מאד נקודתית כרגע.

דב חנין: אני מניח שיש עוד ויכוחים ביניכם.

דב חנין: אני מציע שכרגע לא ננצל את ההזדמנות של הדיון הזה לויכוחים שאינם שייכים לסוגיה הזאת.

דב חנין: אם יש לאדוני משהו להוסיף או להתייחס לסוגיות האלה, בבקשה.

עמיחי זיידר: לא, כי חשוב שנבין את הקונטקסט של הישיבה הזאת.

דב חנין: הקונטקסט של הישיבה הזאת היא שביתה ממושכת שאתם ממשיכים ל---

עמיחי זיידר: לא, סליחה, אני קיבלתי איזו שהיא כותרת של נייר 'הועדה לעיתונות', אני לא יודע מה זה.

דב חנין: הודעות לעיתונות זה תברר עם העיתונות.

דב חנין: טוב, תודה.

דב חנין: לא, אבל חתום פה הוועדה של הכנסת.

קריאה: אתה קיבלת דברים מה שהמנכ"ל אמר לך לכתוב.

קריאה: אתה באת מפרוטרום, מפעל שאתה הרסת אותו לפני כן, אתה והמנהל השני א ותו דבר.

קריאה: אתם באתם ממפעל פרוטרום שהרסתם אותו לפני כן.

קריאה: גם היה שם בעיות של חומרים כימיים שאתם לא שמעתם עליהם.

קריאה: זו בושה וחרפה.

עמיחי זיידר: את ההתנהגות שלך, ובוודאי את של המנהל שלך אנחנו כבר ראינו.

עמיחי זיידר: אז תעזוב, זה לא רלבנטי.

דב חנין: טוב, אדוני, יש לך עוד משהו להשלים לגופו של עניין או שאתה רוצה להתייחס להודעות לעיתונות?

דב חנין: לא, לא להתייחס להודעות לעיתונות.

דב חנין: אז לגופו של עניין.

עמיחי זיידר: אני רק רוצה להגיד שלהשתמש בוועדת הפנים והבטיחות והסביבה של הכנסת ככלי במאבק של ועד כנגד הנהלה, בסכסוך עבודה, כאשר המפעל מושבת כבר 64 ימים, ההנהלה מאפשרת את השביתה הזאת, יש משא ומתן ---

דב חנין: ההנהלה לא מאפשרת.

דב חנין: זכות השביתה היא זכות יסוד בישראל.

עמיחי זיידר: בוודאי, בוודאי.

דב חנין: אז זה לא אתם מאפשרים.

עמיחי זיידר: לא, אבל מנסים, הרי דרך אגב זו גם תופעה מאד מעניינת, שפעם הרי היו שוברים מכוניות ושורפים מכוניות, היום נלחמים נגד ההנהלה בנושאים סביבתיים.

עמיחי זיידר: זה מעניין, אבל בסדר.

דב חנין: אדוני, זו הערה שהיא לא ראויה ואני מציע לאדוני ---

עמיחי זיידר: לא, סליחה, אני אומר את זה לחיוב.

עמיחי זיידר: אני אומר לחיוב.

דב חנין: אם זה לחיוב אז ---

עמיחי זיידר: כי זה מראה את המודעות של העובדים, שחברי הוועד הם עובדים.

דב חנין: הסביבתית.

דב חנין: לכולנו.

דב חנין: יפה.

דב חנין: תודה רבה אדוני.

דב חנין: מברקים.

דב חנין: גברתי, עיריית חיפה.

אורנה הראל–פלג: כן, נשמעה כאן טענה לגבי הצינור הגמיש, שממנו פורקים את האמוניה למכלית הכביש, שנעשה עליה איזה שהוא תיקון, נראה כמו חבק.

אורנה הראל–פלג: עכשיו, יבסיי מהמשרד להגנת הסביבה התייחס לצינור אחר, זה הצינור התת קרקעי שמוביל מהמיכל אל המפעל בעורף.

אורנה הראל–פלג: אני מבקשת לקבל את התייחסות המשרד לגבי התמונה שהופצה, של צינור גמיש ממכלית כביש, ששמו עליו תחבושת חבק, או מה שזה לא יהיה.

אורנה הראל–פלג: האם זה מקובל עליכם?

אורנה הראל–פלג: האם בדקתם את זה?

אורנה הראל–פלג: אנחנו, על פניו, אנחנו לא מומחים, זה נראה לנו מטריד מאד.

אורנה הראל–פלג: מה תגובתך?

דב חנין: כן, אדוני, נציג להגנת הסביבה, נקודתית.

יבסיי רבינוביץ': אני יכול להגיד לכם שבתמונה שיש לך, אני מחר אשלח לך תמונה אחרת, שאחרי יומיים הצינור הוחלף לתקני.

יבסיי רבינוביץ': יש לי גם תמונה לפני ו---

שלמה רואש: הצינור עבר טסט?

דב חנין: אדוני, אדוני.

גיל יעקב: למה אתם לא נוקטים בהליכים?

גיל יעקב: יש לכם, תנקטו בהליכים.

דב חנין: רבותיי, רגע ---

יבסיי רבינוביץ': ...

יבסיי רבינוביץ': ולא בסמכות ובאחריות של המשרד להגנת הסביבה.

דב חנין: סליחה, סליחה.

דב חנין: אדוני לא התייחס לשאלה.

דב חנין: השאלה לא הייתה האם הצינור הזה עם אותו חבק שיש לו או אין לו, עדיין ממשיך לתפקד בצורה המשונה הזאת.

דב חנין: השאלה הייתה – מה המשרד להגנת הסביבה עשה לגבי צינור כזה שהוא לא הדרך הנכונה, הראויה והמקצועית – לטפל בחומרים מסוכנים.

דב חנין: מה עשיתם?

דב חנין: אם לא עשיתם – מה אתם מתכוונים לעשות?

יבסיי רבינוביץ': קודם כל דרשנו להחליף, זה דבר אחד.

יבסיי רבינוביץ': דבר שני, אם אנחנו רואים צינור שמהראייה שלי הוא לא תקין, זה לא אומר שיש פגיעה בצינור עצמו.

יבסיי רבינוביץ': בכל צינור יש גם בידוד ---

דב חנין: חקרתם את זה?

דב חנין: אדוני, חקרת את זה?

יבסיי רבינוביץ': לא.

דב חנין: למה?

יבסיי רבינוביץ': בגלל שזה לא בסמכות שלנו.

דב חנין: בסמכות של מי זה?

יבסיי רבינוביץ': וזה לא באחריות שלנו.

דב חנין: בסמכות של מי זה?

יבסיי רבינוביץ': במשרד ה----

דב חנין: איזה משרד?

יבסיי רבינוביץ': ממשלתי אחר.

דב חנין: איזה משרד?

יבסיי רבינוביץ': הכל תלוי בלחצים והכל, זה משרד התמ"ת, זה לא אנחנו.

דב חנין: זה לא התפקיד שלכם?

יבסיי רבינוביץ': לא.

דב חנין: טוב.

דב חנין: טוב, מברקים, רבותי.

דב חנין: צלול, מברק.

דליה טל: אני רוצה להגיד שאני אחרי הישיבה הזאת, באתי הנה מודאגת ועכשיו אני מודאגת פי כמה.

דליה טל: אני רוצה להגיד משהו לעיריית חיפה.

דליה טל: אני רוצה לראות שמישהו היה מקים דוכן פלאפל בעיר, או מרחיב את המרחב שלו ובמשך 25 שנה אין לו היתר בנייה ואין לו רישיון עסק ואתם לא הייתם מתנפלים עליו כבר 20 פעם.

דליה טל: השתיקה שלכם פה, אתם מאד נחמד צועקים בכנסת, אבל השתיקה שלכם פה היא מקוממת.

דליה טל: אני חייבת להגיד את זה.

סרג'יו ברקוביץ: זו המדיניות של עיריית חיפה ועובדה שעיריית חיפה פועלת לחסל את הדבר הזה.

דליה טל: איך פועלת?

סרג'יו ברקוביץ: יש חוק ואי אפשר ללכת להרים את המפעל או לסגור אותו.

סרג'יו ברקוביץ: אנחנו פועלים במסגרת החוק.

דב חנין: תודה, תודה.

דב חנין: הדברים נשמעו.

דב חנין: אנחנו שמענו את עמדתכם, שמענו את ההערה.

דב חנין: הגברת תנעמי, בבקשה.

ניצן תנעמי: מכיוון שהנהלים, כמו שאנחנו ראינו אותם, אתה אומר שהם לא עדכניים ושהוועד לא יודע, או העובדים לא יודעים מה הנהלים – רציתי לדעת ולכן אני שואלת – מה תקן המינימום של כוח אדם ואיזו הסמכה אמורה להיות לו, המינימום, כשמפעל מושבת, כדי שנדע אם אתם עומדים או לא עומדים בדרישות של עצמכם.

ניצן תנעמי: מה התקן?

עמיחי זיידר: לענות?

דב חנין: אם יש לאדוני תשובה קצרה.

עמיחי זיידר: צריך להיות צוות חירום אמוניה וצוות חירום אש.

ניצן תנעמי: אמורים להיות חמישה אנשים במפעל הזה?

ניצן תנעמי: זהו?

עמיחי זיידר: לא.

ניצן תנעמי: אז כמה?

עמיחי זיידר: זה שני צוותים נפרדים.

עמיחי זיידר: כמו שאנחנו היום, עכשיו ---

ניצן תנעמי: כמה?

עמיחי זיידר: יש לנו 11 אנשים במפעל מסביב לשעון, פלוס מנהל תורן, סך הכל 12.

דב חנין: תודה.

דב חנין: קואליציה לבריאות הציבור, מברק.

רונית תירוש: כן, במכתב תשובה של השר ארדן לצלול, לגבי האמוניה, הוא נקט בספטמבר כתאריך אחרון להגשת הדו"ח של חברת אתוסל אמוניה.

רונית תירוש: עכשיו אתה אומר סוף השנה.

רונית תירוש: אז ---

דב חנין: הוא אמר ספטמבר איזו שנה?

יצחק דואר: סליחה, בואו נשאר בצד הרציני של המטבע.

דב חנין: אנחנו כל הזמן בצד הרציני מדי.

יצחק דואר: אני שמח.

יצחק דואר: עד כמה שאני מבין, ספטמבר זה חלק מסוף השנה, אם תסלחי לי, אני חושב שזה הרביע האחרון של השנה וכשאנחנו מדברים על סוף השנה, אנחנו מדברים על זה.

דב חנין: ועדיין ספטמבר.

יצחק דואר: ועדיין.

יצחק דואר: אם השר ארדן ---

דב חנין: מאה אחוז, תודה.

יצחק דואר: אם השר ארדן כתב את זה ---

דב חנין: מר יעקב.

גיל יעקב: רק לציין שבזמן מלחמת לבנון השנייה, התקנים של החירום במפעל היו אחרים לגמרי.

גיל יעקב: אז מה קרה פתאום שבמלחמת לבנון אפשר להיערך, ובזמן של שביתת עובדים, אולי מסיבות אחרות, לא ענייניות, בעצם מפחיתים את התקנים, עם 11 אנשים שמטפלים בנושא של אמוניה, זה פשוט לא יעלה על הדעת הדבר הזה ואני חושב שצריכה לצאת מפה גם קריאה ברורה לגבי הרשלנות של המשרד להגנת הסביבה בנושא הזה.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: תודה לכולכם.

דב חנין: אדוני רוצה לומר משפט?

אייל סבג: משפט אחרון.

דב חנין: אחרון.

אייל סבג: צוות חירום אמוניה נותן מענה עד גדרה ואני שואל את הבחור מפה ואת המנהלים שלנו – אם קורה אירוע בדרך, לא בגדרה, קצת לפני – כמה אנשים יוצאים וכמה אנשים יישארו אחרי זה במפעל?

אייל סבג: וןהאם אנחנו נהיה חשופים לבעיות חדשות?

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אנחנו מסכמים את הדיון הזה ואני מודה לכולכם על ההשתתפות בדיון החשוב הזה.

דב חנין: אני חייב לומר לכם שאני יוצא מהדיון הזה מאד מודאג.

דב חנין: אנחנו מחליטים כך: מיכל האמוניה הוא נושא שנמצא שוב ושוב על סדר יומה של הוועדה הזו.

דב חנין: המפעל הזה מאד מדאיג את הוועדה המשותפת לסביבה ובריאות ולא רק את הוועדה הזאת.

דב חנין: קיימנו בנושא הזה דיונים לא מעטים.

דב חנין: יש בנושא הזה ויכוח.

דב חנין: הדיון הזה היום לא נועד להיות הכרעה בויכוח ההוא.

דב חנין: יש לנו פה ויכוח, המתקן הוא מתקן מסוכן.

דב חנין: לוועדה הזאת יש עמדה, אנחנו הבענו את העמדה הזאת בעבר ואנחנו לא מתכוונים לנצל את ההזדמנות של הדיון הזה כדי לחזור לסוגיה הכללית.

דב חנין: אנחנו בדיון הזה, מתמקדים בהיבט המיידי של שביתה מתמשכת, ארוכת זמן מאד, אני חושב שיותר מחודשיים מפעל מושבת בישראל, זה די נדיר.

דב חנין: אני אומר את זה בזהירות.

דב חנין: אני למען האמת לא זוכר מפעל שמושבת כל כך הרבה זמן.

דב חנין: במקרה שלנו והדיון בוועדה הזו הוא רלבנטי, מכיוון שמדובר במפעל של חומרים מסוכנים.

דב חנין: מפעל שהוא מסוכן מעצם טיבו וטבעו ולכן הוועדה הזאת חייבת להתעסק בכך.

דב חנין: אנחנו קיבלנו את הפניות של הוועד ושל העובדים, אבל גם אם לא היינו מקבלים את הפנייה הזאת, זו הייתה חובתנו לקיים דיון בסוגיה הזאת, כי יש לה משמעות גדולה לגבי העובדים, לגבי האזרחים שנמצאים מסביב ולגבי כלל התושבים במדינת ישראל.

דב חנין: הקביעה שלנו, ההחלטה שלנו בוועדה היא שבאופן ברור המפעל הזה הוא מפעל מסוכן והוא מפעל שנמצא בתוך סביב מסוכנת.

דב חנין: הוזכרו פה בדיון, רק לסבר את האוזן, בתי הזיקוק שנמצאים בסמוך, מתקן האתילן שנמצא בסמוך.

דב חנין: יש לנו פה חומרים מסוכנים ומתקנים מסוכנים למכביר שנמצאים מסביב.

דב חנין: ולכן, אי אפשר לדבר על קיצוץ כלשהו, צמצום כלשהו, בצוותי החירום ובנהלי החירום של המפעל במהלך השביתה.

דב חנין: אי אפשר לדבר על קיצוץ - הקטן ביותר, צמצום - הקטן ביותר, בצוותי החירום ובנהלי החירום של המפעל בשביתה.

דב חנין: למען האמת, דווקא במצב של שביתה, יש מקום לשקול הרחבה של צוותי החירום, כיוון שהמערכת איננה עובדת בצורה שוטפת.

דב חנין: אנחנו כולנו שמענו בוועדה הזאת, באולם אחר, על בתי הזיקוק, אפרופו התאונה שהייתה שם, כמה דווקא תקופה של איך להגיד?

דב חנין: תקופה שאיננה תקופת עבודה סדירה, דווקא התקופה הזו היא התקופה הרגישה ביותר, כי לא כל המערכות פועלות, לא נמצאים אנשים בכל החוליות, לא מפעילים ורואים – אה, אתם יודעים, הצינור הזה לא בסדר.

דב חנין: זה לא קורה.

דב חנין: ולכן, יש מקום דווקא לתגבר את צוותי החירום, כל עוד השביתה במפעל הזה נמשכת.

דב חנין: יש מקום לתגבר את צוותי החירום ואת היערכות החירום של העובדים במפעל.

דב חנין: לגבי תיקונים – העמדה שלנו היא שבמפעל של חומרים מסוכנים, אך ורק העובדים המיועדים לכך, בעלי הניסיון המקצועי, הם אלה שצריכים לבצע את התיקונים ואת התחזוקה השוטפת.

דב חנין: אני שמח לשמוע פה, מנציגי הוועד, שהם מוכנים, כוועד, להידבר עם ההנהלה בכל נושא שקשור לתיקונים ולתחזוקה, כדי שלא ייווצר מצב שמסוכן לציבור.

דב חנין: אבל אך ורק הם, האנשים שצריכים לטפל בדברים האלה.

דב חנין: אני מאד מודאג ממה ששמענו כאן על המרפאה, או העדרה של המרפאה במפעל הזה.

דב חנין: אי אפשר שבמפעל כזה תהיה מרפאה שפועלת יום בשבוע.

דב חנין: אני חושב שהנהלת המפעל, אני לא יודע אם זה חלק מדרישות העובדים, אבל זה לפחות חלק מציפיות הוועדה שלנו, שבמפעל כזה תהיה מרפאה שעובדת יום יום, לפחות עם אחות או חובש, אמבולנס צריך להיות במקום.

דב חנין: אני חושב שגם רופא צריך להיות במקום, יותר מפעם בשבוע.

דב חנין: לא יתכן שדברים יתנהלו בצורה כזאת.

דב חנין: העובדים במפעל זכאים לקבל בדיקות רפואיות אמיתיות, בדיקות שמיעה זה חשוב, אני לא מזלזל בזה, אבל יש בדיקות מקצועיות, בדיקות ריאות ---

קריאה: כמו של המנהלים.

דב חנין: כמו של עובדים שעובדים בחומרים מסוכנים וחשופים לשורה ארוכה של סיכונים סביבתיים.

דב חנין: בדיקות ריאות – בוודאי, אבל לא רק בדיקות ריאות.

דב חנין: אני חושב שצריכה להיות בטרייה של בדיקות רפואיות, שאתם צריכים לעבור באופן שגרתי כחלק בלתי נפרד מהעבודה שלכם.

דב חנין: אנחנו קוראים לעיריית חיפה, למשרד להגנת הסביבה ולמשרד התמ"ת, לפעול בצורה מאד נחרצת, כדי להבטיח את שלומו, בטיחותו וביטחונו של הציבור, נוכח הטענות הקשות שנשמעות פה על איך להגיד, פתרונות ארעיים כאלה או אחרים שננקטים בזמן השביתה.

דב חנין: אנחנו חושבים שישנם כמה נושאים שהועלו במסגרת הדיון של הוועדה, שצריכים להיחקר ואנחנו פונים מכאן למשרד להגנת הסביבה ולמשרד התמ"ת – לחקור את האירועים האלה – ולחזור אלינו לוועדה בתשובה מפורטת, מה קרה, איך קרה, מי קיבל את ההחלטה שהתקבלה לטפל באירוע בצורה כזאת או אחרת ולמה התקבלה ההחלטה הזאת.

דב חנין: למשרדי הממשלה השונים ולעיריית חיפה ישנן סמכויות.

דב חנין: לכם, בעיריית חיפה, יש סמכויות מכוח חוק רישוי עסקים.

דב חנין: אני לא צריך פה לתת לכם ייעוץ משפטי מה הם הכלים והסמכויות שנמצאים בפניכם.

דב חנין: למשרד להגנת הסביבה ישנן סמכויות, אדוני, לפחות מכוח היתרי הרעלים שאתם מוציאים.

דב חנין: למשרד התמ"ת יש מערכת שלמה של סמכויות מכוח הפיקוח שהוא מפעיל על בטיחות וגהות במפעלים ובכלל זה במפעלים מסוכנים.

דב חנין: אנחנו נוציא בהמשך לישיבה הזאת, מכתבים מהוועדה לשרים הרלבנטיים ולראש עיריית חיפה, מכתבים בבקשה לבחון אפשרות של שימוש בסמכויות שלהם, על פי כל ההוראות החוקיות האלה, כדי להבטיח הגנה אמיתית על בטיחותו, ביטחונו ובריאותו של הציבור הרחב, גם של העובדים במפעל וגם של האנשים שנמצאים מסביב.

דב חנין: אני מנצל את ההזדמנות, הדיון הזה הוא מבחינתי דיון חמור ודיון קשה, עם שאלות קשות ועם סוגיות קשות שאנחנו נמשיך ונעקוב אחריהן; אבל אני מנצל את ההזדמנות, שאנחנו כולנו נמצאים פה מסביב לשולחן בסיום הדיון הזה, כדי לקרוא לכל הצדדים, באמת לעשות מאמץ, לשבת באופן רצוף מסביב לשולחן המשא ומתן ואולי סוף סוף לפתור את השביתה הזאת בהסכם, שיוכל גם להביא מזור ופתרון גם לשאלות הבטיחותיות, הבריאותיות והסביבתיות המאד קשות שהועלו בדיון הזה.

דב חנין: אני מודה לכולכם.

אורי מקלב: אני רק יכול לומר משהו?

דב חנין: בבקשה, אדוני.

אורי מקלב: אני רק באתי וקפצתי לקראת סוף הדיון.

דב חנין: חבר הוועדה, חבר הכנסת אורי מקלב.

אורי מקלב: אני עקבתי אחרי חלק גדול מהדיון דרך האינטרנט, אבל לא יכולתי להשתחרר בגלל מחויבות קודמת, אבל באתי קודם כל שההחלטה שלך והסיכום שלך לא יהיה רק פה אחד, אלא יהיה על דעת כולם ולכן אני גם מחזק אותך בעניין הזה.

אורי מקלב: באמת חשוב להגיד שההחלטה שלך, כי באת פה מהיבט של סכנת חיים ועל בעיות בטיחות, בלי להיכנס לגורם שגורם לסכסוך בין המפעל לבין העובדים.

אורי מקלב: אנחנו באים לחזק את הפתרון, כמו שאמר יושב הראש.

אורי מקלב: אנחנו לא נוקטים עמדה מבין הצדדים, אבל בוודאי אנחנו אומרים שאם ההשלכות הן סכנת חיים על העובדים וכמובן עוד על זה אנחנו באים להתריע ועל הציר הזה אנחנו קיבלנו את ההחלטה בנושא הזה.

דב חנין: תודה רבה, תודה רבה לחבר הכנסת מקלב.

דב חנין: תודה לכולכם.