הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 18, פרוטוקול מספר 128, 2011-06-15 09:30

זבולון אורלב: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

זבולון אורלב: על סדר היום: יום לימודים ארוך במעון "עלה" בירושלים, לאור פנייה שקיבלתי ממעון "עלה".

זבולון אורלב: לצערי הרב, התרשמתי שכמו במקרים לא מעטים ככל שעניינו של אזרח, אדם, או ילד מטופל על ידי כמה משרדי ממשלה כך יש נטייה שהעניין ייפול בין השולחנות לצערי הגדול.

זבולון אורלב: ככל שמדובר באדם שהוא יותר פגוע כך יש סיכוי גדול יותר שהוא ייפול בין השולחנות, אם מנסים להפיל אזרח רגיל בין השולחנות הוא יודע לדפוק על השולחן ולפעמים גם להפוך אותו, אבל ככל שמדובר בילד פגוע מאוד ושגם שהוריו עסוקים בו מאוד ואין להם את היכולות לעמוד על ענייניהם, כך משום הרשויות נוטות לא לפתור את הבעיות ולהשאיר דברים שנופלים בין השולחנות.

זבולון אורלב: בכל פעם שאני שומע עניין כזה אני ממש מתקומם, ממש, כי אני חושב שבמדינה מתוקנת ובחברה מתוקנת דברים כאלה לא צריכים להתחרש.

זבולון אורלב: אנחנו יודעים שהטיפול באדם עם פיגור הוא מכוח חוק.

זבולון אורלב: 'חוק הסעד, טיפול במפגרים' וגם ילדים שעברו וועדות השמה מקבלים את שירותי החינוך שלהם מתוקף 'חוק החינוך המיוחד'.

זבולון אורלב: כלומר דווקא לגבי אותם ילדים לגביהם יש לכאורה חוקים שמסדרים מאוד את חובות המדינה.

זבולון אורלב: הנה בתאום הזה בין משרד החינוך לבין משרד הרווחה ולבין העירייה, כי העירייה בסופו של דבר, מחלקת החינוך ברשות מקומית אמורה לבצע את השירותים החינוך, כאשר משרד החינוך מנחה, מפקח, קובע את הסטנדרטים והמחלקה לשירותים חברתיים ברשות המקומית אמורה גם כן לבצע את השירותים שמשרד הרווחה מממן, מנחה ומפקח וכדומה.

זבולון אורלב: יש לנו שלושה גורמים שלטוניים, מקצועיים: משרד החינוך, משרד הרווחה ובמקרה הזה גם עיריית ירושלים, הנה אנחנו מקבלים פנייה שיש בעיה קשה עם אותם ילדים שהופנו על ידי העירייה ללמוד בבית הספר של החינוך המיוחד במעון "עלה" אבל בתום הלימודים צריכה להתקבל תכנית של משרד הרווחה לזכאים לכך, אבל עיריית ירושלים לא מממנת את התכנית הזאת, לא במעון "עלה" וגם לא במקום אחר.

זבולון אורלב: קודם כל אני חייב לומר לפרוטוקול, על פי עצה שקיבלתי מהלשכה המשפטית של הכנסת, יש לי בן שעובד בעמותת "עלה" שאיננו קשור בפרשה הזאת.

זבולון אורלב: הואיל והוא אינו קשור בפרשה הזאת מותר לי לנהל את הדיון.

זבולון אורלב: אני מעביר את ההבהרה הזאת בצורה מפורשת לפרוטוקול כי זו העצה שקיבלתי מהלשכה המשפטית.

זבולון אורלב: בינתיים קיבלתי אתמול טלפון שלכאורה יש אור בקצה המנהרה, יש הבטחות שזה יסודר, כשאני שומע הבטחות מהממשלה אני ממש ממש רגוע, אני בטוח שהכול בסדר, מאחר שאני בטוח שזה יהיה מסודר אמרתי שבכל זאת נקיים את הישיבה כי דברים שאומרים לי בטלפון הם דברים, אבל דברים שנאמרים כאן בכנסת הם בכל זאת מקבלים מעמד אחר כולל גם מעמד משפטי.

זבולון אורלב: אני מציע שגברת שלומית גרייבסקי מנהלת העמותה תציג את הבעיה, מדוע פניתם אלי, מה העניין, כמה זמן נמשך העניין.

זבולון אורלב: אני אבקש ממך לשים את כל הדברים על השולחן.

שלומית גרייבסקי: "עלה" מטפלת בילדים עם פגיעות מוחיות, פיזיות, קוגניטיביות קשות מאוד.

שלומית גרייבסקי: הילדים הפגועים ביותר בסקאלת ילדים פגועים.

שלומית גרייבסקי: מזה כשנתיים אנחנו מפעילים בית ספר לחינוך מיוחד עבור ילדי המעון.

זבולון אורלב: בית הספר הוא בית ספר מוכר על ידי משרד החינוך?

שלומית גרייבסקי: הוא מוכר על ידי משרד החינוך כ- "מוכר שאינו רשמי".

שלומית גרייבסקי: לפני כשנתיים נתבקשנו על ידי עיריית ירושלים ועל ידי גורמים בקהילה לקלוט לתוכנו ילדים אחרים שמצבם דומה לילדים שלנו שלא נמצאה עבורם מסגרת מתאימה בבתי ספר אחרים בקהילה.

זבולון אורלב: והם לא במעון?

שלומית גרייבסקי: הם לא במעון, ילדים מהקהילה.

שלומית גרייבסקי: ילדים שגרים בבית.

שלומית גרייבסקי: אימא של ילד אחד נמצאת איתנו כאן בישיבה.

שלומית גרייבסקי: בשנה הראשונה קלטנו תשעה ילדים.

שלומית גרייבסקי: הבנו שכדי להפעיל מערכת יום ארוך אנחנו זקוקים למכרז, מעולם לא עלינו על מכרז כזה כי מעולם לא טיפלנו בילדים בני הקהילה –בילדים אקסטרניים.

זבולון אורלב: מי פנה אליכם כדי לקלוט את הילדים האלה?

שלומית גרייבסקי: מחלקת החינוך של עיריית ירושלים.

זבולון אורלב: כלומר, אתם לא אספתם אותם מהרחוב והחלטתם על דעת עצמכם, אלא עיריית ירושלים בכבודה ובעצמה פנתה אליכם וביקשה שתקלטו את הילדים – "ועדת ההשמה של מחלקת החינוך".

שלומית גרייבסקי: נכון, ועדת ההשמה.

שלומית גרייבסקי: תשעה ילדים קלטנו בשנה הראשונה, בשנה השנייה מספרם עלה לתשעה עשר ובמהלכה הגענו לעשרים ואחד ילד, עכשיו עשרים ושניים.

זבולון אורלב: מי העוזרת שלך, מנהלת בית הספר?

שלומית גרייבסקי: כן, רחל פישהיימר.

שלומית גרייבסקי: גם השנה הזאת פנינו לעירייה מספר פעמים כדי לאפשר לנו להפעיל מערכת של יום לימודים ארוך, הבנו שמדובר במכרז, היו הרבה מאוד דיונים בכל הדרגים: בין מנהלת החינוך, מנהלת מחלקת הרווחה של עיריית ירושלים לבין נציגי משרד הרווחה.

שלומית גרייבסקי: בשורה התחתונה לא קיבלנו אישור להפעיל יום לימודים ארוך.

שלומית גרייבסקי: "עלה" מפעילה היום את המערכת הזאת על חשבונה.

זבולון אורלב: למה העירייה לא לוקחת את הילדים האלה ומעבירה אותם אחרי הצהריים למערכת אחרת?

זבולון אורלב: יש לך מושג?

שלומית גרייבסקי: היה ניסיון להעביר אותם ל"שלווה", אני לא שמעתי מעבר - - -

זבולון אורלב: אתם לא החזקתם את הילדים בכוח, ואמרתם אל תיקחו אותם בתום יום הלימודים.

זבולון אורלב: למי שלא מבין, יום הלימודים של משרד החינוך מסתיים בשעה מסוימת, 14:30, ומשעה זאת הילדים שזכאים לכך צריכים לקבל יום לימודים ארוך עד השעה 18:00 או 18:30, במימון משרד הרווחה.

זבולון אורלב: בזה עוסקת מחלקה אחרת בעירייה ומשרד אחר בממשלה.

זבולון אורלב: אני מכיר, נדמה לי שאני היחידי כאן שעבד בשני המשרדים האלה.

זבולון אורלב: מנכ"ל במשרד אחד ושר במשרד השני, רק בעירייה לא עבדתי.

שלומית גרייבסקי: בשורה התחתונה, אין לנו עד היום מסגרת מאושרת של אף רשות.

זבולון אורלב: בינתיים מי ממן את זה?

שלומית גרייבסקי: אנחנו.

זבולון אורלב: כמה זה עולה?

זבולון אורלב: יש לכם הערכה כספית על מה מדובר?

שלומית גרייבסקי: הנתון הכספי לא נמצא בידי כרגע.

זבולון אורלב: בערך.

זבולון אורלב: אם העירייה הייתה משתתפת, כמה היא הייתה צריכה להקציב?

זבולון אורלב: מדובר בעשרות אלפים, מאות אלפים?

שלומית גרייבסקי: לא.

שלומית גרייבסקי: מספר אלפים ולא עשרות אלפים.

זבולון אורלב: אני מתכוון לילד לכל השנה.

שלומית גרייבסקי: לילד לכל השנה מדובר בעשרות אלפים נמוכים.

זבולון אורלב: 20,000?

שלומית גרייבסקי: בערך.

זבולון אורלב: ואם מדובר ב- 20 ילדים זה 400,000 שקל בשנה.

זבולון אורלב: זה ממש סכום לא גבוה.

זבולון אורלב: אני מכיר את הציבור הזה, שברגע שמכריזים שיש ישיבה בכנסת מתקיימים דיונים, זה במקרה, זה לא קשור בכלל לדיון בוועדה.

זבולון אורלב: אנחנו מכירים את התופעה.

זבולון אורלב: האם במקרה, כתוצאה, במקרה בימים האחרונים הייתה התרחשות?

שלומית גרייבסקי: הבנתי שביום שני בצהריים פורסם מכרז.

זבולון אורלב: כן, הכול במקרה, אין לזה שום קשר למועד הישיבה.

זבולון אורלב: כך האזרח התמים חושב תמיד, הרי אנחנו יודעים את האמת.

זבולון אורלב: משרד החינוך בבקשה.

רעיה לוי גודמן: אני מנהלת האגף לחינוך מיוחד.

רעיה לוי גודמן: אני רוצה להבהיר, שאכן בית הספר עובד עד 14:00.

זבולון אורלב: את המנהלת החדשה?

רעיה לוי גודמן: נכון.

זבולון אורלב: קודם כל בהצלחה ונעים לי להכיר אותך, נכנסת לנעליים גדולות.

רעיה לוי גודמן: נכון, תודה.

זבולון אורלב: מה עשית קודם, איך הגעת לתפקיד?

רעיה לוי גודמן: ניהלתי את "מתי איתן", שנותן שירותי חינוך מיוחד במודיעין ובית שמש.

רעיה לוי גודמן: קוראים לזה איתן כי זה אהבה, יושרה, תמיכה ונחישות.

זבולון אורלב: כמה זמן את כבר בתפקיד?

רעיה לוי גודמן: כבר חמישה חודשים.

זבולון אורלב: אני מאחל לך הצלחה רבה, יש לך משימה לא פשוטה.

רעיה לוי גודמן: תודה.

רעיה לוי גודמן: אכן יש בית ספר במקום, זכיתי אפילו לבקר בו ביקור קצר במהלך השיפוצים היפים שנעשים שם.

רעיה לוי גודמן: בית הספר עובד עד השעה 14:30 ואחרי השעה 14:30 זה יום שהות ארוך, זה לא יום לימודים אלא יום שהות ארוך.

שרית רחמים: קוראים לזה הארכת יום, יש לזה שם אחר במשרד.

זבולון אורלב: והמשרד איך קורא לזה?

זבולון אורלב: נו, גם השם נופל בין שלושה כיסאות.

רעיה לוי גודמן: חשוב לעשות את ההבחנה כי יש לנו מוסדות, בתי הספר שלנו עובדים עד 16:45 מטעם משרד החינוך, לא מטעם משרד הרווחה.

רעיה לוי גודמן: "עלה" הוא לא מוסד כזה, הוא מוסד שזכאות הלקות שלו היא עד השעה 14:30.

זבולון אורלב: למה?

זבולון אורלב: מה ההבדל?

רעיה לוי גודמן: יש הבדלים בין הלקויות, יש הבדלים - - -

זבולון אורלב: כלומר יש לקות יותר קשה מהילדים שנמצאים ב"עלה"?

רעיה לוי גודמן: יש לקות, שנחשבת כזכאית ליום לימודים יותר ארוך מטעם משרד החינוך.

רעיה לוי גודמן: לא אני קבעתי את הקריטריונים, אני לומדת בימים אלה את הנושא- - -

זבולון אורלב: כדאי שתלמדי כי על פניו יש משהו תמוהה.

זבולון אורלב: איך אומרים, מידע אישי שלי מתפקידיי הקודמים, אין עוד מקרים יותר קשים במדינת ישראל מהמקרים שנמצאים ב"עלה"?

זבולון אורלב: אולי חלק באלין, אני מתייחס לסוגיית הפיגור שאין אוכלוסיית עם פיגור קשה יותר.

רעיה לוי גודמן: אין אוכלוסיית פיגור שזכאית יותר ליום לימודים ארוך יותר מאשר "עלה".

זבולון אורלב: יכול להיות שה- 16:45 לא חל על פיגור?

זבולון אורלב: כנראה בגלל החוק.

רעיה לוי גודמן: בגלל שיש משרד ממשלתי אחר, זה מה שהספקתי כבר ללמוד, משרד אחר שלוקח את האחריות להארכת השהות של הילדים במוסדות ולכן משרד החינוך לא מאריך שם.

רעיה לוי גודמן: חשוב לציין, שעד השעה 14:30.

רעיה לוי גודמן: משרד החינוך מממן את ההסעות הלוך ושוב, אבל הוא מממן הסעה אחת.

רעיה לוי גודמן: הוא לא מאשר שתי הסעות חזרה, כך שאם יש ילד - - -

זבולון אורלב: שתי הסעות לאותו ילד?

רעיה לוי גודמן: בוודאי שלא.

רעיה לוי גודמן: בוודאי שלא, וזה לא כל כך פשוט כי זה תקציב מדינה.

רעיה לוי גודמן: אבל יש כאן סוגיה, שהבעייתיות שלה שאם הילד היה במעון מסוים ועובר לפעילות של הרווחה במקום אחר, משרד החינוך מסיע אותו עוד פעם אחת, אם הוא הלך למועדונית מתוקף חוק הרווחה.

זבולון אורלב: אם הוא נשאר באותו מוסד ובמקום בשעה 14:30 הוא מסיים בשעה 18:30?

רעיה לוי גודמן: אין בעיה.

רעיה לוי גודמן: יש תיאום בין המשרדים.

זבולון אורלב: בלוד הייתה בעיה מסוימת, אבל בית המשפט פסק.

זבולון אורלב: הרי לצורך זה בתפקידי הקודם כיושב ראש וועדת החינוך והתרבות הקמתי וועדה שלא נגמרת.

רעיה לוי גודמן: אני אסביר איפה הבעיה ולמה יש ועדה אחרת שמטפלת בכל נושאי ההסעות ולא רק במסגרות עם פיגור.

רעיה לוי גודמן: יש מצב שהוא מצב נתון, מצב שילד עבר על ידי הסעה של משרד החינוך למקום אחר ואז מהמקום האחר או מועדונית רווחה או מרכז טיפולי שמשם צריך להחזיר אותו הביתה ואז משרד החינוך לא ממן הסעה נוספת, זאת בעיה אחת.

רעיה לוי גודמן: הבעיה השנייה, אם באותו מוסד חינוכי יום הלימודים הסתיים בשעה 14:30 ויש משפחות שרוצות שהילד יחזור הביתה בשעה 14:30, אז משרד החינוך מחויב להחזיר בשעה 14:30, אז אם יש שני ילדים מאותה רשות אז גם הילד שרצו שהוא יישאר מאוחר חייב להתאים את עצמו להסעה.

זבולון אורלב: לא.

זבולון אורלב: הוא זכאי להסעה נפרדת, זה מה החליט בית המשפט בלוד, אם הוא לא יפסוק כך נעשה חוק.

זבולון אורלב: זה חל רק על לוד, כי המדינה אמרה בלוד שיושבת ועדה.

זבולון אורלב: יש ועדה וכבר אמרתי שהועדה לא נגמרת כבר שנה וחצי, היא הוקמה בפברואר 2010 לפי המסמך שהכינה אתי וייסבלאי, היום אנחנו במחצית יוני 2011.

זבולון אורלב: תגידו זה לא מוגזם, אני בטוח שאם היא הייתה עוסקת במשכורות של אלה שמקבלים את ההחלטות היו גומרים כבר את ההחלטות.

זבולון אורלב: לא יאומן.

רעיה לוי גודמן: הייתי כאן בוועדה בראשותך, שדנה בנושא ההסעות.

רעיה לוי גודמן: זאת הייתה הוועדה הראשונה שלי בתפקיד, אכן מכאן יצאנו למה שאני קוראת, 'פקודת מבצע', לזרז את כל העניין והוגש מסמך מאוד מקיף ורציני לצורך דיון בוועדה הזאת בהקשר כל הבעיות בנושא ההסעות וההשלכות, הסעות, כפל הסעות, מלווים בהסעות, קריטריונים למרחק.

זבולון אורלב: את יושבת בוועדה הבין משרדית שעוסקת בנושא?

זבולון אורלב: באיזה שלב זה נמצא?

רעיה לוי גודמן: כן.

רעיה לוי גודמן: המסמך ממשרד החינוך הוגש אליכם.

זבולון אורלב: את רוצה לומר לי, שהוועדה הבין משרדית סיימה את עבודתה?

רעיה לוי גודמן: אני רוצה לומר שהמסמך גמור, הוועדה לא התכנסה מאז.

זבולון אורלב: הוועדה הבין משרדית, בראשותו של יגאל צרפתי, שאמורה לעשות הסדר בין משרדי הממשלה ביחס להסעות?

רעיה לוי גודמן: לא הסתיימה, אולם המסמך שהוכן לצורך הוועדה הזאת הסתיים.

זבולון אורלב: לא מעניינים אותי כל התהליכים הפנימיים, יש לך מושג אם יש לה מועד להתכנסות?

רעיה לוי גודמן: אני לא יודעת בעל פה, אני יכולה לבדוק.

קריאה: עניין ההסעות לא רלוונטי לדיון.

זבולון אורלב: כן.

זבולון אורלב: דרך הנושא הזה, אני רוצה לברר עוד כמה עניינים מידע אישי.

זבולון אורלב: בבקשה הילה רכס מילק, מפקחת ארצית על מסגרות יום בשירות לאדם המפגר, בשירות לקהילה.

הילה רכס מילק: ראשית אני חייבת לציין לפרוטוקול שנכנסתי לתפקיד רק בחודשים האחרונים לכן אני שומעת על הסוגיה הזאת - - -

זבולון אורלב: בהצלחה רבה.

זבולון אורלב: מה עשית קודם?

הילה רכס מילק: הייתי מפקחת באגף באדם המפגר אבל בדיור.

הילה רכס מילק: מפקחת על מעונות במסגרות דיור.

זבולון אורלב: במסגרת הזאת פיקחת על "עלי נגב"?

הילה רכס מילק: על "עלי נגב" לא.

הילה רכס מילק: אני יודעת על הסוגיה המורכבת הזאת משיחה שהייתה עם נציגה של עיריית ירושלים וממה שקראתי והסבירו לי במשרד.

הילה רכס מילק: נכון להיום אני יודעת שיצא מכרז, נדמה לי אתמול.

הילה רכס מילק: זאת אומרת שיש פתרון כרגע לסוגיה הזאת.

זבולון אורלב: לא.

זבולון אורלב: הפתרון לסוגיה הוא לא תלוי מכרז.

זבולון אורלב: איך את מסבירה את זה שיד אחת של עיריית ירושלים שולחת לשם ילדים ויד שנייה של עיריית ירושלים לא מטפלת בילדים האלה אחרי השעה 14:30?

זבולון אורלב: אם אין מכרז שייקחו את הילדים האלה למען כזה או אחר שיסיעו אותם הלוך חזור.

הילה רכס מילק: אני מניחה שהציעו לילדים האלה אלטרנטיבות אחרות.

זבולון אורלב: את לא יודעת, מיד נשמע.

הילה רכס מילק: לידיעתי כן הציעו להם אלטרנטיבות אחרות שהמשפחות החליטו לא לקבל משיקולים שלהם.

הילה רכס מילק: בעיקרון על מנת לקבל סמל ולקבל תקצוב וברגע שלא הרשות מפעילה צריך לעבור מכרז, כך זה עובד.

זבולון אורלב: אינני כופר במכרזים, אבל הבירוקרטיה אמורה לשרת בני אדם ולא בני אדם נועדו לשרת את הבירוקרטיה.

זבולון אורלב: יש כאן איזה היפוך יוצרות.

זבולון אורלב: הבירוקרטיה לאי יכולה למנוע שירותים שאנשים זכאים להם.

זבולון אורלב: מה שקרה כאן זה שבגלל הבירוקרטיה שאת מציינת יוצא שזכותם של ילדים מקופחת.

זבולון אורלב: מעון "עלה" עושה כאן חסד עם העירייה ועם הילדים, הוא יכול להגיד חבר'ה יש גבול, אני צריך לגייס 20,000 שקל לכל ילד, אני לוקח את ה- 400,000 שקל האלה מילדים אחרים.

זבולון אורלב: ה- 400,000 שקל האלה נלקחו מילדים אחרים שמעון "עלה" מטפל בהם.

זבולון אורלב: הכסף לא צומח על העצים, קופחה זכותם של ילדים בהיקף של 400,000 שקל במעון "עלה".

זבולון אורלב: אני לא מאמין שהם קיבלו תרומה רק לעניין המחדל והכשל הניהולי של עיריית ירושלים.

זבולון אורלב: אני מניח שהם לא קיבלו כזאת תרומה והם לקחו את זה מהתקציב הכללי, מהו התקציב הכללי?

זבולון אורלב: – השירותים של יתר הילדים.

זבולון אורלב: אנחנו לא יכולים על כזה דבר לעבור לסדר היום, אי אפשר שזרוע אחת של העירייה לא תדע על הזרוע השנייה.

זבולון אורלב: תכף נשאל את מערכת החינוך, מנח"י אם היא לא מכירה את המחלקה לשירותים.

זבולון אורלב: מנהל מנח"י היה עובד משרד החינוך תקופה קצרה, מנהלת המחלקה לשירותים חברתיים בעיריית ירושלים הייתה עובדת מדינה, בוני, היא הייתה מפקחת מחוז במשרד הרווחה והיא אישה משכמה ומעלה, גם אני הייתי בין הממליצים שתקבל את התפקיד.

זבולון אורלב: לא מדברים ומעון "עלה" הרי פונה, לא יושבים ומדברים האחד עם השני ומנסים לפתור את הבעיה?

זבולון אורלב: לא מגישים בקשה לפטור ממכרז.

זבולון אורלב: הרי גם בשירות המדינה יש מי שמוסמך לפטור ממכרז במקרים ייחודים, מיוחדים, לתקופה קצרה, החשב הכללי במשרד האוצר רשאי לפטור ממכרז.

זבולון אורלב: מישהו בקיא בפרוצדורות האלה?

זבולון אורלב: זה עלה לדיון אצל מנכ"ל העירייה?

זבולון אורלב: זה עלה לדיון אצל ראש העירייה?

זבולון אורלב: מישהו בכלל טיפל?

זבולון אורלב: למישהו זה היה בכלל איכפת או שמסתתרים מאחורי מכרז?

זבולון אורלב: מכרז זה לא מילת קודש, אגב בדקתי עשר פעמים בעשרת הדיברות ולא מצאתי את המילה מכרז, אחרי זה המשכתי לעלעל בתנ"ך ועד סוף דברי הימים לא מצאתי את המילה מכרז.

זבולון אורלב: אי אפשר להסתתר מאחורי מכרז, יש למדינה מנגנונים להתגבר במקרה הצורך, במקרה מסוים, לתקופה מסוימת, אי אפשר לעצום עיניים.

זבולון אורלב: זה דבר בלתי סביר לחלוטין, מה אני אתן לכם עכשיו את הרשימה של פטור ממכרזים כולל עיריית ירושלים?

שרית רחמים: כל הגורמים שציינת היו מעורבים בפרשה החל מראש העיר, מנכ"ל העירייה, מנהל האגף במשרד הרווחה המנהלת דוקטור חיה עמינדב וגם הסגן שלה.

רעיה לוי גודמן: הסגן שלה, אבנר זקן, היה מעורב מאוד בעניין הזה ובכל קונסטלציה אפשרית.

רעיה לוי גודמן: זה חזר לנושא המכרז וזה חזר למחלקה הספציפית שמטפלת.

רעיה לוי גודמן: זה אחד.

רעיה לוי גודמן: דבר שני להערתך, הפתרון שהוצא היה לחלק מההורים, המשא ומתן בנושא הזה נגדע באיבו, לא נמשך ולא הוצע להם פתרון ב"טנא", הוצא פתרון לחלק קטן מהילדים ולא היה הורה אחד שהוצע לו וסירב.

רעיה לוי גודמן: זה למען הפרוטוקול.

זבולון אורלב: עיריית ירושלים, מי קודם החינוך או הרווחה?

שרית רחמים: אני לא חושבת שיש כאן מהחינוך, אני מהרווחה, אני לא יודעת אם הוזמנו מהחינוך.

זבולון אורלב: מהחינוך לא הוזמנו?

זבולון אורלב: למה?

זבולון אורלב: יש מסמך שאומר בדיוק מה העניין ומי הגורמים הרלוונטיים.

שרית רחמים: אני מנהלת את היחידה לשירותים בקהילה במחלקת השיקום ובין היתר אחראית גם תחום הארכת יום הלימודים.

שרית רחמים: ראשית, כן חשוב להתייחס לאמירה שלך בנוגע לבירוקרטיה, מי כמונו מרגישים את הבירוקרטיה הזאת כל יום.

שרית רחמים: אבל אותה בירוקרטיה דווקא בנושא של המכרזים באה כדי להבטיח, צריך וחשוב לזכור את זה, היא באה להבטיח סטנדרטים שכולנו רוצים שיתקיימו בכל המסגרות האלה.

שרית רחמים: מאוד יכול להיות שבמקרה של "עלה" מפעילים מסגרת טובה ומקצועית והשירות טוב ומובטח אבל המטרה שלנו - - -

זבולון אורלב: הביקורת שלי הייתה על כל המכרזים?

זבולון אורלב: אמרתי רק שאסור להסתתר אחרי הכלל הזה במקרים ספציפיים, מה עוד שכאן את אומרת שאין לכם שום טענה לגבי הרמה.

שרית רחמים: זה נכון ועדיין אנחנו כרשות מקומית, ולא צריך להגיד את זה, מחויבים למכרז.

שרית רחמים: "עלה" ניגשו אלינו בעצם עם הבקשה.

זבולון אורלב: יש לך טעות קונספטואלית, אתם מחויבים לאזרח.

שרית רחמים: אם רק תרשה לי לסיים.

זבולון אורלב: אני לא אתן לך לסיים.

זבולון אורלב: יש לך טעות קונספטואלית לגבי עובדי ציבור, אני עשרים ושתיים שנה הייתי עובד מדינה.

זבולון אורלב: יש לכם טעות גדולה, החובה שלנו היא קודם כל כלפי האזרח ואת זה אני אומר, היא לא כלפי הבירוקרטיה.

שרית רחמים: בכפוף לחובות שחלות עלינו, דווקא כעובדי ציבור, ובין היתר בנושא המכרזים.

זבולון אורלב: כאן את צריכה קודם כל לתת את השירות.

זבולון אורלב: עכשיו תראי איך במסגרת החוקים העומדים לרשותך את יכולה לתת השירות המיטבי.

שרית רחמים: אם רק תרשה לי לענות אני אגיד אז גם מה עשינו במחויבות כלפי הלקוחות.

שרית רחמים: באמת לגבי האמירה הזאת של הבירוקרטיה שאנחנו מרגישים אותה, עדיין יצאנו למכרז.

שרית רחמים: "עלה" רק לאחר פרסום המכרז ניגשו אלינו ואמרו שיש אצלם ילדים שמגיעים מהקהילה ורוצים עבורם יום ארוך.

שרית רחמים: אני כן רוצה לחזור ולומר שלא בכל מסגרת חינוכית - - -

זבולון אורלב: אני רוצה להבין, רק אחרי שיצא המכרז הם באו ואמרו שיש להם ילדים מהקהילה, עד אז לא ידעתם?

שרית רחמים: לרווחה פנו ואמרו שהם מעוניינים בהפעלה של יום לימודים ארוך.

זבולון אורלב: אין תיאום בין החינוך לרווחה?

זבולון אורלב: לא ידעתם שהחינוך שלח לשם את הילדים?

שרית רחמים: זה המשפט הבא שרציתי להגיד, שלא בכל מסגרות החינוך המיוחד.

שרית רחמים: בעיר ירושלים, מופעלות תכניות של יום לימודים ארוך.

זבולון אורלב: אני עדיין רוצה לשאול אותך, במקרה של "עלה" כשהמחלקה לחינוך שלחה לשם ילדים על פי החלטת וועדת ההשמה, אף גורם אחד ברווחה לא ידע ששולחים לשם ילדים שצריכים אחרי זה הארכת יום הלימודים?

שרית רחמים: אנחנו לא מקבלים דיווח על כל ילד שמושם במסגרת בוועדות ההשמה של החינוך.

שרית רחמים: אנחנו עובדים מול מסגרות חינוך המיוחד.

זבולון אורלב: את נותנת לי תשובה כללית, אני שאלתי שאלה לגבי מסגרת ספציפית.

זבולון אורלב: אני שאלתי האם במסגרת של "עלה" המחלקה לא ידעה ששולחים לשם ילדים?

זבולון אורלב: אני לא שואל שאלות כלליות, לא מכרזים ולא כללי.

שרית רחמים: בנושא הזה של ילדים אקסטרניים, שוב אני אומרת, קיבלנו את הפנייה להפעלה של יום לימודים ארוך מ"עלה".

זבולון אורלב: לא שאלתי אם קיבלתם, שאלתי אם ידעתם או לא ידעתם לפני פרסום המכרז שיש ילדים מהקהילה שנשלחו על ידי זרוע אחרת של עיריית ירושלים ל"עלה"?

שרית רחמים: לפני פרסום המכרז לא היו.

שרית רחמים: המכרז פורסם בשנת 2008.

שרית רחמים: כמו שהיא אמרה, כן רק לאחר פרסום המכרז הופנו ילדים, זה לא היה רלוונטי לפני המכרז.

שרית רחמים: זאת אומרת שהמכרז פורסם ורק לאחר מכן הופנו הילדים ורק אז נדרשו להפעלה של יום לימודים ארוך.

שרית רחמים: מיד כשקיבלנו את הפנייה הזאת, בעצם קודם כל אמרנו את עניין המכרז, אבל גם בדקנו מה אפשר להציע למשפחות - זה באמת החלק השני כששאלת של המחויבות שלנו כלפי הילדים.

שרית רחמים: במכרז בעצם היו שתי חלופות, חלופה אחת הייתה הפעלה בתוך מסגרת וחלופה שנייה שהיה חשוב לנו להבטיח שילדים שלא בהכרח רוצים להיות באותה מסגרת מ- 07:00 ועד 18:00, להם כן היה לנו חשוב לאפשר חלופה של שיבוץ ילדים מחוץ לבית הספר, לעניין הזה הארגון שזכה היה ארגון "שלווה".

שרית רחמים: "שלווה" זכו בעצם בחלופה השנייה של הפעלה של תכנית יום לימודים ארוך מחוץ למתחמים של בית הספר.

שרית רחמים: כך שאם יש בית ספר שאין בו מספיק ילדים להפעלה של יום לימודים ארוך או אם יש בית ספר שבהם יש משפחות שלא מעוניינות להשאיר שם שכן תהייה להם אופציה ושיוכלו להפנות למסגרת חלופית.

שרית רחמים: האופציה הזאת באמת נבדקה עם "עלה".

שרית רחמים: מלכתחילה מה שנאמר לנו על ידי "עלה" זה שההורים מעוניינים להישאר במסגרת כדי לא להטריח אותם בהסעות וכולי.

שרית רחמים: כן, נבדקה האפשרות הזאת ופתרון לילדים הוצע והיה.

שרית רחמים: הפתרון לא התקבל עליהם, ואנחנו מכבדים את זה.

זבולון אורלב: העירייה יצרה קשר ישירות ההורים או הכול באמצעות "עלה"?

שרית רחמים: לא.

שרית רחמים: זה נעשה באמצעות "עלה".

זבולון אורלב: למה לא ישירות מול ההורים?

שרית רחמים: זה לא נעשה ישירות כי זה באמת משהו שהוא מאוד רגיש, אנחנו לא רוצים להפעיל כאן לחץ לא מהכיוון הזה ולא מהכיוון האחר.

שרית רחמים: "עלה" בעצם מכירים את המשפחות, עובדים מולן, אנחנו כן רוצים לכבד את רצונם של ההורים אם הם אומרים שהם רוצים להישאר במסגרת, זה לגיטימי ומקובל.

שרית רחמים: דרך אגב ישבנו עם "שלווה" בפגישה ב"עלה" כדי לבדוק את האפשרויות האלה, אנחנו היינו מודעים לקשיים שיכולים לעלות, ההסעה לילדים המאוד לא פשוטים האלה היא הסעה מורכבת מאוד, זו לא הסעה פשוטה וזו הסעה שהרבה פעמים הם צריכים גם ליווי רפואי והשגחה רפואית, הדברים האלה באמת מורכבים והיינו מודעים להם.

שרית רחמים: לכן אמרנו, שבנוסף לכך שאמרנו שיש ילדים ממסגרות נוספות שגם להם אין מענה בתוך המסגרת.

שרית רחמים: ארגון כמו "פתחיה" למשל שלא ניגש למכרז, ראינו בעצם שיש עוד ילדים שאין להם מענה וקיבלנו החלטה לצאת למכרז משלים.

שרית רחמים: לשאלה למה בעצם לקח זמן מאז שיצא המכרז הראשון ועד שיצא מכרז משלים, רק כדי לשבר את האוזן, גם המכרז שיצא בסוף 2008 אושר בפועל ותוקצב בעצם בערך לפני כחצי שנה, זאת אומרת - - -

זבולון אורלב: זה שהמתנתם עד לפני חצי שנה?

שרית רחמים: כל הארגונים החדשים שזכו במכרז, אם באמת היו להם הכול - זה בסדר, אבל כל המסגרות החדשות שהיו תלויות בתוספת תקציבית שלא קיבלנו אותה וגם לא יכולנו לצאת למכרז משלים בלי שאנחנו יודעים שיש לנו את התקציב שמאפשר לנו ילדים נוספים, היינו צריכים תופסת של משהו כמו 200 מכסות כדי שיהיה אפשר לאשר אפילו ארגונים שזכו במרכז.

שרית רחמים: מטבע הדברים בוודאי אי אפשר לצאת למכרז משלים ולחייב ארגון להפעיל כשאנחנו יודעים שמבחינת משרד הרווחה אנחנו לא נקבל את התקציבים האלה.

זבולון אורלב: עכשיו לא הבנתי, פרסמתם מכרז בשנת 2008, ארגון שניגש בשנת ,2008 אבל אני מבין שבינתיים יש ילדים פה בירושלים, מה קורה איתם מרגע פרסום המכרז עד רגע הפעלת המכרז, מה קרה עם הילדים האלה?

זבולון אורלב: מי מימן אותם, איפה הם היו?

שרית רחמים: מסגרות שכבר היו מוכרות על ידי משרד הרווחה ויש להם סמל מסגרת - - -

זבולון אורלב: ל"עלה" יש סמל מסגרת?

שרית רחמים: לא, אין להם סמל מסגרת לתכנית הארכת היום.

שרית רחמים: אני מדברת על סמל מסגרת שניתן על ידי משרד הרווחה לצורך הפעלת התכנית של הארכת היום.

שרית רחמים: מסגרות שכבר היו מוכרות ותוקצבו זה בסדר, במכרז רצינו להרחיב כך שבכל בית ספר בירושלים - - -

זבולון אורלב: אגב, עלה בדעתכם לפנות למחלקת החינוך, לוועדת ההשמה ולומר אל תשלחו ילדים למעון "עלה" כי אין לנו פתרון להארכת יום הלימודים, תשלחו אותם למסגרת שיש לה סמל להארכה.

שרית רחמים: בהחלט, ברגע שראינו שנשלחים ילדים לבתי ספר שבהם עדיין לא מופעלת התכנית של יום לימודים ארוך, באמת ישבנו ואמרנו שצריך את העניין זה.

שרית רחמים: זה באמת קצת בעייתי כי זה בעצם להגיד למשפחה שעם כל זה שרוצים ללכת לבית ספר מסוים אבל בגלל שאין שם סמל ליום לימודים ארוך צריך לפעול הפוך.

שרית רחמים: צריך לפעול ולדאוג שבכל בית ספר יהיה את יום הלימודים הארוך.

שרית רחמים: הזכרת קודם את החוק ואני מסכימה במאה אחוז, יש 'חוק הטיפול באדם המפגר', אבל לצערנו, ואנחנו ברווחה נתקלים בזה לא מעט, את אותו דבר היה לנו בנושא הסעות של בוגרים לתעסוקה, יש חוק אבל אפילו היה בג"צ בנושא של הסעות בוגרים למסגרות תעסוקה.

שרית רחמים: אבל בסופו של נושא בין לקבל את התקציב על פי החוק אומרים לנו שגם עם החוק הזה אנחנו נמצאים במצב של 200 מכסות שממתינים משהו כמו שנתיים לקבל תקציבים לסעיף שהוא על פי חוק.

זבולון אורלב: גברת הילה, יש טענה כלפיכם.

הילה רכס מילק: לגבי המכסות?

הילה רכס מילק: ראשית עיריית ירושלים קיבלה את המכסות לפני מספר חודשים טובים.

הילה רכס מילק: הייתה תקופה שהיה מחסור במכסות טיפוליות לא בגלל שחלילה השארנו אותן אצלנו - - -

זבולון אורלב: אבל יש חוק.

הילה רכס מילק: יש גם תקציב.

זבולון אורלב: יש צחוק, יש צחוק ויש חוק.

הילה רכס מילק: אבל יש גם תקציב וכשאנחנו עוברים את המכסות - - -

זבולון אורלב: כן תקציב, לא תקציב, אם וועדת הכספים שאני חבר הייתה יודעת את זה היא הייתה עוצרת את כל התקציבים של המדינה, אתמול אגב עצרנו תקציב העברה של תקציב איזון לרשויות המקומיות מתקציב של ניצולי השואה.

זבולון אורלב: יש לי עוד שאלה אליך.

זבולון אורלב: האם ידועה לך באופן אישי הפרוצדורה של פטור ממכרז?

שרית רחמים: בוודאי.

זבולון אורלב: ניסתם לפעול?

שרית רחמים: בהחלט.

שרית רחמים: ישבנו גם עם היועץ המשפטי אצלנו בעייריה, ישבנו גם עם מנהלת מחלקת מכרזים והייתה כאן בעיה כי ברגע שיש ארגון כמו "שלווה" שגם לו יש את הזכות מתוקף מכרז ובא ואומר כן, בדקנו את זה עם "שלווה", אבל כ"ששלווה" באים ואומרים "אנחנו מסוגלים להפעיל את התכנית הזאת עבור אותם ילדים" כשהם אומרים "אנחנו מסוגלים להפעיל" ויושבים ואומרים שהם מתכוונים - - -

זבולון אורלב: את בעצמך אמרת על הסיבוך של העברת הילדים האלה.

שרית רחמים: ולכן בסופו של דבר אנחנו ישבנו מול "שלווה" ועם כל הרצון והיכולת שלהם להפעיל הגענו בעצם להחלטה משותפת ובהסכמה.

זבולון אורלב: אז למה לא קיבלו פטור ממכרז בינתיים עד למכרז הזה?

זבולון אורלב: אני לא מבין את זה.

שרית רחמים: ברגע שהתקבלה החלטה שאנחנו מעדיפים להשאיר את הילדים האלה ב"עלה" התקבלה החלטה לצאת למכרז משלים שהוא - - -

זבולון אורלב: אז למה בינתיים לא פטור עד סוף המכרז.

זבולון אורלב: הרי את בעצמך אומרת שהמכרז ייקח שנה וחצי.

שרית רחמים: לא.

שרית רחמים: המכרז ממש - - -

זבולון אורלב: לא.

זבולון אורלב: אמרת שהמכרז איתו יצאתם בשנת 2008 בוצע רק אחרי- - -

שרית רחמים: בגלל תוספת תקציבית.

שרית רחמים: כשוועדת מכרזים אישרה אותו בתוך חודשיים היו כבר מסגרות מאושרות.

זבולון אורלב: המכרז אושר כבר?

שרית רחמים: דרך אגב המכרז פורסם, עם כל הכבוד לחשיבות של הוועדה הזאת על המכרז המשלים התקבלה החלטה לפני מספר חודשים - - -

זבולון אורלב: אמרתי הכל מקרי.

שרית רחמים: לא.

שרית רחמים: זה לא מקרי.

שרית רחמים: אני יכולה להראות לך מסמכים שנרשמו שהמכרז המשלים הוכן כבר במהלך החודשים האחרונים, אגב עד לאתמול היה עוד ארגון אחד, בית הספר "רחל שטראוס" שגם שם אנחנו רוצים להפעיל תכנית, ולא היה ברור אם יש שם מפעיל או לא ובשנייה האחרונה אנחנו הכנסנו גם אותם למכרז.

שרית רחמים: זאת אומרת שזה לא משהו שהוא פתאום.

זבולון אורלב: כן, כן אמרתי.

זבולון אורלב: אני אומר בציניות, להיפך שוכנעתי יותר עכשיו שאני צודק בדעתי.

זבולון אורלב: המכרז פורסם או לא פורסם?

שרית רחמים: המכרז המשלים פורסם שלשום בעיתונות, אתמול הוא גם פורסם באתר האינטרנט, מבחינת הליך המכרז יש להם בערך כשבועיים וחצי להגיש מסמכים.

שרית רחמים: וועדת מכרזים מתכנסת ואני יכולה להראות גם לגבי המכרז הקודם, בתקופה של חודש וחצי-חודשיים כל המכרז כבר מסתיים.

שרית רחמים: צריך לזכור שזה תלוי במתן סמל מסגרת על ידי משרד הרווחה.

שרית רחמים: זאת אומרת שאחרי שאנחנו עושים את תהליך המכרז אנחנו מעבירים את זה למשרד הרווחה שאמור בוועדה שלו לאשר - - -

זבולון אורלב: את אומרת שתהליך המכרז ייקח חודשיים ואצל משרד הרווחה זה ייקח עוד שנתיים.

הילה רכס מילק: זה לא ייקח שנתיים.

הילה רכס מילק: אם הרשות מעבירה את המסמכים כמו שצריך ועם כל מה שצריך זה מקסימום ארבעה שבועות.

הילה רכס מילק: זה צריך לעבור, אתה אומר שאתה מכיר, זה צריך לעבור את החשב ואת כל החתימות השונות ואז מקבלים סמל מסגרת שלפעמים גם ניתן רטרואקטיבית ולא מהתאריך שהחומר הוגש.

הילה רכס מילק: אם באמת הרשות תעביר את המסמכים בצורה מסודרת - - -

שרית רחמים: רק עוד הערה אם אפשר, חשוב כן להזכיר שאנחנו מדברים על אוכלוסייה שהיא אוכלוסייה טיפולית, זאת אומרת שב"עלה" יש גם אוכלוסייה שמוגדרת סיעודי-מורכב, זו אוכלוסייה של , כי הייתה בעבר פנייה להכרה בהם ותקצוב שלהם, חשוב להבהיר שלגבי אלה - - -

שלומית גרייבסקי: אני חייבת להבהיר את זה פעם אחת.

שלומית גרייבסקי: אני מדברת עכשיו לא על ילדי מעון "עלה" אלה על ילדי בית ספר "עלה".

שרית רחמים: הם לא קשורים להארכת היום, זה ממש לא קשור.

שלומית גרייבסקי: לא.

שלומית גרייבסקי: אבל מתוך כלל הילדים שהופנו על ידי וועדות ההשמה של עיריית ירושלים יש ילדים, אימא אחת יושבת כאן, בעקבות מצב בריאותי משתנה לא קשורה ההשמה של עיריית ירושלים ל, אין לה שום קשר למשרד הבריאות.

שלומית גרייבסקי: מדובר בילדים שמתוקף 'חוק חינוך מיוחד' זכאים למסגרת חינוך.

שרית רחמים: קובע את מצבם כסיעודי-מורכב, מבחינת המדיניות של משרד הרווחה מקרה סיעודי-מורכב בקהילה עדיין הוא באחריות של משרד הבריאות.

שלומית גרייבסקי: אבל הם נמצאים במסגרת בית הספר של משרד החינוך.

שרית רחמים: בסדר, אבל מבחינת הרווחה, אני לא אדבר בשם הרווחה - -

הילה רכס מילק: אנחנו נותנים תעריפים שונים, אחד הוא תעריף טיפולי שהוא גם טיפולי וסיעודי שגם הוא מחייב אחות ואת כל הצוות, לא סיעודי-מורכב אבל סיעודי.

שלומית גרייבסקי: אני מקבלת אחות בגין כל הילדים שבבית הספר "עלה" וזה לא קשור לסיעודי-מורכב.

שלומית גרייבסקי: זה לא רלוונטי.

הילה רכס מילק: אני לא יודעת מה התעריף של לסיעודי-מורכב, אנחנו נותנים את התעריפים שלנו.

שלומית גרייבסקי: לא קשור לסיעודי-מורכב, זה לא קשור.

תהילה דהן: זה בכלל לא קשור לעיריית ירושלים.

רעיה לוי גודמן: אני רוצה לעשות קצת סדר בדברים, במעון "עלה" יש מעון ויש בית ספר.

רעיה לוי גודמן: אל בית הספר מגיעים גם ילדים שהם אינם ילדי המעון, בית הספר כבית הספר מקבל שירותים פר-רפואיים, שירותי רופא, שירותי אחות, שירותי טיפול פולשני באמצעות משרד החינוך.

רעיה לוי גודמן: בואו לא נערבב כאן את שנותן את שירותיו לילדים המאושפזים במעון "עלה".

זבולון אורלב: אתי וייסבלאי, עוזרת המחקר במרכז המחקר והמידע של הכנסת.

אתי וייסבלאי: אנחנו יודעים לפי הנתונים של משרד החינוך שיש קרוב ל- 7,500 ילדים עם פיגור בינוני וקשה שהיו יכולים לקבל את השירות הזה ואתם בעצם נותנים אותו רק ל- 3,000.

אתי וייסבלאי: את יכולה להסביר למה?

זבולון אורלב: עדיין יש פער גדול.

הילה רכס מילק: אני יכולה להסביר את הפער.

אתי וייסבלאי: לא רק להסביר אלא להגיד מה אתם עושים כדי לצמצם אותו.

הילה רכס מילק: קודם כל יש משפחות שפשוט בוחרות שהילד שלהם בסיום יום הלימודים יגיע הביתה בשעה 14:30.

הילה רכס מילק: לחלק מהמשפחות אולי יש מטפלים בבית או שלחלק מהשפחות נוח יותר שהילד יגיע הביתה, זה לגיטימי ובסדר גמור ואנחנו לא מחייבים אף אחד להישאר בהארכת יום הלימודים.

הילה רכס מילק: יש משפחות שכן מעדיפות שהילדים שלהם יישארו בהארכת יום ובשביל זה יש מאות מסגרות בארץ לתת את השירות של הארכת היום.

הילה רכס מילק: מבחינתנו כל משפחה שמוכרת בלשכת הרווחה והעובדת הסוציאלית בלשכה מספרת לה על רצף השירותים בקהילה שיש לילד שלה שמתאימים לגיל, המשפחה יכולה לבחור.

הילה רכס מילק: אנחנו לא סוגרים את השירות הזה באף מקום.

זבולון אורלב: זאת אומרת שלמרות שיש פער גדול מאוד בין לכאורה לכלל האוכלוסייה הזכאית שהיא 7,500 לבין האוכלוסייה שמקבלת את השירותים שהיא 3,000 ילדים לא תמצא בפער הזה שום משפחה שרצתה את השירות והוא נמנע ממנה בגלל מחסור, בגלל מכרזים, הסעות.

הילה רכס מילק: הסוגיה של ההסעות עלתה כאן על השולחן, אני באמת מקווה שלוועדה יהיו בקרוב פתרונות.

זבולון אורלב: זאת אומרת שיש ילדים שנמנע מהם השירות הזה בגלל בעיות של הסעות?

קריאה: כן.

הילה רכס מילק: כל מקרה שהופנה אלינו ניסינו לעזור וניסנו לפתור.

הילה רכס מילק: כרגע על שולחני אין שום בפניה משום משפחה או רשות שלא ניסינו למצוא פתרון.

הילה רכס מילק: אני לא אומרת שתמיד הצלחנו.

קריאה: לא נכון.

זבולון אורלב: סליחה, תכף אני אצטרף אליכם להגיש תביעה משפטית כמו בלוד, נחייב את המדינה.

זבולון אורלב: גברת תהילה דהן בבקשה.

תהילה דהן: כשאני הכנסתי את הילד עברתי וועדת השמה בעירייה והם הפנו אותי למעון "עלה", ברוך ה' מקום מקסים, מדהים ואת זה אני חייבת לציין בפניך ובפני כולם.

תהילה דהן: הבן שלי ש.א.

תהילה דהן: אושפז במשך חמש שנים בהדסה עין כרם ומאז שהוא ב"עלה" שברוך ה' יש שם צוות רפואי מדהים, במשך שלוש שנים אני לא רואה אשפוזים.

זבולון אורלב: בן כמה הילד?

תהילה דהן: בן שמונה.

תהילה דהן: הרופאה והצוות הרפואי עושים עבודה נפלאה, והטיפול שם אינטנסיבי.

תהילה דהן: אני יכולה לומר שברוך ה' יש לי ילדה בת שנתיים בריאה, ואני לא מסוגלת להוציא אותה מהמעון הרגיל בסוף היום בגלל הריח הלא נעים שם.

תהילה דהן: כשנכנסים למעון "עלה" אפשר לברך 'בורא מיני בשמים'.

תהילה דהן: הילדים מקבלים שם תרופות עם טיטולים, ילדים שמחוברים לגסטרו, ילדים כמו הילד שלי שזקוקים לחמצן, יש לו ליחות.

תהילה דהן: זה מקום מבריק, ממש כמו הבית.

תהילה דהן: כשאני שמה את ש.א.

תהילה דהן: שם אני רגועה.

זבולון אורלב: לא היית רוצה שאחר הצהריים הוא ילך למעון "שלווה"?

תהילה דהן: הם אמרו לי, ובהתחלה הזדעזעתי.

תהילה דהן: ש.א.

תהילה דהן: הוא ילד שמתכווץ שיכול להוריד דופק.

זבולון אורלב: אולי גם ב"שלווה".

זבולון אורלב: אם "שלווה" זכו במכרז, אז כנראה שב"שלווה" יודעים לטפל.

תהילה דהן: "שלווה" לא מוכנים לקבל ילדים כמו הבן שלי.

תהילה דהן: שאלו אותי אם הוא עם תסמונת דאון, אמרתי "לא".

תהילה דהן: אגב, זה ילד שנולד בריא.

זבולון אורלב: איך את יודעת ש"שלווה" לא מוכנים לקבל?

תהילה דהן: כי פניתי בעבר כי לא הייתה לי בררה, אני אישה עובדת ואין לי סידור לילד.

תהילה דהן: אמרתי לרחל שאם מדובר ב"שלווה" את פשוט לוחצת אותי ואני בכלל לא רוצה לשים אותו, קשה מאוד להשלים לי עם זה להעביר אותו ממקום שהוא מקבל טיפול נפלא למקום שאני לא מכירה עם צוות רפואי שלא מכיר אותו.

תהילה דהן: אני יכולה להעיד ולומר על הרופאה שעובדת שם שהיא עובדת מכל הלב עם הילדים האלה, באהבה גדולה, במסירות נפש ואפילו כשהיא יוצאת לחוץ לארץ לחודש היא מוסרת את מספר הטלפון הנייד שלה ואומרת לי שאני יכולה להתקשר בכל זמן, בכל שעה.

תהילה דהן: אני יכולה להעיד שהילד הזה במשך שלוש שנים לא ראה בתי חולים בזכות הטיפול שהוא מקבל שם, בין אם זה פיזיותרפיה נשימתית, משאבים, הוא מקבל טיפולים פר-רפואיים.

תהילה דהן: אם היה אפשר לראות אותו כשהוא מגיע למעון עם החיוך, הוא תמיד נקי ומסודר, אם שכחתי תרופות או אם נתקעתי בשעה אחת בלילה התקשרתי למעון ודיברתי עם אחות ושאלתי אם אוכל להשאיל תרופה כי מדובר על רמות בדם היא אמרה לי לבוא.

תהילה דהן: השירות שם למרות שהוא אקסטרני אני יכולה להעיד שזה טיפול שאני לא יכולה לתאר במילים.

תהילה דהן: אני אומרת תמיד אשריהם של הילדים.

זבולון אורלב: כששאלתי אם "שלווה" היו מוכנים לקבל את הילד שלה, ראיתי את תנועת הראש שלה.

שלומית גרייבסקי: חד משמעית לא, והם גם אמרו לא.

שלומית גרייבסקי: כשישבנו אז עם שרית הם אמרו שיש ילדים שבגלל הבחינה הרפואית, לכן המשא ומתן איתם נעצר בנקודה הזאת.

זבולון אורלב: גם על יסוד זה לא ניתן לקבל פטור ממכרז?

זבולון אורלב: אולי תתני למשפטנים עונש לעשות שבוע אחד עבודת שירות לתועלת הציבור במעון "עלה", אולי יומיים ואז שישבו בוועדת המכרזים.

שרית רחמים: כמו שאמרתי הסיבה שלא יצא פטור ממכרז גם אחרי שאמרנו לא להפנות ל"שלווה" זה כמו שאמרתי שבגלל מה שראינו שיש מסגרות נוספת כמו "פתחיה" או "מנשי" ששם יש אוכלוסיות מאוד לא פשוטות.

זבולון אורלב: פותרים פרה פרה, תרנגול תרנגול, למה לקשור את הכול?

זבולון אורלב: כאן אומרים שיש מקרה, לפחות מקרה אחד ש"שלווה" לא מוכנים או לא ערוכים לקבל.

זבולון אורלב: ביקרתי ב"עלה" יותר מפעם אחת, בעבר הייתי שר הרווחה וביקרתי במוסדות האלה גם במסגרת תפקידיי במשרד החינוך ביקרתי במוסדות האלה, אני פחות או יותר רואה את התמונות לנגד עיניי, את הילדים עם כל המכשירים, את הצוות שמתרוצץ ומבין מה המשמעות לטלטל כזה בחור.

זבולון אורלב: לשבת בוועדה שקובעת שלא יהיה פטור ממכרז, אגב לתקופה מוגבלת במוסדות ספציפיים, צריך כאן אטימות מדהימה בלתי אנושית.

זבולון אורלב: שוב, אני אומר שאין כאן מתנת חינם, הכסף הציבורי שלא הגיע ל"עלה" נלקח מילדים אחרים של "עלה", הוא לא צומח על העצים.

זבולון אורלב: צריך אטימות אנושית מדהימה.

זבולון אורלב: מה זה הדבר הזה?

זבולון אורלב: זה לא רק בירוקרטיה, הוא לא יכול לעבור ל"שלווה", אני לא מבין את הדבר הזה.

זבולון אורלב: זה מסוג המקרים דברים שמקוממים את האוזן הרגילה של האזרח.

שרית רחמים: לפרוטוקול כן חשוב לציין, ש"שלווה" מעולם לא אמרו שהם לא מוכנים להפעיל.

שרית רחמים: חשוב לציין את זה.

זבולון אורלב: את סותרת את הגברת גרייבסקי.

שרית רחמים: נכון אני סותרת אותה.

שרית רחמים: הגענו עם להחלטה ש"שלווה" יחד איתם, בגלל המורכבות הם מצידם אמרו "אנחנו ניכנס לזה, אנחנו התחייבנו במכרז אנחנו נעשה את זה".

שרית רחמים: בפגישה איתם הגענו להחלטה שמאחר ומדובר באוכלוסייה מורכבת אנחנו מעדיפים את האופציה של הפעלה בתוך המסגרת.

שרית רחמים: חשוב שזה יאמר.

שרית רחמים: ברגע שאנחנו חושבים על הצרכים של הילדים ב"עלה" אנחנו מחויבים לחשוב גם על הצרכים של ילדים אחרים.

שרית רחמים: כשיש לנו גם ילדים אחרים במסגרות שצריכות מענה ולא פנו לוועדה בכנסת המחויבות שלנו לדאוג היא גם להם.

שרית רחמים: לכן יצאנו למכרז משלים כדי לתת מענה גם לילדים האלה.

שלומית גרייבסקי: רק הערה, האימא פנתה וסירבו לקבל, זאת התשובה.

תהילה דהן: גם פניתי המון לרווחה, קיבלו אותי למעון אחרי וועדות שעברתי.

זבולון אורלב: למי פנית ברווחה?

תהילה דהן: הבן שלי נמצא שם בשיקום, פניתי לחנה גרשון שהתעלמה ממני ואמרה לי "זה לא קשור אלי, זה קשור לעירייה, אין לי מה לעשות".

תהילה דהן: שאלתי אותה אם יוציאו לי את הילד, רחל אמרה שהיא מדברת עם שלומית מנהלת הפנימייה "כי בכל זאת לא נעים לי להוציא את הילד שלך".

תהילה דהן: ממש בחסד היא אמרה, ביקשתי לפחות עד השעה 15:00, כל פעם פניתי לחנה גרשון העובדת הסוציאלית שם.

תהילה דהן: שלומית אמרה שהיא תקבל אותו.

זבולון אורלב: אני חושב שהדברים מדברים בעד עצמם.

זבולון אורלב: בבקשה הקליניקה של בר אילן, קארין אלהרר בבקשה.

קארין אלהרר: אדוני אני חושבת שבנושא הזה אחד הקשיים שאנחנו רואים בשטח זה הנושא של ההסעות.

קארין אלהרר: נאמר כאן ובצדק רב, יש מספר גדול של ילדים שנמצאים באיזה פער בין מספר הילדים הקיימים במערכת לבין מספר הילדים שבעצם נמצאים זכאים ומשתמשים בשירות של הארכת יום הלימודים.

קארין אלהרר: המקרים שהגיעו אלינו ממשפחות שהם בדרך כלל בחבילה שלמה של קשיי יום, גם אימהות חד הוריות, משפחות גם בשולי החברה הישראלית ללא קשר לעובדת המוגבלות.

קארין אלהרר: המשפחות פונות אלינו, העברתי למרכז המחקר והמידע של הכנסת את התכתובת שהייתה לי גם עם משרד הרווחה וגם עם משרד החינוך בכל הנוגע להסעות והמשרדים פשוט מפילים את זה האחד על השני.

קארין אלהרר: נוצר מצב שהדרך היחידה כמשפטנים לפתור את הבעיה היא להגיש תביעה.

קארין אלהרר: אבל גם כאן יש חסם.

קארין אלהרר: מדינת ישראל לא מרשה לכל אדם להגיש תביעה, צריך לשלם אגרות והרבה פעמים בעתירות - - -

זבולון אורלב: כמה עולה אגרה?

קארין אלהרר: כמעט 2,000 שקלים, 1,960 שקל.

קארין אלהרר: מדינת ישראל ב'תקנות בתי משפט אגרות' לא נותנת פטור מאגרות בעתירות מנהליות.

קארין אלהרר: לקליניקה אין את היכולת אתית, לשכת עורכי הדין אוסרת על עורכי הדין לממן אגרות לפונים, נוצר מצב אבסורדי ככל שניתן לתאר שהורים אומרים :

קארין אלהרר: טוב אין מה לעשות, לא אלך לעבודה".

זבולון אורלב: אם נמצא תרומה לשלם האגרה?

קארין אלהרר: אנחנו נגיש עתירה בערך בפעם בשלושה שבועות.

זבולון אורלב: לא.

זבולון אורלב: לא, ללכת על עתירה אחת ולא הגיע להסדר כמו בלוד אלא לבקש פסק דין.

קארין אלהרר: אני אומר לאדוני, בדיוק עכשיו יש לנו גם עתירה בנושא של הסעות בטיחותיות לא לילדים עם פיגור אלא כדי לשנות את חוזר המנכ"ל בנושא הסעות בטיחותיות, כשמגיעים לבית המשפט השופט או השופטת מנסים לקדם את התיק ולסגור אותו.

זבולון אורלב: אני מוכן להתנצל בפני השופט ולומר שאנחנו מבקשים פעם אחת ולתמיד גם פסק דין.

קארין אלהרר: גם אנחנו מבקשים, אדוני אני חייבת לומר בעניין הזה, המחויבות שלנו בעניין הזה היא כמו לכל והיא לפונה שמגיע, אנחנו לא יכולים לייצר תיק על חשבונו של הפונה.

קארין אלהרר: הרי כשאנחנו מגיעים לבית המשפט כולם מישרים קו.

זבולון אורלב: האם תוכלו למצוא פונה שמוכן שעל גבו נבנה תקדים?

קארין אלהרר: אנחנו נחפש אותו.

זבולון אורלב: אני מציע שאת תחפשי פונה, אנחנו במפורש רוצים שהוא יהיה המקרה שעל גביו אנחנו נבנה את התקדים המשפטי עד בג"צ.

זבולון אורלב: ברגע שתודיעי לי אני אעשה מאמץ למצוא תורם שיממן את האגרה.

קארין אלהרר: בסדר גמור.

נועה ביתן: אני אחסוך את זה.

זבולון אורלב: הנה יש לנו תורמת.

נועה ביתן: אקי"ם היא זו שהגישה את העתירה המנהלית בלוד, לשמחתנו זכינו.

נועה ביתן: המטרה שלנו הייתה שזה ייושם בכל הארץ ולצערי זה לא קרה.

זבולון אורלב: כי בלוד זה היה הסדר מקומי, זה לא פסק דין עקרוני.

נועה ביתן: כן, אבל יש את עיקרון השוויון וצריך להחיל - - -

זבולון אורלב: עומדת לרשותך הקליניקה, לא ייקחו שכר טרחה, רק תשלמו את האגרה ואם לא תמצאו תרומה אמרתי שאני אחפש.

נועה ביתן: גם לנו יש לשכה משפטית והאמת היא שממש בימים האלה אנחנו מתכוונים לפנות לבית המשפט העליון ולא לעתירה מנהלית מאחר ואנחנו חושבים שעתירה מנהלית תפתור את זה נקודתית.

נועה ביתן: אני מקווה שכבר בשבוע הבא העתירה תוגש לבית המשפט העליון והבעיה הזאת תיפתר אחת ולתמיד כי אין מה לעשות.

זבולון אורלב: אני לא חוזר מדבריי.

זבולון אורלב: למה לא ניתן לשתף פעולה איתם?

נועה ביתן: דווקא משתפים פעולה.

זבולון אורלב: כי אמרת "יש לנו לשכה משפטית" זה נראה כאילו כל אחד רוצה את הכבוד שלו.

נועה ביתן: זה לא עניין של כבוד.

רעיה לוי גודמן: כבוד היושב ראש, על פי בקשתך ראש קיבלתי נתונים לשאלה האם הוועדה התכנסה או סיימה בנושא ההסעות.

רעיה לוי גודמן: יש לי עדכון חם כי לא ידעתי שאתבקש ולכן לא הגעתי עם הנתונים.

רעיה לוי גודמן: היא התכנסה ויצא מסמך לכל משרדי הממשלה הרלוונטיים, לא הייתה תגובה לא ממשרד הרווחה ולא ממשרד התחבורה.

רעיה לוי גודמן: יש לחץ מאוד כבד על משרדי הממשלה האחרים להגיב למסמך שהוכן.

רעיה לוי גודמן: כמו שאמרתי הוכן מסמך מאוד מעמיק ורציני סביב כל ההשלכות של ההסעות.

רעיה לוי גודמן: אני אודה אם תהייה פנייה מהוועדה אל משרדי הממשלה לזרז את התגובות כדי שנוכל להתקדם.

זבולון אורלב: אם אין מי שמבקש עוד רשות דיבור, אני רוצה לסכם את הישיבה.

נעמה לרנר: אני מארגון "בזכות".

נעמה לרנר: אתה יודע שארגון "בזכות" עוכר שמחות אז אני הולכת לאחור.

נעמה לרנר: לכן העזתי לבוא ולהגיד על אף שהדברים שלי לא יהיו - - -

זבולון אורלב: אתן עושות מצווה, הארגון הזה כמו הקליניקה, כמו אקי"ם וכמו יתר הארגונים הציבוריים עושים דבר חשוב מאוד כי בחברה דמוקרטית אי אפשר לסמוך רק על המערכת השלטונית.

זבולון אורלב: המערכת האזרחית חייבת להיות פעילה מאוד ועם עין פקוחה, זה לא עניין רק לכנסת אלא גם עיניי הציבור צריכות להיות פקוחות כדי לבוא להתריע ולשים דברים על השולחן.

זבולון אורלב: ככה פועלת חברה מתוקנת.

זבולון אורלב: אני בהחלט מברך אתכם כמו את יתר הארגונים שפועלים.

נעמה לרנר: אני כן רוצה לעלות משהו שלא עלה כאן ושהעליתי עם אתי וייסבלאי, ושלא היה כאן בכלל על השולחן, נושא אליו נחשפנו דרך מחלקת המחקר על כך שישנים ילדים אקסטרניים שלומדים בבית הספר של "עלה".

נעמה לרנר: אני רוצה לעלות את הנושא למרות שאני יודעת שזה לא בדיוק הפורום שהנושא יגיע דרכו לידי ביטוי מעשי.

נעמה לרנר: יש בירושלים בתי ספר, ואם צריך צריכים לקום בתי ספר נוספים בקהילה לאוכלוסיית ילדים שמתגוררת בקהילה.

נעמה לרנר: היום כשאנחנו מדברים על מעונות ועל מוסדות ועל צמצום מוסדות, אתה בוודאי מכיר את האג'נדה של ארגון "בזכות" בנושא הזה, הזדעז

נעמה לרנר: ענו לשמוע שבמערכת היפה כמו שיש בירושלים בסופו של דבר 21 ילדים שמתגוררים בקהילה צריכים להיכנס וללמוד בתוך מסגרת מוסדית.

נעמה לרנר: שוב, אני יודעת שזאת לא המסגרת לפתרונות של הדברים האלה אבל אני חושבת שחשוב שזה גם כן יאמר למרות שאני יודעת שלנושא לא יהיה כאן חיבוק.

נעמה לרנר: לדעתנו במעונות לא צריכים להיפתח בתי ספר ככלל, לדעתנו ילדים אקסטרניים שמתגוררים בקהילה בוודאי לא צריכים בילדותם, בגיל שמונה ובגילאים יותר קטנים להיות במשך כל היום שלהם החל מהשעה 07:00 ועד 19:00 במסגרת של מעון,

זבולון אורלב: אני נוטה לתמוך מאוד מאוד בדעתך.

זבולון אורלב: אני שר הרווחה שעשה את המהפך במשרד הרווחה להליכה עם הפנים לקהילה ותמרץ את המחלקות לשירותים חברתיים לצמצם השמות חוץ ביתיות ולהעמיק יותר את הפתרונות הקהילתיים.

זבולון אורלב: מוטי וינטר תמיד אומר לי "זבולון, איך זה לא קיבל כותרות ענק".

זבולון אורלב: כפי שאמרתי לכם נושאי רווחה לא מקבלים כותרות.

זבולון אורלב: אבל החזון הזה הוא לא חזון שאפשר לבנות ביום אחד.

זבולון אורלב: אם בירושלים יש מספר ילדים שאיננו מהווה מספיק שטח כדי לקיים מסגרת ויש מסגרת במעון אז יש שתי אפשרויות, או שיקימו מסגרת חדשה חלשה בלי כל הכוחות המקצועיים, בלי הציוד הנדרש, בלי כל התמיכה הרחבה שצריכה להיות והילד לא יהיה במעון, או שיהיה במעון עם המינוס ושיהיה במעון עם כל המערכת המקצועית התומכת.

זבולון אורלב: זאת דילמה לא פשוטה.

זבולון אורלב: בחזון את צודקת ואני מאוד תומך בה.

נעמה לרנר: בהתחלה חשבתי שמדובר בחמישה, שבעה שמונה ילדים, אבל ברגע שמדובר בעשרים ואחד ילדים כשכל שנה בשנים האחרונות מתווספת קבוצה גדולה של ילדים אני חושבת שיש הצדקה על חשיבה של לעצור ולהגיד איך פותחים עבורם מסגרת בכל זאת בקהילה.

זבולון אורלב: את צודקת שעיריית ירושלים - - -

נעמה לרנר: הלוואי שזאת הייתה המסגרת היחידה שמורחבת בכיוונים האלה.

נעמה לרנר: ישבנו כאן

נעמה לרנר: בחוץ ושרית נתנה רשימת מסגרות בארץ שהמדיניות והמגמה היא במקום להקים דברים בקהילה זה לקחת לתוך המסגרות הקיימות ולהרחיב בהן את השירותים.

זבולון אורלב: לדעתי זה סותר את מדיניות הרווחה של משרד הרווחה, אני מקווה מאוד שזה סותר.

זבולון אורלב: אני חושב שהפתרונות צריכים להיות בהחלט פתרונות בקהילה ולא פתרונות במעונות.

זבולון אורלב: זה דיון שבהחלט צריך לקיים אותו ואני מקווה שהדברים שלך יעלו בדיון.

זבולון אורלב: מנהלת בית הספר רחל פישהיימר בבקשה.

רחל פישהיימר: בחזון כל מה שאת אומרת מאוד יפה.

רחל פישהיימר: כשיש ילדים כול כך מיוחדים שמגיע להם בתי ספר והם מחוברים לחמצן והם זקוקים למרפאה צמודה, ילדים שזקוקים לרופאים צמודים כל היום לא מתאפשר להוציא אותם למסגרת בחוץ.

רחל פישהיימר: רק להוציא שלושה-ארבעה ילדים עולה למדינה לרחוב אחד 200 שקל הסעה הלוך חזור, זה המינימום והם לא יקבלו את חצי מהשירותים שיש להם היום.

נעמה לרנר: אלו ילדים שמתגוררים בבית, אין להם רופא בתוך הבית ולא אחות בתוך הבית, יש את המטפלים בבית.

נעמה לרנר: יש לקהילה את האפשרויות לקחת אנשים כמו רחמים כהן מלמד, שיסלח לי שאני משתמשת בו, ולשים אותו בבית עם כל הציוד שהוא צריך.

נעמה לרנר: מדינת ישראל אומרת כלפי אוכלוסיות מסוימות, ברמות תפקוד קוגניטיביות מסוימות שהיא מוכנה השקיע בהם, אבל היא פחות מוכנה להשקיע באוכלוסייה הזאת.

זבולון אורלב: הגברת רחל פישהיימר, אמרתי שאין הכוונה להקים בית ספר בקהילה שהמערכת המקצועית התומכת תהייה פחותה כהוא זה ממה שקיים.

נעמה לרנר: וגם אנחנו לא מעוניינים בזה, אנחנו מעוניינים שתוקם מערכת מסוימת ושהיא תהייה בקהילה.

זבולון אורלב: כמו שנאמר זה הרצוי מול המצוי מבחינת האפשרויות.

נעמה לרנר: פתאום יש כאן את הנושא התקציבי, פתאום כאן כולנו הולכים ונהיים ממש בעד משרד האוצר.

זבולון אורלב: אני רוצה להתייחס לדברים ולסכם: הוועדה התרשמה שעיריית ירושלים לא הגיבה ולא התייחסה בלוח זמנים ראוי כדי לממן את הארכת יום הלימודים לילדים בבית הספר במעון "עלה" בירושלים.

זבולון אורלב: הנזק הכספי למעון "עלה" נאמד בכ- 400,000 שקלים בשנה ואין ספק כי סכום זה בא על חשבון הטיפול בילדים אחרים הנמצאים במעון "עלה".

זבולון אורלב: הוועדה סבורה כי מן הראוי היה לראות במקרה זה כחריג ולאשר פטור ממכרז לתקופה מוגבלת.

זבולון אורלב: הוועדה רשמה לפניה כי לפני ימים אחדים פורסם המכרז כדי שמעון "עלה" ומסגרות נוספות יוכלו להציע את שירותיהם.

זבולון אורלב: להערכת העירייה תוצאות המכרז יפורסמו תוך כחודשיים ולאחר מכן יידרש עוד כחודש ימים למשרד הרווחה כדי להעניק סמל מסגרת.

זבולון אורלב: המסמך שהכין מרכז המחקר והמידע של הכנסת חשף פער בלתי מוסבר של כ- 3,000 ילדים שלכאורה זכאים להארכת יום הלימודים ואינם נמצאים במסגרות שכאלה.

זבולון אורלב: הוועדה דורשת ממשרד הרווחה לבדוק פרטנית את המקרים ולדווח לוועדה תוך 60 יום מדוע ילדים אלה ובפילוח גילאים אינם מקבלים את השירות שהם זכאים לו, ככל שהם זכאים על פי הקטגוריות שיקבע המשרד.

זבולון אורלב: הוועדה פונה לחברי "וועדת צרפתי" המטפלת בהסדר בין משרדי הממשלה של הסעות המסגרות המשותפות של משרד החינוך ומשרד הרווחה לזרז ככל האפשר את קבלת החלטות הוועדה שהוקמה בעקבות החלטת וועדת החינוך התרבות בפברואר 2010.

זבולון אורלב: הוועדה פונה למשרדי הממשלה הנוגעים בדבר להתייחס וזרז את תשובותיהם בהקדם האפשרי.

זבולון אורלב: מהדיון עולה שקיימים ילדים לא מעטים שזכאים לשירותים אלה ואינם מקבלים אותם בגלל בעיות ההסעות.

זבולון אורלב: הוועדה ממליצה להקים וכן לקליניקה לזכויות אנשים עם מוגבלות להגיש תביעות משפטיות ולהציג בפני בית המשפט את העובדות ואת הנתונים שנחשפו בוועדה לזכויות הילד על מנת להבהיר לרשויות המוסמכות את חובתן המחולטת להעניק את השירותים במלואם לילדים הזכאים.

זבולון אורלב: האם יש למישהו הערה לגבי מסקנות הדיון.

זבולון אורלב: בבקשה.

שרית רחמים: לגבי הקטע הראשון.

רחל סעדה: "הוועדה התרשמה שעיריית ירושלים לא הגיבה ולא התייחסה בלוח זמנים הראוי כדי לממן את הארכת יום הלימודים לילדי בית הספר "עלה" בירושלים.

זבולון אורלב: עיריית ירושלים ומשרד הרווחה, תוספי גם את משרד הרווחה כי הם דיברו על המכסות.

רחל סעדה: הנזק הכספי למעון "עלה" נאמד בכ- 400,000 בשנה ואין ספק שסכום זה בא על חשבון טיפול בילדים אחרים.

זבולון אורלב: מה ההתייחסות שלך?

שרית רחמים: יש כאן התייחסות למימד הזמן, התייחסות למימד של העניין שאי אפשר היה לתקצב את "עלה", אתה מדבר על כך שהיה צריך לתת פטור – זו החלטה שהייעוץ המשפטי אמורים לקבל.

זבולון אורלב: אנחנו מחליטים אחרת.

זבולון אורלב: זה הסיכום שלנו, הדברים שלך נשמעו, אמרנו לדעת הוועדה ולא לדעתך.

זבולון אורלב: לדעתי זה כשל שמבטא אטימות אנושית.

זבולון אורלב: אני בטוח שאם מקבלי ההחלטות אם הם היו יומיים במעון הם היו מקבלים החלטה אחרת.

זבולון אורלב: היו אומרים להם ב"עלה" איזה שירותים חסכו מהילדים ב- 400,000 שקל, אני בטוח שאז הם היו מקבלים החלטה אחרת.

זבולון אורלב: אין לי הגדרה אחרת מלבד אטימות אנושית בלתי מתקבלת, בלתי סבירה.

זבולון אורלב: אני אומר לך כמי שקיבל הרבה פטורים ממכרזים, אם יש איזה מקרה קלאסי לקבל פטור ממכרז לתקופה מוגבלת ונקודתית לגבי שלושה-ארבעה מסגרות בירושלים, זה המקרה ואלו המקרים.

זבולון אורלב: אין מקרה יותר צודק.

זבולון אורלב: איזה מקרה יכול להיות?

זבולון אורלב: מה צריך עוד להיות ריבון העולמים?

זבולון אורלב: נאמנים עלי דברי המנהלת ונאמנים עלי דברי האימא שאמרו שמעון "שלווה" לא היה מוכן לקבל.

זבולון אורלב: אני לא רוצה להיכנס לכל זה במסקנות והדברים מדברים בעד עצמם.

זבולון אורלב: תאמיני לי השתמשתי במילים עדינות בסיכום ולא כמו שדיברתי במהלך הדיון כי היה מגיע לומר דברים הרבה יותר חריפים.

זבולון אורלב: בהודעה לעיתונות אני אשמש במילים מאוד חריפות כי אני חושב שנעשה כאן עוול גדול מאוד לילדים שאין מי שמגן עליהם.

זבולון אורלב: מי מגן עליהם?

זבולון אורלב: האימא המסכנה הזאת, סליחה על הביטוי, זו שנושאת על גבה?

זבולון אורלב: מי יגן על משפחת דהן?

זבולון אורלב: אני אומר לך את זה ואני הייתי עובד ציבור כמוכם, אני פשוט לא קולט למה?

זבולון אורלב: יש חוקים ברורים יש לכם גיבוי של החוק כאן.

זבולון אורלב: בלוד היו צריכים ללכת לבית המשפט?

זבולון אורלב: וזה מקרה כל כך ברור.

זבולון אורלב: טיפלתי גם במקרה של אור יהודה, הסעה מאור יהודה לבני ברק שצריכים לעשות שני סבבים של הסעות, שם בצעקות זה עזר וגם יגאל צרפתי התערב בשיחה עם ראש העיר.

זבולון אורלב: למה צריך את כל זה?

זבולון אורלב: מה הבעיה?

זבולון אורלב: שבו משרדי הממשלה ביניכם ותסדרו את הדברים האלה.

שרון סופר: בקשה לסיכום, ביקשת את מספר הזכאים לשירות וגם את מספר המכסות הקיימות, אני חושבת שיש כאן בעיה שהיא לא רק הסעות אלא גם מסגרות.

זבולון אורלב: אני מקבל וננסה לתקן.

זבולון אורלב: סעיף נוסף, שאנחנו מבקשים להסביר את הפער, שרון סופר היא ראש הצוות ממרכז המחקר והמידע של הכנסת שעוסק תנסחי אותה בבקשה.

שרון סופר: הבקשה הייתה לקבל את מספר הזכאים וגם את מספר המקומות.

זבולון אורלב: בנוסף מבקשת הוועדה ממשרד הרווחה להמציא למרכז המחקר והמידע את מספר המכסות המיועדות לנושא זה בשנת התקציב 2011.

שרון סופר: ומספר המסגרות מהסוג הזה שמספקות.

הילה רכס מילק: אן בעיה של מקומות.

זבולון אורלב: תגידו שאין בעיה של מקומות, הם מבקשים לקבל את המידע.

הילה רכס מילק: הכוונה בארצי?

זבולון אורלב: בארצי.

זבולון אורלב: וכן את מספר מקומות ההשמה.

הילה רכס מילק: כל מקום שפותח זה מקום בפני עצמו.

הילה רכס מילק: ברשות אחת יכולות להיות עשרות.

זבולון אורלב: אנחנו מבקשים לדעת, את אמרת שאתם נותנים סמל, אז יש לך נתון לכמה מקומות אושרה השמה.

זבולון אורלב: מספר המקומות המאושרים שקיבלו להארכת יום.

זבולון אורלב: זאת ההגדרה.

הילה רכס מילק: יש מצב שהם לא יכולים לקבל עוד ילדים, יש מחסור במכסות.

זבולון אורלב: בסדר, יש מספר זכאים ושיסבירו את הפער, למה ילד שזכאי - - -

הילה רכס מילק: לא כל הפער בא ממקום של מחסור וזה דבר שאי אפשר להתעלם ממנו.

זבולון אורלב: אז תציינו כמה בגלל ההסעות וכמה בגלל סיבות אחרות.

הילה רכס מילק: יש משפחות שלא מעוניינות.

זבולון אורלב: תציינו את זה ואני מודיע לכם שבנושאים האלה תהיו זהירים כי אני מבטיח לך שמרכז המחקר והמידע גם יצלצל לאנשים ויוודא שההורים לא הסכימו ולמה לא הסכימו.

זבולון אורלב: אנחנו את העניין הזה נבדוק.

הילה רכס מילק: אנחנו ב- 60 יום לא יכולים לפנות פרטנית ל- 7,000 משפחות במדינת ישראל.

זבולון אורלב: סלחי לי, את אמרת שאת יודעים למה משפחה X - - - -

הילה רכס מילק: לא.

הילה רכס מילק: אני לא אמרתי למה משפחה X לא רוצה או כן רוצה, אני לא עומדת בקשר ישיר - - -

זבולון אורלב: תפני למחלקות, נאריך את זה ל- 90 יום, תפני למחלקות ברשויות המקומיות ותגידי שהכנסת מבקשת מידע על כל הילדים ותקבלי את המידע מכל הרשויות, תבני להם את הטבלה ושימלאו את הטבלה הזאת.

זבולון אורלב: אנחנו בהרגשה שיש כאן פער גדול בלי הסבר, ולאור מה שקרה כאן במעון "עלה" יש לי כל מיני מחשבות למה הפער הזה.

זבולון אורלב: כי יש צדיקים שממנים את זה ויש אחרים שכנראה לא מוכנים לממן את זה כי זאת לא חובתם והם לא יכולים ולכן הילדים לא מקבלים את השירות.

זבולון אורלב: מה היה קורה אם "עלה" לא היה מסכים לעשות את הדבר הזה אז למשפחת דהן לא היה סידור, שלא תהיינה אי הבנות.

זבולון אורלב: גם אם נכנסים לסטטיסטיקה של ה- 3,000 שלא מקבלים את השירות, הרי הדברים כאן מאוד ברורים וזה דבר שמאוד מטריד, מאוד מטריד.

זבולון אורלב: יש שני חוקים לילדים האלה גם טיפול במפגרים וגם החינוך המיוחד, לא מדובר באחד או שניים, מדובר כאן על 3,000 ילדים ומדובר כאן על הפיגור הבינוני והקשה והעמוק.

זבולון אורלב: לי לא נשמע הגיוני שהסיבה של רוב הפער היא בגלל שההורים לא רוצים, זה לא נשמע כך.

זבולון אורלב: לכן זה מעורר מחשבות אבל אנחנו לא יכולים להסיק מסקנות בלי נתונים ולשם כך יש את מחלקת המחקר.

זבולון אורלב: אני מבטיח לך שהם יעשו עבודה יסודית.

זבולון אורלב: תהיו זהירים בנתונים כי הם יבדקו אתכם ולא נעים שמחלקת המחקר תאמר שהיא מקבלת נתונים שלא עולים בקנה אחד עם הבדיקות שלהם.

זבולון אורלב: תהיו מאוד זהירים בנתונים שלכם כי יש כאן מחלקת מחקר אמינה.

הילה רכס מילק: אני לא נוטה להעביר נתונים לא נכונים.

זבולון אורלב: אני מאמין אני רק אומר שתהיו זהירים, תמיד אני מרתיע בפני משרדי הממשלה.

זבולון אורלב: תודה רבה, הישיבה נעולה.