הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 18, פרוטוקול מספר 126, 2011-05-31 10:00

זבולון אורלב: בוקר טוב לכולם.

זבולון אורלב: אנחנו רוצים להכין את הצעת חוק רישום כתובת של הורים גרושים, תיקוני חקיקה של חבר הכנסת מאיר שטרית.

זבולון אורלב: בתיאום איתו אנחנו מקיימים את הישיבה הזאת בהעדרו, כיוון שהוא הציע ובתיאום איתי, שמועד הישיבה לא ישתנה גם אם הוא איננו יכול להשתתף, והוא סמך על יושב ראש הוועדה שיידע להשכיל להוביל את החוק הזה לקריאה ראשונה, מתוך הנחה שאם יהיו דברים שלא יימצאו חן בעיניו, יוכל להעלות אותם לדיון לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

זבולון אורלב: זה כבר דיון שלישי, אם אינני טועה.

זבולון אורלב: מסרה לי היועצת המשפטית שלנו מירב, שיש נוסח מוסכם?

נאמר לי שהוא מוסכם, אבל אחר כך קיבלתי כמה טלפונים מכמה גורמים שאמרו ש---

זבולון אורלב: מי המשרד המוביל?

או משרד המשפטים או משרד הפנים.

זבולון אורלב: אתה פרץ?

פרץ סגל: כן.

פרץ סגל: הנוסח כפי שהונח למיטב ידיעתי תואם עם משרדי הממשלה השונים.

זבולון אורלב: אנחנו מדברים על הנוסח של חוק עדכון כתובות, נוסח מעודכן מיום 26.5.11?

פרץ סגל: אכן כן.

זבולון אורלב: ולמיטב ידיעתך הוא נוסח שתואם עם כל משרדי הממשלה?

פרץ סגל: אכן כן.

פרץ סגל: משרד החינוך מבקש להוסיף איזה שהוא סעיף, אבל הוא מחוץ לקונטקסט של ההצעה הזאת.

זבולון אורלב: אוקי.

זבולון אורלב: משרד המשפטים מסכים לנוסח הזה?

פרץ סגל: אכן כן.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: משרד הפנים מסכים לנוסח הזה?

זבולון אורלב: לא אכלת ארוחת בוקר?

זבולון אורלב: הפרוטוקול שמע אותה?

זבולון אורלב: התשובה חיובית, אכן.

זבולון אורלב: משרד הרווחה, איילת?

איילת ששון: כן, מסכימים.

זבולון אורלב: המשרד לביטחון פנים?

זבולון אורלב: המשרד לביטחון פנים איננו ושלחנו למדור לחיפוש קרובים שיחפשו אותם.

זבולון אורלב: הנהלת בתי המשפט פה?

שירי לנג: מסכימים לנוסח.

זבולון אורלב: ?

טליה אגמון: מסכימים לנוסח.

זבולון אורלב: משרד החינוך?

בלה רדונסקי: כאן, יש לנו הסתייגות קטנה.

בלה רדונסקי: אנחנו מבקשים להוסיף.

בלה רדונסקי: הנוסח כמו שהוא יכול להישאר, ובלבד שיתווסף איזה שהוא סייג שאומר שמנהל מוסד חינוך ימשיך לקבל כמו בהסדר הקיים בקשה מראש ובכתב מהורה, לגבי משלוח המידע הכפול, וזה מפני שמוסדות חינוך אינם, וגם לא יכולים להיות מסונפים למינהל האוכלוסין של משרד הפנים.

בלה רדונסקי: יש עם זה בעיה.

לדעתי, גם הנוסח, ודרך אגב אמרתי את זה לאביבה, גם הנוסח המקורי שהועבר על ידי המשרדים, עונה על זה.

זאת אומרת הסייג רק מסבך אותנו קצת.

אני אסביר למה.

נדון בזה.

זבולון אורלב: תדונו עכשיו.

לא, צריך לקרוא את החוק.

זבולון אורלב: קודם כל את הנקודה הזאת.

אני הסברתי להם אתמול שעקרונית גם הנוסח המקורי לגבי מי שלא מופיע בחוק עדכון כתובת, ומוסדות חינוך לא מופיעים בחוק עדכון כתובת, המצב הוא שיישאר המצב הקיים.

זאת אומרת – שהם ימשיכו לקבל בקשות אישיות ולא דרך מרשם האוכלוסין.

עכשיו, אם אנחנו מוסיפים סייג לגבי מוסדות החינוך, אז עולה השאלה מה לגבי המוסדות האחרים שלא מופיעים בתוספת של חוק עדכון כתובת.

לכן זה יוצר לנו בעיה פרשנית, הבקשה של משרד החינוך.

כשנקרא את החוק אז נראה את זה.

זבולון אורלב: טוב.

זבולון אורלב: מרכז רקמן שלח לי פתק שהוא רוצה לומר משהו לפני הקראת החוק.

זבולון אורלב: עורכת לאב-שוורץ.

מיכל לאב-שוורץ: כן.

מיכל לאב-שוורץ: אנחנו מבקשות לדעת מדוע רק במקרה של הגבלת או שאלת אפוטרופסות לא יימסר מידע.

זבולון אורלב: שנגיע לסעיף תרימי את ידך ותקבלי רשות דיבור.

מי שפנה אלי ואמר שיש להם עמדה אחרת זה ביטוח לאומי.

קיבלתי היום.

זבולון אורלב: הביטוח הלאומי פה?

זבולון אורלב: לא הייתה תשובה ולכן הביטוח הלאומי לא פה.

זבולון אורלב: אתה פה?

חנן פוטרמן: עורך הדין צריך להגיע.

זבולון אורלב: בעיה שלו.

זבולון אורלב: אנחנו מורים קפדניים ותלמיד מאחר נשאר בחוץ.

חנן פוטרמן: הייתה הסתייגות ואני יכול לומר את ההסתייגות שהייתה לנו.

זבולון אורלב: אתה מהביטוח הלאומי?

חנן פוטרמן: כן, אני מהביטוח הלאומי.

חנן פוטרמן: אני מתמחה בלשכה המשפטית.

זבולון אורלב: מתמחה בלשכה המשפטית של הביטוח הלאומי.

זבולון אורלב: מכובד מאד.

חנן פוטרמן: עורך הדין אמור להגיע.

זבולון אורלב: בעיה שלו.

זבולון אורלב: יגיע, לא יגיע, מה ההסתייגות?

חנן פוטרמן: ההסתייגות היא לגבי מידע שבעצם יכול, שנייה אחת.

אני אגיד בעיקרון, הם מבקשים בשורה התחתונה למחוק אותם מהתוספת, כי הם טוענים שיש להם בעיות ביישום של זה.

זבולון אורלב: נגיע לזה.

פרץ סגל: הקושי עד כמה שאני יודע, הוא להפריד בין המרכיב שנוגע להורה למרכיב שנוגע לילד.

זבולון אורלב: חברים, הבנתי.

זבולון אורלב: יש כרגע שלוש הסתייגויות, או שתי הסתייגויות ובקשת הבהרה אחת.

זבולון אורלב: יש לעוד מישהו הערות לגבי הנוסח?

גיא רוה: כמובן.

גיא רוה: גיא רוה – הורות משותפת לטובת הילד.

גיא רוה: אני יזמתי את החוק הזה.

זבולון אורלב: לא צריכים לחזור על דברים שאמרת כבר בשתי ישיבות קודמות.

זבולון אורלב: תגיד ישר לעניין.

זבולון אורלב: הם כבר רשומים בדברי ימי הכנסת.

גיא רוה: אני שמח.

גיא רוה: הצעת החוק הזאת לא תורמת לטובת הילד, כמו שאנחנו ראינו כשהגשנו את הצעת החוק.

גיא רוה: במדינת ישראל, ותסכים איתי נציגת משרד הרווחה, יש עשרות אלפי הורים גרושים, שאחרי שהם מתגרשים פשוט יש נתק מהילד.

גיא רוה: המטרה שלנו בהצעת החוק זה לנסות לפחות להביא את אותם אבות לחדש את הקשר עם הילד.

גיא רוה: איך עושים את זה?

גיא רוה: הדבר הבסיסי לפחות ---

זבולון אורלב: יש לי שאלה אליך – יש לך את הנוסח?

גיא רוה: קראתי אותו אתמול, כן.

זבולון אורלב: מה הבעיה?

גיא רוה: הבעיה שהנוסח הזה אפשר להגיע גם לפרטים.

גיא רוה: ברמת העיקרון אומר – נשאר הנושא של רשאי מהחוק הקודם, שדיברנו עליו בישיבה הראשונה, שחבר הכנסת שטרית ואדוני הסבירו למשרד הפנים שאין צורך בנושא של הרשאי ---

לא, הוא צריך לפנות פעם אחת למרשם האוכלוסין.

גיא רוה: זה אותו נוסח של רשאי, רק תורידו את הרשאי.

זבולון אורלב: טוב, כשנגיע לסעיפים אז יש ארבעה אנשים שרשאים לבקש רשות דיבור, אלא אם כן לעוד מישהו יש הסתייגות?

זבולון אורלב: אדוני יושב הראש, אני יכול לומר את הדברים?

זבולון אורלב: אין צורך, כשנגיע לסעיף תרים את היד.

זבולון אורלב: אני רק רציתי לדעת מה היקף ההסתייגויות ופחות או יותר מה הנושאים שלהם.

זבולון אורלב: אז נאפשר את הדבר הזה.

זבולון אורלב: בבקשה, אנחנו עוברים להקראת החוק.

זבולון אורלב: איך אומרים מרמת העיקרון עוברים לרמת העיפרון.

זבולון אורלב: ועכשיו בסוף כל סעיף אנחנו נשאל האם למישהו מהארבעה האלה יש הערות ואנחנו נתקדם קדימה.

זבולון אורלב: עד השעה 11:00 אנחנו רוצים לאשר את החוק לקריאה ראשונה.

זבולון אורלב: חוק עדכון כתובת, התשס"ה-2005

אוקי, מדובר בתיקוני חקיקה לשלושה חוקים למעשה.

הנוסח שמונח בפניכם זה הנוסח שמשרד המשפטים העביר לנו והוא הנוסח שכאמור מקובל על משרדי הממשלה.

התיקון הראשון לחוק עדכון כתובת – סעיף 2 א רבתי, אתם יכולים לראות את זה.

אני אקריא.

מה שהם עשו, הנוסח שלפניכם, הם שילבו את זה בנוסח הקיים של החוק.

אז אני מפנה לתיקון לסעיף - 2א.

כתובת נוספת למשלוח דואר לקטין.

הורהו של קטין אשר מענו הרשום במרשם האוכלוסין שונה מן המען הרשום לילדו הקטין, רשאי לפנות לפקיד הרישום ולבקש כי מענו הרשום במרשם האוכלוסין או כתובתו למשלוח דואר, לפי סעיף 2 תרשם ככתובת נוספת למשלוח דואר לקטין.

לכל אדם יש אפשרות שיהיו לו שתי כתובות.

זבולון אורלב: מצוין.

זבולון אורלב: : הוגשה בקשה כאמור בסעיף קטן (א), ירשום פקיד הרישום לקטין כתובת נוספת למשלוח דואר כאמור בבקשה, אלא אם כן המציא ההורה האחר או מי שמעוניין בדבר לפקיד הרישום, פסק דין לפיו נשללה או הוגבלה לעניין זה האפוטרופסות של ההורה המבקש את רישום הכתובת הנוספת.

זבולון אורלב: סעיף 4 לא יחול על כתובת נוספת למשלוח דואר לקטין לפי סעיף זה.

לגבי סעיף (ג), פרץ, איזה סעיף בסוף זה פה?

זה לא סעיף 4.

פרץ סגל: רגע, הסעיף שמונע את הדריסה, את זוכרת איזה סעיף זה?

זה כאילו 2 (ב), איילת ואודליה, אבל בהפוך.

זבולון אורלב: טוב, אז עד ההצבעה תגידו לנו, אחרת אנחנו נביא להצבעה עם סעיף 4.

זהו, אבל צריך לנסח את זה בצורה קצת אחרת.

אני אסביר מה הכוונה פה.

זה לא סעיף 4.

לא יחול על כתובת נוספת למשלוח דואר לקטין, בדרך כלל כשמבקשים שתהיה כתובת דואר, זה דורס את המען הראשוני, מחליף את המען הראשוני.

פה הכוונה היא שזה לא יחליף, אלא זה יהיה כתובת נוספת, זו המשמעות של הסעיף הזה.

אוקי, צריך רק לנסח אותו.

עכשיו, לי הייתה הערה, אם אתה רוצה עכשיו או אחר כך?

זבולון אורלב: עכשיו, עכשיו, אני רוצה לגמור את 2א.

בסדר, אז ב-2(ב) – בעיקרון, לדעתי המנגנון של ההודעה על שלילה או הגבלה של אפוטרופסות הוא קצת עמום.

זאת אומרת, לא ברור איך ייוודע להורה השני שההורה הראשון ביקש כתובת, כדי שהוא יידע לשלוח, אם נגיד באמת היה פסק דין של הגבלת אפוטרופסות, איך הוא יידע לשלוח את זה.

זבולון אורלב: הוא לא צריך לדעת.

זבולון אורלב: כשיש כזה פסק דין – שישלח.

זבולון אורלב: הוא צריך לצאת מתוך נקודת הנחה שהשני יבקש.

לא, השאלה היא ברגע שיש הגבלה הוא צריך, לא משנה אם ההורה השני ביקש שלא, הוא ישלח את זה מיד למשרד הפנים?

זבולון אורלב: כן.

זבולון אורלב: הוא צריך לצאת מתוך נקודת הנחה שההורה השני יבקש.

זבולון אורלב: כן.

כי כאן אי למעשה מנגנון של ---

זבולון אורלב: זה המנגנון.

לא, אז אין פה חובה עליו ----

זבולון אורלב: כמו שהוא אומר נכון, בדרך הטבע שני ההורים רוצים לדעת על הילד, ויש להניח שהוא ינצל, אחד ההורים ינצל את סעיף 2א.

זבולון אורלב: (א), והוא יבקש מפקיד הרישום להוסיף עוד כתובת.

זבולון אורלב: זאת צריכה להיות נקודת ההנחה.

זבולון אורלב: אם להורה השני יש פסק דין אחר, ש---

אני אנסה להסביר.

אין בעיה.

השאלה היא אחרת.

השאלה היא האם לפי הנוסח הזה יש חובה על המנגנון הממשלתי להודיע להורה השני.

זבולון אורלב: לא.

אוקי, אז אולי צריך להגיד את זה ככה, כי אחרת זה לא ברור.

זבולון אורלב: אני לא בעד שתהיה חובה להודיע.

אז צריך להגיד את זה.

צריך להגיד לדעתי, זה נוסח שהיה לנו בזה, והכתובת תימחק, או לא תירשם או תימחק, אם יש פסק דין.

זבולון אורלב: אני ראיתי.

זבולון אורלב: רקמן חקוקה על לוח ליבי.

זבולון אורלב: את יודעת את זה.

כי אחרת, לפי הנוסח הזה לכאורה יש אפשרות לפרש שאתה לא תרשום עד שלא תדע אם יש צו הגבלה או אין צו הגבלה.

אתם אחר כך תצטרכו להתמודד עם זה.

זבולון אורלב: אוקי, נשאיר את זה ככה לקריאה הראשונה.

מיכל לאב-שוורץ: אני רק רוצה לחדד את העניין.

מיכל לאב-שוורץ: נוסח הסעיף ...

מיכל לאב-שוורץ: הזה כביכול להתפרש שזה התנאי.

מיכל לאב-שוורץ: כלומר, לא רק אם יש פסק דין להגבלת אפוטרופסות ההורה המשמורן יכול לגשת ולבקש שלא תרשם, אלא לפי נוסח הסעיף – רק אם ההורה שאינו משמורן הגיש בקשה לרשום, אז ההורה השני יכול כי הוא מציב תנאי.

מיכל לאב-שוורץ: זה נוסח הסעיף.

זבולון אורלב: לדעתו של משרד המשפטים זה לא כך.

זבולון אורלב: פרץ, שמעת את הערתה?

זבולון אורלב: דעתו שונה, נשאר כרגע במחלוקת הזאת, נחזור אליה בקריאה השנייה והשלישית.

זבולון אורלב: בבקשה.

גיא רוה: סעיף 2.א.

גיא רוה: (א) מנוגד לכל מה שדיברנו בישיבות הקודמות, בעיקר בישיבה הראשונה.

גיא רוה: נשאר פה הנושא של הורה רשאי.

גיא רוה: במדינת ישראל עשרות אלפי ילדים מנותקים כיום מה---

זבולון אורלב: איך אתה רוצה שמשרד הפנים ירשום את הכתובת הנוספת אם אין לו?

גיא רוה: אדוני בישיבה הראשונה דיבר עם נציגת משרד הפנים.

גיא רוה: לכולם התגלה מידע שלמשרד הפנים יש את המידע על שני ההורים, כלומר את שתי הכתובות כבר בקובץ נתונים של היום, ולכן המסקנה הייתה, גם שלך וגם של חבר הכנסת שטרית, שאין צורך שהאבא יבוא, יעשה את האקט הבירוקראטי הזה וירשום את הכתובת.

גיא רוה: למשרד הפנים כפי שאודליה אמרה בישיבה הראשונה, יש את כל הנתונים.

גיא רוה: הסעיף הזה מיותר לחלוטין.

גיא רוה: הוא דורש מהאבא התייצבות.

גיא רוה: מאותם אבות שמנותקים מהילד – הם פשוט לא יעשו זאת.

זבולון אורלב: תודה רבה לך.

זבולון אורלב: אודליה?

אודליה אדרי: כן?

זבולון אורלב: האמת היא כזאת שאני לא זוכר את זה, אבל נאמנים עליו דבריו.

אודליה אדרי: זה גם נכתב אלינו שאין בעיה, יש את הפרוצדורה ואת הנתונים במשרד הפנים.

זבולון אורלב: נאמנים עלי גם דברייך.

זבולון אורלב: אם אפשר לחסוך את הפרוצדורה – למה הוא צריך לבוא, תסבירי לנו.

אודליה אדרי: כי אנחנו עדיין חושבים שזה צריך להיות בכפוף לרצונו של האב.

אודליה אדרי: כדי לשנות פרט מרשם ---

זבולון אורלב: זה לאו דווקא האב, זה לפעמים גם האם.

זבולון אורלב: אני מבקש לעמוד על זכויותיו של הגבר.

אודליה אדרי: צודק, אני מתנצלת.

אודליה אדרי: ההורה האחר.

אודליה אדרי: עדיין, כדי לתקן או לשנות פרט רישום לפי חוק מרשום האוכלוסין, אני חייבת הודעה או הסכמה של אותו אדם שהפרט מתייחס אליו.

אודליה אדרי: אני לא יכולה לעשות שום דבר במרשם האוכלוסין אוטומטית.

קריאה: אולי הוא לא רוצה.

גיא רוה: אין דבר כזה לא רוצה, הוא הורה.

זבולון אורלב: סליחה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

זבולון אורלב: בפעם השלישית יוצאים.

זבולון אורלב: כל פעם שאתה תבקש רשות דיבור אתה גם תקבל.

זבולון אורלב: אז תעשה את זה בצורה מסודרת.

אודליה אדרי: ולכן הרציונל של חוק מרשם האוכלוסין הוא שהודעות, גם לדוגמא בן אדם שהתחתן, שאני חושבת, וכולנו יודעים שהמרשם אמור לשקף את העובדה שהוא נישא, אני לא מעדכנת אם הבן אדם לא הגיש הודעה או בקשה.

אודליה אדרי: כך גם העניין הזה.

אודליה אדרי: אם האב לא הודיע שהוא מעוניין שכתובתו תירשם ככתובת נוספת לקטין, אני לא אכפה את זה לא על הקטין ולא על האב ללא הודעה או בקשה כזאת.

זבולון אורלב: אבל החוק יכול לחייב אותך.

אודליה אדרי: נכון.

אודליה אדרי: אני חושבת שזה מנוגד לרציונל של החוק.

זבולון אורלב: אז אני שואל אותך למה שהחוק לא יחייב אותך?

אודליה אדרי: כי כפי שאמרתי אני חושבת שזה מנוגד לרציונל של החוק.

אודליה אדרי: הרציונל של חוק מרשם האוכלוסין הוא ששינוי או תיקון של מרשם – הוא כפוף להודעה.

זבולון אורלב: אין שום תקדים אחר שבו אתם קובעים עובדות מבלי שהוגשה בקשה?

אודליה אדרי: יש.

אודליה אדרי: של לידה או פטירה.

אודליה אדרי: בפטירה אנחנו לא ---

זבולון אורלב: בלידה אתם לא מחכים לבקשה לרשום אותו?

אודליה אדרי: אם מדובר בהורה שמצהיר על הילד כילדו – אז כן.

זבולון אורלב: בפטירה אני מבין שהנפטר לא יכול לחזור מהקבר ולבקש מכם איזו שהיא בקשה.

זבולון אורלב: הוא כנראה אחר את המועד.

זבולון אורלב: בלידה – זה ההורה.

אודליה אדרי: לא, אבל בן האדם לא מבקש.

אודליה אדרי: בלידה ההודעה היא של , אבל זה כפוף להודעה.

זבולון אורלב: ההודעה היא של ?

אודליה אדרי: כן.

אודליה אדרי: זאת אומרת אם פקיד רישום יודע מעצמו שבן אדם נולד הוא לא יכול לרשום את זה ביזמתו, הוא צריך את ההודעה.

סליחה, אגב היה מקרה של השינוי שם משפחה שהיה אוטומטית ושינו את זה, נכון?

לגבי אישה שנישאה.

בדיוק הפוך.

אודליה אדרי: בחוק השמות – כן.

שינו את זה ברוח הזאת.

זבולון אורלב: שמה?

שרק אם האישה מבקשת, אז ---

זבולון אורלב: כלומר לידה ופטירה אנחנו מבינים.

זבולון אורלב: אבל לידה ופטירה אתם מקבלים מאיפה?

זבולון אורלב: מהביטוח הלאומי?

זבולון אורלב: ממי אתם מקבלים?

אודליה אדרי: גם מ, בפטירה.

זבולון אורלב: כלומר, כל שינוי במרשם, יש איזו שהיא אסמכתא נקרא לזה, או יש איזו בקשה.

זבולון אורלב: מישהו ביקש לשנות את הדבר הזה.

אודליה אדרי: כן.

זבולון אורלב: כן פרץ.

פרץ סגל: אני רוצה להוסיף שני דברים – אחד פורמאלי והשני מהותי.

פרץ סגל: אני אתחיל במהותי שהוא מעניין יותר, זה עניין של פרטיות.

פרץ סגל: אם אדם רוצה שילדו, יידעו כולם שיש לו שתי כתובות – יודיע על כך.

פרץ סגל: לא רוצה – לא יודיע על כך.

פרץ סגל: לכן הרציונל הוא לא סתם שזה סיסטמתי עם החוק, אלא זה עניין של הגנת הפרטיות.

פרץ סגל: והדבר השני, הצעת החוק כפי שהוגשה על ידי חבר הכנסת שטרית הייתה בנוסח רשאי, זה הנוסח שהממשלה תמכה בו, כך שאני חושב שאנחנו צריכים להמשיך במתכונת הזאת.

זבולון אורלב: אוקי, תודה רבה.

זבולון אורלב: אני שואל אתכם, בעצם את זה אני לא צריך לשאול אתכם.

זבולון אורלב: אני מבקש בדברי ההסבר להוסיף שלקראת הקריאה השנייה והשלישית הוועדה תדון בסוגיה של הסעיף הזה, האם יישאר בנוסח של הרשאי, או האם אנחנו נחייב את משרד הפנים לרשום גם בלי שהוא הודיע.

זבולון אורלב: נחזור לויכוח, לא נסגור אותו עדיין, כי שטרית גם לא פה ואני רוצה לקדם אותו.

זבולון אורלב: בסדר.

זבולון אורלב: הנוסח שיאושר בקריאה הראשונה, שלא תהיינה אי הבנות, הוא כנוסח שאושר בוועדת השרים, שאני יודע ששטרית הסכים לקבל את התיאום עם הממשלה, ואני לא רוצה לעכב את החוק, אבל כדי שלא תהיה טענה של נושא חדש או כל מיני דברים אחרים, אנחנו מכניסים את זה לדברי ההסבר, כך שנהיה רשאים מבחינה משפטית לחזור לדיון הזה מחדש.

זבולון אורלב: בסדר?

זבולון אורלב: הלאה.

זבולון אורלב: אז אנחנו סיימנו בסעיף 2.א.

זבולון אורלב: את הדיון.

זבולון אורלב: הלאה, תיקון הבא.

יש רק עוד דבר – לגבי 2(ב), פרץ, זה אני לא הבנתי בסוף אם זה מוסכם עליכם או לא, שבעצם הוגשה בקשה, ירשום פקיד הרישום לקטין כתובת נוספת למשלוח דואר, אלא אם כן הומצא לו.

זאת אומרת לא חשוב על ידי מי הומצא לו.

אנחנו לא יודעים מה זה בדיוק מי שמעוניין בדבר.

זאת אומרת – ברגע שהומצא לו פסק דין, הוא חייב, בין אם זה ההורה, בין אם זה מי שמעוניין.

ברגע שיש לו פסק דין – הוא צריך לא לרשום.

פרץ סגל: החשש היחיד היה של הנהלת בתי המשפט שמהמילה הומצא יתפרש כאילו שיש חובה על בתי המשפט להמציא את פסק הדין הזה.

פרץ סגל: כי הרי דבר לא מומצא מעצמו, אלא מי עומד מאחורי הדבר הזה שצריך להמציא.

פרץ סגל: באופן טבעי יפנו את האצבע לבתי המשפט שהם מייצרים את זה.

אבל גם אם אתה כותב – ימציא ההורה, זה לא מחייב את ההורה להמציא.

פרץ סגל: זה לא מחייב, נכון.

פרץ סגל: אבל לפחות יש מישהו ---

אבל אם עכשיו הוא מקבל מהנהלת בתי המשפט כי שלחו לו את זה, אז הוא לא חייב לרשום?

האם הנהלת בתי המשפט היא מי שמעוניין?

אני לא יודעת אם הוא המעוניין בדבר.

מה זה מעוניין בדבר?

פרץ סגל: הנהלת בתי המשפט הם גם מעוניינים בדבר.

לא יודעת אם הם מעוניינים בדבר.

אבל הוא, לדעתי ברגע שהוא מקבל פסק דין, הוא חייב להתייחס אליו.

פרץ סגל: הניסוח – מעוניין בדבר הוא כל כך רחב, ונמצא באותם ויכוחים שכל אדם ---

אני לא יודעת.

זבולון אורלב: למי התכוונתם – או מי שמעוניין בדבר?

פרץ סגל: יכול להיות אפוטרופוס, יכול להיות הסבא שהילד נמצא אצלו כי ההורה נמצא בחו"ל, הרבה דברים יכולים להיות.

הוא צריך להתייחס אליו, משרד הפנים, פקיד הרישום.

זבולון אורלב: כן, אבל מי ימציא לו את זה?

זבולון אורלב: אלא אם כן המציא ההורה.

מישהו שהמציא לו.

הומצא לו.

שלחו לו בעילום שם.

לא יודעת מה.

זבולון אורלב: מה איכפת לך שיהיה כתוב ההורה, או מי שמעוניין בדבר?

כי אם זה לא מי שמעוניין?

אני יודעת מה זה מי שמעוניין בדבר?

גיא רוה: מעוניין בדבר עם סמכות כלשהי.

גיא רוה: כלומר, זה לא יכול להיות כל מי שמעוניין.

גיא רוה: אני לא יכול לפנות סתם למי שאני לא מכיר.

גיא רוה: זה לא הגיוני.

למה?

אם הוא רצה ---

זבולון אורלב: הוא רצה למעט.

זבולון אורלב: תמצאי נוסח שהמציא, וזה ממעט את בית המשפט.

זבולון אורלב: הוא אומר – חברה אל תפילו ---

לא, אבל אני לא מונעת מבית המשפט לשלוח.

הם רק לא רוצים שזו תהיה חובה.

פרץ סגל: אם הניסוח מעוניין בדבר מפריע, אפשר לכתוב גורם אחר.

בסדר, אוקי.

זבולון אורלב: בסדר.

זבולון אורלב: גורם אחר.

זבולון אורלב: סיימנו את 2.א.?

זבולון אורלב: הלאה.

זבולון אורלב: תיקון הבא.

זה הערות לניסוח.

זבולון אורלב: חברה, זה רק קריאה ראשונה.

זבולון אורלב: חברים, זה עוד לא תורה מסיני.

גם אין כוונה להפעיל חובה.

אין כוונה.

זבולון אורלב: תשאירו גם משהו לדיונים.

זבולון אורלב: עוד הערה?

כן, הייתה הערה שהועלתה פה קודם.

מיכל לאב-שוורץ: רצינו לבקש לדעת מדוע רק שלילת או הגבלת אפוטרופסות ולא מקרים נוספים כמו הוצאת צו הגנה במקרה של הורה שמכה את הילד למשל, או צו הרחקה, או צו מניעת הטרדה מאיימת.

זבולון אורלב: תשובת משרד הרווחה.

איילת ששון: כל הסיטואציות שמתוארות כאן, צו הגנה, בדיון הקודם גם דובר על מעבר למקלט לנשים מוכות, אני רוצה להשיב אחד לאחד.

איילת ששון: נתחיל עם המעבר למקלט לנשים מוכות שהפעם לא העליתם אותו, אבל אני יודעת שהוא מאד הטריד בפעם הקודמת.

איילת ששון: אני בררתי את זה כדי לדעת שאני אומרת דברים נכונים.

איילת ששון: במכרזים שמשרד הרווחה מוציא להקמת והפעלת מקלטים לנשים מוכות, אחד הנשים זה שיהיה ייעוץ משפטי לכל מקלט.

איילת ששון: ייעוץ משפטי של כל מקלט יבחן כל מקרה לגופו ויבדוק האם זה מקרה שבו צריך ללכת ולהגיש בקשה להגביל את האפוטרופסות או למתן צו ספציפי לעניין העברת מידע, למשל מבית ספר חדש אליו עבר הקטין, כדי שלא יחשוף את מקום המצאה של האם.

איילת ששון: החוק, חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות נותן מענה לדברים האלה.

איילת ששון: יש אפשרות להגשת בקשה כזאת.

איילת ששון: היא תהיה ספציפית, היא תחייב את הגורם שממנו אנחנו חוששים, ומצד שני היא לא תחסום כל קבלת אינפורמציה שהיא לגיטימית שההורה הלא משמורן יקבל.

איילת ששון: זה באשר למעבר למקלט לנשים מוכות.

איילת ששון: עכשיו, הוצאת צו הגנה נעשית במסגרת הליך בבית משפט.

איילת ששון: במסגרת אותו הליך יש בחוק עצמו אפשרויות לתת, למשל ההגדרה היא – כל הוראה אחרת הדרושה לדעת בית המשפט לאבטחת שלומו ובטחונו של בן משפחה, שזה לאו דווקא בן המשפחה שלגביו הוצא צו ההגנה.

איילת ששון: צווי הגנה מעצם טיבם הם קצרי מועד.

איילת ששון: החוק מדבר על צו הגנה לשלושה חודשים, אפשרות הארכה לשישה חודשים ולכל היותר לשנה.

איילת ששון: ברגע שבתי המשפט לענייני משפחה יהיו מודעים גם כן לשינוי הזה בחוק, והם יהיו מודעים כי זה התפקיד שלהם להיות מודעים.

איילת ששון: במקרים שבהם ייראה הצורך לחסום את המידע ממקורות מסוימים במקרה ספציפי לתקופה מסוימת של צו ההגנה או לתקופה אחרת – יש את האופציה לעשות את זה.

איילת ששון: אנחנו לא חושבים שזה נכון שכל צו הגנה שניתן באשר לכל בן משפחה, אוטומטית ירוץ למשרד הפנים.

איילת ששון: אנחנו גם מדברים כאן על פקיד רישום שאני לא רוצה לסבך אותו עם יותר מדי סיטואציות שהוא צריך להבין ולפרש.

זבולון אורלב: בסדר גמור.

בהקשר הזה, אולי רק צריך להוסיף אם ככה, לאור ההסבר שלך, החלטה של בית משפט בעניין הזה.

זאת אומרת – גם אם זה לא החלטה להגביל או לשלול אפוטרופסות ---

איילת ששון: כן, אבל אני חושבת שזה נכלל.

איילת ששון: אין לי התנגדות לשפר את הנוסח.

איילת ששון: אני חושבת שזה כן נכלל, כי כתוב כאן – פסק דין לפיו נשללה או הוגבלה לעניין זה האפוטרופסות של ההורה.

איילת ששון: אבל בעצם כל הגבלה על זכות של הורה היא הגבלת אפוטרופסות.

איילת ששון: אבל זאת פרשנות משפטית.

השאלה אם זה מצריך להיות משני.

איילת ששון: אין לי בעיה שזה יהיה ---

בדיוק.

השאלה אם שלילת אפוטרופסות לפי חוק הכשרות המשפטית אפוטרופסות, או שזה החלטה אחרת, נגיד ---

איילת ששון: עם זה אין לי בעיה, לעניין החוק הזה.

איילת ששון: עכשיו, דרך אגב ---

זבולון אורלב: אז מה את מציעה?

זבולון אורלב: שיהיה כתוב לפי חוק האפוטרופסות?

לא, להיפך, אנחנו רוצים להרחיב את זה.

איילת ששון: ודרך אגב, רק בהערה אני אומר שמאד יתכן, מאד סביר בעיני שהחלטה של בית משפט שתינתן בסיטואציה כזאת תהיה ספציפית לגופים שלא יעבירו את המידע, ולא לשינוי מרשם במשרד הפנים, עוד פעם.

איילת ששון: אנחנו מדברים על תקופות קצרות.

איילת ששון: אנחנו יכולים בדיוק לנסות ולהגדיר מה הם הגופים שמעבירים את המידע ולחסום שם את העברת המידע שעלולה לסכן את הקטין או את אימו, ולכן אני מניחה שלא תהיה.

איילת ששון: אבל בכל אופן, יש כאן אופציה כמובן להעביר למשרד הפנים.

זבולון אורלב: תודה רבה.

אפשר להוסיף החלטה אחרת בעניין זה?

זבולון אורלב: להוסיף החלטה אחרת בעניין זה של בית המשפט.

זבולון אורלב: אני רק רוצה לומר שנמצאים איתנו תלמידים מתיכון לידה, התיכון שליד האוניברסיטה, כיתה י"א.

זבולון אורלב: אני אומר לתלמידים – הדיון הקודם היה במסגרת התפקיד של הכנסת כפיקוח על הרשות המבצעת.

זבולון אורלב: יש כרגע בעיה שבגלל סכסוך בין ארגוני המורים למשרד התמ"ת ---

ארגוני הנשים.

זבולון אורלב: ארגוני הנשים לבין התמ"ת, יש כרגע עיכוב ברישום תלמידים לשנה הבאה, שמשבש את החיים.

זבולון אורלב: וזה היה הדיון שהגעתם בסיומו.

זבולון אורלב: הדיון הזה הוא התפקיד המרכזי של הכנסת לחוקק חוקים.

זבולון אורלב: אנחנו כרגע עוסקים מנקודת מבטו של טובת הילד, לגבי המידע שהורים גרושים יקבלו הודות הילד, וזה דרך רישום הכתובות שלהם ושהרשויות השונות, ביניהן גם בית ספר, יעביר מידע לשני ההורים הגרושים, כדי שכל אחד מההורים יוכל למלא את חובתו כהורה לילד, ואנחנו עוסקים בהכנה לקריאה ראשונה.

רות דיין: אנחנו מבקשים להוסיף סעיף שאומר שהרישום לבית הספר יהיה על פי הכתובת הראשונה, כדי שלא ייווצר מצב ---

זבולון אורלב: רות, אני שאלתי מקודם, אני שאלתי בתחילת הדיון כדי לתכנן את הדיון, שאלתי למי יש הערות.

זבולון אורלב: לא הרמת את היד.

זבולון אורלב: תשאירי את זה כבר לקריאה השלישית.

רות דיין: בסדר, אבל זה נושא משמעותי – איפה ירשמו את הילד.

זבולון אורלב: למה נזכרת עכשיו?

לדעתי אין בעיה אבל.

זבולון אורלב: למה נזכרת עכשיו?

רות דיין: כי רק עכשיו הנושא התגבש להבנה.

זבולון אורלב: לכן שאלתי.

זבולון אורלב: את מכירה הליכי חקיקה.

זבולון אורלב: אני לא יכול לעבוד ככה.

אני אשאל את יבינה, אבל לדעתי ---

זבולון אורלב: היא העלתה את הסוגיה של הרישום של בתי הספר.

זבולון אורלב: תיכף נגיע לזה.

לא, לדעתי הרישום הוא לפי המען ולא לפי רישום הכתובת.

יבינה זכאי-בראונר: לא, אבל מצבת תלמידים במשרד החינוך מסונפת למינהל אוכלוסין של משרד הפנים והיא כן ---

זבולון אורלב: על איזה סעיף אתם מדברים?

אבל זה מען וכתובת למשלוח דואר, זה שני דברים שונים.

יבינה זכאי-בראונר: אה, זה יהיה רשום בשתי כותרות שונות?

לדעתי אין בעיה.

יבינה זכאי ברוארנר: אז צריך רק לוודא אולי שבתקנות הרישום אכן רשום מען, ולא משהו אחר.

כן, שיהיה כתוב מען, בדיוק.

זבולון אורלב: אז את זה את צריכה לעשות בעקבות תיקון החוק הזה.

זבולון אורלב: יש עוד הערות ל-2.א.

רועי קרת: מהביטוח הלאומי, יש לי הערה כללית.

זבולון אורלב: לא, אין לנו זמן להערה כללית.

זבולון אורלב: יש לך הערה ל-2.א.?

רועי קרת: לא ל-2.א.

רועי קרת: ספציפית.

זבולון אורלב: הלאה, אנחנו מתקדמים.

זבולון אורלב: אני מתנצל, אנחנו ממשיכים הלאה.

זו הערה שהביטוח הלאומי העלה.

זה משהו כללי, הם רוצים להחריג את עצמם.

זבולון אורלב: לאיזה סעיף?

זבולון אורלב: נגמור, ובסוף.

זבולון אורלב: שמם מופיע בתוספת והם רוצים לגרוע את שמם מהתוספת.

זבולון אורלב: שנגיע לתוספת נדבר על זה, חברה.

זבולון אורלב: אנחנו לא נעבוד ככה, כל אחד יתפרץ מתי שהוא רוצה ובאיזה סעיף שהוא לא נוגע לעניין.

זבולון אורלב: מה הסעיף הבא?

אוקי.

כפי שאמרתי לגבי 2.א.

(ג) זה עניין של ניסוח.

זבולון אורלב: יותר קל להשתלט על תלמידים מאשר על המבוגרים.

טוב.

סעיף 2.א.

(ג), כפי שאמרתי זה לא סעיף 4 לא יחול, אלא זה סעיף אחר, ואנחנו ננסח את זה.

אנחנו צריכים לנסח את זה באופן פוזיטיבי.

זבולון אורלב: בסדר גמור.

זבולון אורלב: אנחנו עוברים לחוק הכשרות המשפטית?

רגע, אז כאן נכנס העניין של הביטוח הלאומי.

זבולון אורלב: איפה?

ככה, אני אסביר.

חוק עדכון כתובת, אם תסתכלו בסוף ---

זבולון אורלב: רגע, עד לתוספת אין לנו הערות?

לא.

כי זה סעיפים קיימים בחוק.

התיקון היחידי זה בתוספת.

זבולון אורלב: הבנתי.

זבולון אורלב: עכשיו הגענו לתוספת, אנחנו בעמוד 3.

נכון.

התוספת של החוק מדברת על ארבעה גורמים – תוספת (סעיף 1) רשות הרישוי, כהגדרתה בפקודת התעבורה המוסד לביטוח לאומי רשות המיסים בישראל עיריות ומועצות מקומיות זה אומר שהמשמעות של התיקון של החוק הזה, פלוס מה שתיכף נדבר עליו, התיקון של חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות, התוצאה היא שכל ארבעת הגופים האלה בעצם, ברגע שהם מקבלים מפקיד הרישום את הרשימה של המענים פלוס הכתובות למשלוח דואר, מהרגע הזה הם חייבים כל דואר שהם שולחים לקטין, הם בעצם שולחים לשני ההורים.

זאת המשמעות.

עכשיו, ביטוח לאומי טוען שיש לו בעיה עם זה ואני מציעה שהם יסבירו.

זבולון אורלב: נשמע, בבקשה.

רועי קרת: רוב המידע שנוגע לקטין שאנחנו מוסרים, וקודם כל אני רוצה שהתוספת מאד הצטמצמה.

לא, זאת התוספת המקורית.

זה חוק עדכון כתובת, זה לא אפוטרופסות.

רועי קרת: אה, אוקי.

רועי קרת: היו בנקים בפנים.

לא, זה בכשרות ובאפוטרופסות, זה בחוק השני.

זה תיקוני חקיקה.

זבולון אורלב: ידידי, לעניין.

רועי קרת: רציתי להגיד באופן כללי לפני השאלה, כיוון שמה שאנחנו נותנים זה רק כסף, אנחנו לא מוסד חינוך, אנחנו לא מספרים שום דבר על מה הילד עשה היום בבית הספר, דברים מהסוג הזה, ולכן ההכללה שלנו, אני לא בטוח שהיא ממן העניין, אבל הבעיה המשפטית שלנו, ואותה ביקשנו שהיועצת המשפטי של הוועדה תפתור לנו, היא הסתירה שהחוק הזה יוצר על חוק הגנת הפרטיות.

רועי קרת: משום שכשאנחנו מוסרים מידע על הילד, אנחנו מניה וביה ברוב המקרים מוסרים מידע גם על ההורה השני לו, בסיטואציה שבה גם יש סכסוך משפטי בין ההורים.

רועי קרת: אם אני אומר שהילד מקבל הבטחת הכנסה, אני בעצם מגלה שגם אמא שלו מקבלת הבטחת הכנסה, מה שאולי היא לא תרצה שהאבא יידע.

רועי קרת: ויש לי פה בעיה, משום שזו פגיעה בפרטיות של ההורה.

רועי קרת: השאלה איך הדברים מתיישבים?

לא, אז את זה הייתם אמורים לפתור ביניכם.

רועי קרת: הפתרון שאני הצעתי הוא ---

זבולון אורלב: לא, לא, יש לך קודם כל דיון איתי.

זבולון אורלב: ממש ממש לא הבנתי אותך.

זבולון אורלב: לא הבנתי אותך.

זבולון אורלב: הילד מקבל הבטחת הכנסה.

זבולון אורלב: יש משמורן והמשמורן הזה מקבל הבטחת הכנסה.

זבולון אורלב: הילד מקבל הבטחה כנסה?

רועי קרת: בעדו ובעד הילד.

רועי קרת: הבטחת הכנסה היא גמלה משפחתית.

זבולון אורלב: יש הפרדה בין שניהם?

רועי קרת: יש, הסכום הוא אחד.

רועי קרת: לכסף אין צבע, אבל חלק מהסכום הזה הוא בעד ההורה וחלק מהסכום הזה הוא בעד הילד, הכל משתלם בחשבון הבנק ביחד.

רועי קרת: זה לא נפרד.

כשאתה שולח דואר, אנחנו מדברים פה על משלוח דואר, אני רוצה להבין פשוט ולמקד את הסיטואציה.

איזה דואר אתה שולח למשל?

רועי קרת: אני שולח לאמא.

זבולון אורלב: מה אתה שולח לאמא?

רועי קרת: הרי אני לא שולח לילד דואר בנפרד.

רועי קרת: אני שולח לאמא הודעה – תביעתך התקבלה.

רועי קרת: כאם יחידה פלוס שניים, את זכאית לגמלה בשיעור X, שמורכב מהשיעור להורה ומהשיעור לילדיו.

אוקי, אז השאלה היא כאן עכשיו – האם זה דואר לקטין, כי אנחנו מדברים על משלוח כתובת דואר נוספת לקטין.

האם זה דואר לקטין, אני שואלת?

כי אם זה דואר לקטין, לכאורה באמת אתה צריך לשלוח את שני הדברים.

האם זה דואר לקטין?

רועי קרת: אני חושש שכן.

רועי קרת: זה לא לגמרי ברור מנוסח החוק, אבל אני חושש שכן, משום שזה דואר שמתייחס לזכות של הקטין.

רועי קרת: אם תאמרו לי שלדעתכם לא, אז הבעיה לא קיימת.

אז אתם תצטרכו לתת חוות דעת בתוך הממשלה מה חל ומה לא חל.

זבולון אורלב: בואו נשאל רגע את המשפטנים.

זבולון אורלב: פרץ, מה דעתך?

פרץ סגל: אני לא רואה בזה דואר לקטין, אני חושב שזה באמת הדואר להורה, שהוא זכאי לקבל גם עבור הילד הקטין שנמצא איתו.

פרץ סגל: לכן לא נראה לי שזה דואר לקטין.

זאת אומרת הפתרון הוא בחוות דעת פנימית שלכם איזה סוג של דואר זה דואר לקטין.

זבולון אורלב: משרד הרווחה, מה דעתך?

איילת ששון: אני קטונתי מלהבין בחוקי הביטוח הלאומי, אבל אני גם חושבת שדברים שהאמא זכאית להם, או האבא אם הוא ההורה המשמורן זכאי להם, הם לא רלבנטיים לילד.

איילת ששון: זאת אומרת הילד הוא לא, כפי שלא היית שולח לילד עצמו את הדואר.

זבולון אורלב: טליה, מה דעתך?

רועי קרת: אז מה בעצם המשמעות של התוספת?

זבולון אורלב: אתה יכול להמתין רגע?

רועי קרת: אני חושש משום ש---

זבולון אורלב: גם אחרת וגם אתה מתפרץ?

זבולון אורלב: זה מוגזם.

רועי קרת: אני מתנצל, אבל אנחנו ---

זבולון אורלב: אל תתנצל, תהיה בשקט.

זבולון אורלב: טליה, מה את אומרת?

טליה אגמון: זו שאלה באמת של פרשנות האם כאשר הנמען הוא הורה אבל הנושא הוא גם הילד בעקיפין, אז זה לא נראה לי כמו דואר לילד.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: משרד הפנים, מה אתם אומרים?

אודליה אדרי: הסיבה שזה מוגדר כמשלוח דואר לקטין, מתייחסת לכך שהכתובת הזאת תרשם בפרטי המרשם של הקטין.

אודליה אדרי: זו המשמעות.

אודליה אדרי: זאת אומרת שחלק במפרטי הרישום של הקטין, בתיק של הקטין, יהיה אותה כתובת.

אודליה אדרי: זו המשמעות.

אודליה אדרי: זה לא מתייחס למה התוכן.

זבולון אורלב: לא, אבל הודעה כזאת היא נראית לך הודעה לקטין או הודעה לאמא?

אודליה אדרי: לפי סעיף 2.א.

אודליה אדרי: – המידע נשלח להורה, הוא לא נשלח לקטין.

אודליה אדרי: הוא נשלח ביחס לקטין.

זבולון אורלב: לא, את לא איתי.

איילת ששון: אם המידע שנשלח מהביטוח הלאומי זה מידע על קצבת נכות שהילד זכאי לה לדוגמא, ומעלים את אחוזי הנכות שלו, ברור שזה מידע שהוא של הילד ושזה הזכות גם של האבא וגם של האמא לדעת ממנו.

זבולון אורלב: נכון מאד.

אבל הבטחת הכנסה, לכן שאלתי אותך, שזה נוגע לאמא ---

זבולון אורלב: היא לא אישית, זה לא תעודת הציונים שלו, זו לא המחלה הפרטית שלו.

איילת ששון: נכון, אני חושבת שגם אם גובה הבטחת ההכנסה, אני לא יודעת, יכול להיות שמה שאני אומרת זה שטויות לגמרי, אבל גם אם גובה הבטחת ההכנסה משתנה בגלל שיש בחזקתה ילד, עדיין היא זאת שמקבלת את הבטחת ההכנסה כי עליה לכלכל אותו.

זבולון אורלב: מי גברתי?

שירה לב-עמי: מ, מערכות מידע.

שירה לב-עמי: השאלה שלי היא מה כן נכלל ב--- קצבאות ילדים ---

זבולון אורלב: הלשכה המשפטית תנחה אתכם.

זבולון אורלב: זאת שאלה משפטית.

איילת ששון: זאת שאלה מעניינת, אני חייבת להגיד.

איילת ששון: זאת לא שאלה שהתשובה עליה היא חד משמעית.

זבולון אורלב: אני שאלתי בראשית הדיון, אמרתי, תעלו את זה בקריאה השנייה והשלישית.

זבולון אורלב: שאלתי בראשית הדיון.

שירה לב-עמי: אנחנו הנחנו שכן נכלל.

זבולון אורלב: תודה.

זבולון אורלב: הממשלה צריכה להחליט.

זבולון אורלב: אתם משפטנים, תחליטו מה כן ומה לא.

תראו, חוק הכשרות אומר – מידע בכתב להורה בעניין ילדו הקטין.

וזה משפט שכל גורם שמופיע בתוספת צריך לפרש.

כי אי אפשר לתת תשובה אחת.

זבולון אורלב: אנחנו בשלב הזה לא מוחקים כי יש גם הודעות אחרות שנוגעות ישירות לקטין של הביטוח הלאומי, כגון נכות.

רועי קרת: אני מבקש אם יורשה לי, שתתווסף הבהרה שככל שאין פגיעה בזכותו לפרטיות של ההורה.

זבולון אורלב: אני לא בעד.

אז אולי לקראת השנייה והשלישית ---

זבולון אורלב: יפה מאד.

זבולון אורלב: אני מקבל את העצה הזאת, אנחנו בקריאה הראשונה נשאיר את זה כך, ואני מבקש שלקראת השנייה והשלישית תדונו עם משרדי הממשלה, תדונו בתוככם ותגבשו עמדה ממשלתית מה זה נקרא הודעה לקטין.

זבולון אורלב: האם הודעה על הבטחת הכנסה, שזה של האמא והילד ילד, האם זו הודעה לקטין כן או לא, או יש מקרים אחרים, וכל משרד יודע מה המקרים שלו.

זבולון אורלב: גברתי ממערכות המידע של מתבקשת להיות בשקט.

זבולון אורלב: תודה רבה.

גיא רוה: לנושא התוספת, ברשותך אדוני.

זבולון אורלב: הביטוח הלאומי?

גיא רוה: לא.

זבולון אורלב: לא, זה לא בהצעת החוק, אין כאן שום שינוי בתוספת.

גיא רוה: אני מבקש אם ברשותך אפשר להסביר שינוי.

זבולון אורלב: כן.

גיא רוה: הסעיף 1 כולל כרגע ארבעה גופים, שניים מהם, מספר 1 ו-3 אינם קשורים בכלל לילד.

גיא רוה: סעיף 2 זה הביטוח הלאומי, כבר סיימנו.

גיא רוה: סעיף 4 זה עיריות, הוא מאד חשוב.

גיא רוה: אני אשמח מאד אם לתוספת הזאת יתווסף כמובן משרד החינוך, שזה הגוף העיקרי והחשוב ביותר שקשור למידע על הילד.

גיא רוה: כל החוק הזה זה לחינוך.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: יבינה, בבקשה.

יבינה זכאי-בראונר: קודם כל זאת הפעם הראשונה שאני שומעת את ההצעה הזאת, היא מעולם לא הועברה אלינו, לא בדקנו אותה, לא חשבנו עליה, לא דנו בה, ולכן בשלב הזה אני ---

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אני מבקש לקראת השנייה והשלישית לדון.

זבולון אורלב: אנחנו נדון גם באפשרות של תוספת זו.

יבינה זכאי-בראונר: זה לגמרי הצעה חדשה אדוני.

יבינה זכאי-בראונר: זה צריך לדעתי דיון בוועדת שרים.

זבולון אורלב: לא, יש לי חדשות בשבילך.

זבולון אורלב: בהליכי החקיקה, כמו שאת יודעת, אין טענה לנושא חדש בהכנה לקריאה ראשונה.

זבולון אורלב: אין טענה.

זבולון אורלב: אין כזאת טענה.

זבולון אורלב: אנחנו יודעים מה המציע התחייב, אנחנו יודעים מה הקואליציה מחויבת.

זבולון אורלב: אני כרגע מבקש לדעת עמדה.

זבולון אורלב: אי אפשר להגיד הואיל וועדת השרים לא דנה – אז לא נדון.

זבולון אורלב: זה לא מקובל.

יבינה זכאי-בראונר: אדוני, אבל אתה מבקש עמדה של משרד החינוך, שר ומנכ"ל משרד החינוך, או עמדה של כל הממשלה?

יבינה זכאי-בראונר: הרי יכול להיות שיש לזה השלכות על משרד הפנים ועל גורמים נוספים.

זבולון אורלב: אני מבקש כרגע עמדה של משרד הפנים, שאם אפשר שהיא תהיה מתואמת עם יתר משרדי הממשלה.

זבולון אורלב: תראו, הקריאה השנייה והשלישית לא תהיינה כנראה במושב הנוכחי.

זבולון אורלב: יש זמן.

זבולון אורלב: תדונו בדבר הזה.

זבולון אורלב: למה אני לוחץ עליך?

זבולון אורלב: כי הוא צודק מבחינה זו שעיקר ההתעניינות בילד זה סוגית החינוך.

טליה אגמון: ובריאות.

זבולון אורלב: ובריאות.

זבולון אורלב: אני מקבל את התיקון.

גיא רוה: אדוני, אם אפשר גם לגבי ---

זבולון אורלב: אתה יודע שתפסת מרובה לא תפסת, תיזהר.

זבולון אורלב: בסוף תהיה פה קואליציה ---

גיא רוה: לא, בריאות הגברת הציעה לא אני.

לא, רגע, אני רוצה להבין, יבינה – המשרד בניגוד למוסד החינוך.

זאת אומרת מוסדות החינוך מופיעים בתוספת שזה בנפרד, והרשויות המקומיות, שזה נושא הרישום, מופיע בנפרד.

הנושאים של משרד החינוך, אולי כדאי למפות איזה נושאים במשרד החינוך.

בתי ספר מכוסה.

רשויות מקומיות לא מכוסה דרך אגב דרך החוק הזה אלא דרך החוק השני.

אבל לא משנה.

יבינה זכאי-בראונר: מירב, אבל השאלה היא אם החוק הזה, ואני לא מדברת עכשיו על חוק הכשרות, שתיכף נדבר עליו, ששם גם מוסד חינוך יכול לקבל.

לא, אז הוא לא מציע להוסיף פה מוסדות חינוך, ורשויות מקומיות כבר קיים.

הוא לא הציע.

הוא הציע את משרד החינוך.

יבינה זכאי-בראונר: לא, הוא הציע את משרד החינוך, בדיוק.

יבינה זכאי-בראונר: אבל זה בדיוק מה שאני אומרת.

יבינה זכאי-בראונר: השאלה אם אדוני רוצה שאני אביא עמדה של שר ומנכ"ל האם להוסיף את משרד החינוך לתוספת, כי למשרד אין לו דיוור ישיר מול האזרח.

גיא רוה: שנייה, התכוונתי למוסדות חינוך, אני מתנצל.

יבינה זכאי-בראונר: אני רוצה להבהיר משהו - משרד החינוך זה לא מוסדות החינוך, זה שני דברים שונים.

זבולון אורלב: הוא מתכוון למוסדות החינוך.

יבינה זכאי-בראונר: אוקי, אז אם זה ככה אז זה מעורר בעיות של פרטיות, כי מדובר פה על מוסדות פרטיים.

יבינה זכאי-בראונר: אם אתם שמים לב, המוסדות פה זה הכל מוסדות שלטוניים, המוסדות שמקבלים ישירות ממרשם האוכלוסין.

יבינה זכאי-בראונר: זה שתי בעיות אחרות.

זבולון אורלב: הוא מתכוון למוסד חינוך ממלכתי רשמי.

יבינה זכאי-בראונר: לא, אז אני לא חושבת שאפשר לעשות את האבחנה הזאת.

יבינה זכאי-בראונר: אי אפשר לעשות את האבחנה הזאת.

אלה שאלות משפטיות, אדוני.

אני יכולה להעביר לו, גם מוסד חינוך ... לקבל ממרשם האוכלוסין את הכתובת.

יבינה זכאי-בראונר: עולות פה 1,000 שאלות משפטיות אדוני.

קריאה: שמשרד החינוך יעביר למוסד החינוך.

יבינה זכאי-בראונר: אני לא יודעת.

יבינה זכאי-בראונר: אני לא יודעת.

יבינה זכאי-בראונר: זו שאלה אחרת.

יבינה זכאי-בראונר: צריך להבין שזה שני דברים שונים.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: כן.

גיא רוה: אני לא משפטן, הכוונה הייתה למוסדות חינוך.

גיא רוה: אני יודע שאבות גרושים שאני מכיר, לא מקבלים מידע מבתי הספר, לא מקבלים מידע על תוצאות מבחנים וכו'.

גיא רוה: לא מקבלים שום מידע.

גיא רוה: אנחנו צריכים לדאוג שהמידע על הילד שלומד בבית ספר, יגיע לשני ההורים.

גיא רוה: זה תפקיד הוועדה.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אני בכל זאת מבקש, מפאת חשיבות הנושא, שתעשה עבודה על סוגית מוסדות החינוך, אם אפשר לעשות אבחנה או לא.

לא, אם כן זה רק שזה יעבור דרך המשרד.

זאת אומרת שקובץ הנתונים ממשרד הפנים לא יעבור ---

זבולון אורלב: בסדר.

זבולון אורלב: אני לא רוצה עכשיו לקיים את הדיון.

זבולון אורלב: תקיימו את הדיון, תראו אם יש אפשרות לדבר הזה, נחזור לזה בקריאה שנייה ושלישית גם כן.

זבולון אורלב: אני מבקש שתעשו עבודת הכנה לקראת הקריאה השנייה והשלישית, לאור ההערה הזאת.

זבולון אורלב: אם זה אפשרי או לא אפשרי ניכנס בדברי ההסבר, כשאנחנו נחזור גם לשאלה הזאת של אפשרות להרחיב את זה גם למוסדות החינוך.

זבולון אורלב: נדון בכל הבעיה.

זבולון אורלב: צריך לדון בזה.

זבולון אורלב: אין לי עמדה ואין לי דעה, מלבד שזה נושא מספיק חשוב שנדון עליו.

זבולון אורלב: מבחינת טובתו של הילד – זה מספיק חשוב לבדוק את האפשרות הזאת, לראות מה המשמעויות, אם זה אפשרי, לא אפשרי.

זבולון אורלב: זה בעיות לוגיסטיות, זה בעיות תקציביות, זה בעיות משפטיות.

זבולון אורלב: בואו נדון.

זבולון אורלב: אין כאן דעות מראש, אבל אי אפשר למנוע דיון.

גיא רוה: רציתי רק לדעת אם בקשתי ל והתמ"ת התקבלה או לא?

זבולון אורלב: אני לא שמעתי שהייתה בקשה כזאת שלך.

זבולון אורלב: אתה ביקשת ---

גיא רוה: הייתה בקשה ואמרת – אתה מנסה יותר מדי.

זבולון אורלב: כתוספת.

טליה אגמון: מה, להוסיף את ?

זבולון אורלב: כן, בתוספת אתכם.

טליה אגמון: לא, לזה אנחנו לא הסכמנו.

יבינה זכאי-בראונר: שוב, זה לא אותו דבר וקופות חולים.

יבינה זכאי-בראונר: זה שני דברים שונים.

זבולון אורלב: תראה, אי אפשר לשבת פה ולירות בצרורות.

זבולון אורלב: אתה ביקשת רשות דיבור וביקשת לגבי ילדים.

זבולון אורלב: היא הוסיפה משהו בריאות, כרגע אנחנו נבדוק את החינוך בלבד.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: את מוסדות החינוך, סליחה.

זבולון אורלב: אנחנו מתקדמים רבותיי, השעון רץ ואני מודיע לכם שאני אהיה מאד קפדן.

זבולון אורלב: אני רוצה לסיים את החוק היום, זו קריאה ראשונה, קדימה.

זבולון אורלב: חוק הכשרות המשפטית.

זבולון אורלב: חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות, תשכ"ב-1962

אוקי, התיקון השני הוא באמת לחוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות.

התיקון הוא בסעיף 18 (ב) ו-(ג) לסעיף.

ב' אומר: (ב) גוף המנוי בתוספת ומחויב על פי הוראות כל דין למסור מידע בכתב להורה בעניין ילדו הקטין, המקבל ממשרשם האוכלוסין פרטי מרשם על מען של קטין, יישלח את המידע גם לכתובת הנוספת למשלוח דואר לקטין; (ככל שקיימת, כמובן).

מבלי לגרוע מהאמור, גוף המנוי בתוספת ומחויב על פי הוראות כל דין למסור מידע כאמור אשר קיבל מהורהו של הקטין הודעה בכתב על רצונו לקבל עותק מהמידע בנפרד מהמידע שנמסר להורהו האחר של הקטין, ימסור את המידע גם להורה המבקשת.

(ג) לא ישלח ולא ימסר מידע לפי סעיף קטן (ב) אם המציא הורה או מי שמעוניין בדבר לגוף המנוי בתוספת פסק דין לפיו נשללה או הוגבלה לעניין זה האפוטרופסות של ההורה הרשום בכתובת הנוספת או המבקש את המידע; השר באישור ועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת, רשאי, בצו, לשנות את התוספת.

וזה משהו שכבר קיים.

היו"ר זבולון אורלב: תודה רבה.

בהערות שביקשתי לא הושמעה אף הערה לגבי הסעיף של הכשרות.

יבינה זכאי-בראונר: הושמע.

יבינה זכאי-בראונר: אנחנו ביקשנו להוסיף.

זבולון אורלב: נכון, סליחה, אני טועה.

גיא רוה: גם אני ביקשתי.

זבולון אורלב: לא, אתה לא ביקשת.

זבולון אורלב: אתה ביקשת רק על רשאי.

זבולון אורלב: כן.

יבינה זכאי-בראונר: אני אפילו וידאתי הבוקר עם מנכ"ל המשרד שנוסח הסעיף מקובל עליו, הסייג.

יבינה זכאי-בראונר: מה שאנחנו מבקשים להוסיף זה כדלקמן:

יבינה זכאי-בראונר: על אף האמור בסעיף זה מוסד חינוך, כמשמעו בתוספת לחוק זה, (שזה על פי חוק לימוד חובה כל המוסדות) יעביר מידע להורה בעניין ילדו הקטין בנפרד מהמידע שנמסר להורהו האחר של הקטין; רק מקום שההורה הגיש למנהל מוסד החינוך בקשה כתובה מראש בה יירשם להיכן הוא מבקש לשלוח את המידע ובאלה סוגי מידע הוא מעוניין.

יבינה זכאי-בראונר: ואני אסביר גם מדוע אדוני, אם ההסבר נחוץ.

יבינה זכאי-בראונר: אנחנו חוששים מאיזו שהיא פרשנות שאומרת שכרגע מנהל מוסד חינוך ייאלץ, על פי החוק נדמה לי ההוראה אומרת אחת לחודש, לוודא נתונים אל מול מרשם הפנים, מעבר לזה שכיום המוסדות יש להם את המרשם הפנימי שלהם, הם לא מסונפים למינהל האוכלוסין.

יבינה זכאי-בראונר: רק המצבת במטה המשרד מסונפת בגלל אלמנטים של הגנת הפרטיות ואותו נתון שאמרה קודם מירב שהוא נכון, שחלק מהמוסדות הם כידוע תאגידים פרטיים שמפעילים מוסדות על פי חוק הפיקוח.

יבינה זכאי-בראונר: מה שאנחנו אומרים, זה שהמנהלים בעצם לא יעמדו, במיוחד נניח מנהל בית ספר מקיף, 1,800 תלמידים ש-500 מתוך ה-1,800 זה ילדים להורים גרושים, לא יוכל מדי חודש בחודשו לעבור על כל הנתונים של כתובות כפולות ולשלוח הכל אוטומטי.

יבינה זכאי-בראונר: מה שאנחנו אומרים, גם בגלל, וצריך לראות את הראייה הספציפית של מערכת החינוך.

יבינה זכאי-בראונר: חשוב הקשר הישיר מול שני ההורים אגב, גם אם ההורים פרודים או גרושים, וחשוב שיבוא הורה, יציג את עצמו, יאמר – אני מבקש לשלוח מידע כזה וכזה, חיסונים, ציונים וטיולים נניח, זה מה שמעניין אותי, לכתובת אחרת שהיא לא הכתובת העיקרית, וזאת הכתובת, ואני מבקש.

יבינה זכאי-בראונר: כולה בקשה קטנה כתובה בפשטות, בכמה מילים אל המנהל, ולא להטיל על המנהלים נטל שבאמת, אני אפילו לתומי חושבת שזה ברמה של מחר בבוקר יהיה לנו סכסוך קיבוצי, כי המנהלים לא יעמדו בזה.

יבינה זכאי-בראונר: יש למנהל בית ספר כל כך הרבה מטלות, הוא לא יכול לעמוד גם בנטל הזה שהוא כבד מאד.

יבינה זכאי-בראונר: עכשיו, אני אגיד לאדוני עוד דבר.

יבינה זכאי-בראונר: גם אם אפילו באיזה מצב אידילי בתי הספר נתגבר על כל הגנת הפרטיות ובעיות משפטיות ובעיות טכניות, יהיה מסונף למינהל האוכלוסין של משרד הפנים ומדי חודש המנהל יקבל ל-E מייל שלו את כל הכתובות הכפולות של כל הקטינים בבית ספר וכדומה, עדיין הוא יצטרך לעשות בדיקה נוספת של מקום שיש באמת, כמו שנאמר פה, צווי הרחקה, צווי הגנה, שלילת אפוטרופסות וכו'.

יבינה זכאי-בראונר: הוא לא ייצא מזה.

יבינה זכאי-בראונר: הוא לא ייצא מזה.

יבינה זכאי-בראונר: אבל מקום שיש בקשה ---

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: מירב, מה דעתך?

אוקי, אז ככה, דעתי היא כזאת – קודם כל כפי שאמרתי כבר קודם, מה שכתוב בהתחלה של סעיף קטן ב' – גוף המנוי בתוספת הוא מחויב על פי הוראות כל דין למסור מידע, המקבל ממרשם האוכלוסין פרטי מרשם.

לדעתי כאן ---

זבולון אורלב: ובית הספר לא מקבל פרטי מרשם.

נכון, בדיוק.

יבינה זכאי-בראונר: בגלל עניין טכני.

למה טכני?

זבולון אורלב: מה זה משנה?

אין לו הסמכות לפי חוק עדכון כתובת.

אז קודם כל לדעתי אם הכוונה, אז זה אני אמרתי גם בהערות שלי, שאם הכוונה היא לגוף המקבל ממרשם האוכלוסין פרטי מרשם, המנוי בתוספת של חוק עדכון כתובת, שאני מבינה שזאת הכוונה, לא מישהו שמקבל ---

יבינה זכאי-בראונר: זה לא רשום ככה, אבל.

אז אני מבקשת לתקן את זה.

זבולון אורלב: אז נוסיף, נוסיף.

יבינה זכאי-בראונר: אז איזה טעם יש לדון בדיון הבא על האם להוסיף אותנו לחוק מרשם כתובת בתוספת?

זה דיון אחר.

נעשה תיקון, נתקן את זה.

עכשיו אנחנו הולכים על משהו אחר.

זבולון אורלב: זה דיון אחר.

זבולון אורלב: בינתיים אתם בחוץ.

זבולון אורלב: יבינה, המטרה של מה שאת רוצה, אין לנו מחלוקת ---

יבינה זכאי-בראונר: זה תיקון משפטי ש---

זבולון אורלב: תקשיבי, אין לנו מחלוקת משפטית על בקשתך.

זבולון אורלב: סליחה, אין לנו מחלוקת מהותית עם מה שאת מבקשת.

זבולון אורלב: אני לא כמו שאת יודעת, כי אני בוגר משרד החינוך ובעוונותיי אני מחנך.

זבולון אורלב: תסכמו את הנוסח.

זבולון אורלב: אני חושב שמה שהיא אומרת ---

לא, כי אז אם את מוסיפה את זה אז מה עם הבנקים?

מה עם קופות חולים?

את לא עשית להם סייג.

יבינה זכאי-בראונר: אבל אין דינו של בית ספר כדין בנק.

אבל אין.

יבינה זכאי-בראונר: אין, אין.

יבינה זכאי-בראונר: הילד מגיע לשם פעמיים ביום ---

עזבי אין דינו.

לפי החוק המוסד לא מקבל ---

זבולון אורלב: את לא מקבל ולכן את לא --- מה את רוצה?

יבינה זכאי-בראונר: אני חושבת שזה יהיה פתוח ---

בית חולים, גם אם הוא ממשלתי.

יבינה זכאי-בראונר: אני מבינה מה שאת אומרת, מירב, אני מבינה מה שאת אומרת.

יבינה זכאי-בראונר: אבל לא כולם הם משפטים מדופלמים בדיני חינוך.

יבינה זכאי-בראונר: זה יהיה פתוח לפרשנות.

אבל זה חוק.

לא, זה לא יהיה.

אם אנחנו נכתוב שהוא מנוי ---

זבולון אורלב: יש לי שאלה גסה – מה איכפת לך לקבל את הגרסה שלה?

אז אני מסבירה.

יבינה זכאי-בראונר: זה סייג של שורה וחצי.

אני מסבירה.

הסברתי שאם אני מכניסה סייג לגבי מוסד חינוך, אולי אני צריכה להכניס סייג ש---

יבינה זכאי-בראונר: לא.

למה לא?

יבינה זכאי-בראונר: כי לא.

יבינה זכאי-בראונר: כי המערכת היא שונה תכלית שינוי מכל המערכות האחרות.

אבל משפטית – יבינה.

יבינה זכאי-בראונר: לאף גוף אחר ילד לא מגיע פעמיים ביום.

היא לא צודקת משפטית.

אין לי מה להתווכח.

זבולון אורלב: יבינה, ההערה שלך נשמעה.

זבולון אורלב: אנחנו נלך לפי הגרסה של, נעשה את התיקון---

רגע, הדבר היחידי, רק להגיד שבסייג שלהם שלא מופיע, זה שכאילו רק לגבי מידע שהוא ביקש.

שזה אומר שזה מסייג, שהמוסד לא חייב לשלוח את כל המידע, אלא רק שההורה יגיד לו.

זבולון אורלב: לא, לא.

זבולון אורלב: זה לא מקובל.

אז זה הדבר היחידי שהוא ---

זבולון אורלב: לא מקובל.

זבולון אורלב: כל מידע שיש על הילד ---

אז לכן אין סיבה לסייג.

זבולון אורלב: זה כולל כל מידע.

זבולון אורלב: בזה אני חולק עליך.

לא, אני אומרת זה מה שהם ביקשו.

זבולון אורלב: בסדר.

זבולון אורלב: אני מקבל את התקנה, אבל יש לך הזדמנות עד הקריאה השנייה והשלישית לשכנע את משרדי הממשלה, עם כל משפטני הממשלה.

יבינה זכאי-בראונר: אין לי ויכוח בתוך הממשלה.

יבינה זכאי-בראונר: הויכוח שלי הוא מול הלשכה המשפטית של הכנסת – האם לכתוב את זה כסייג נפרד ---

פרץ מסכים איתי שמשפטית יש בעיה פרשנית אם את מכניסה רק מוסד חינוך.

זבולון אורלב: הוא לא איתך.

יבינה זכאי-בראונר: פרץ אמר לי אתמול שאין לו בעיה שהם יציגו בפני הוועדה.

פרץ סגל: להציג, אבל אם את שואלת אותי אם צריך את זה, אני חושב שכמו שמירב אמרה – לא צריך את זה, זה ראשית.

פרץ סגל: שנית, זה יעורר את הבעיה מה עם מוסד בריאות למשל, האם גם שם לא?

נכון.

פרץ סגל: כלומר, אנחנו נכנסים פה לסבך פרשנות.

יבינה זכאי-בראונר: סכסוך קיבוצי של המנהלים?

זבולון אורלב: יבינה, אין שום סכסוך.

פרץ סגל: אני לא חושב.

יבינה! אני כותבת שזה רק גוף שמוסכם בתוספת לחוק עדכון כתובת.

זבולון אורלב: את לא מבינה שמגיעים לאותה תוצאה?

חוק עדכון זה לא כתובת.

תקשיבי מה שאני אומרת.

זבולון אורלב: יבינה, כל המשפטנים פה נגדך.

אני מוסיפה תוספת.

יבינה זכאי-בראונר: את צריכה לומר את זה פעמיים.

נכון, אני אגיד פעמיים, גם וגם.

זבולון אורלב: היא תגיד.

זבולון אורלב: אין לנו מחלוקת מהותית איתך.

יבינה זכאי-בראונר: אני מבינה.

יבינה זכאי-בראונר: אבל הנוסח לפעמים הוא אפילו יותר ---

זבולון אורלב: תריבו איתם.

אני לא רבה.

די, אני גמרתי להיום.

זבולון אורלב: הלשכה המשפטית של הכנסת תמיד מנצחת.

יבינה זכאי-בראונר: אני כבר ראיתי אדוני חוקים שכל המשפטנים הבינו פרשנות ---

זבולון אורלב: חברים, אני מעמיד להצבעה.

זבולון אורלב: איפה מולה?

זבולון אורלב: תראי אם מולה בחוץ?

זבולון אורלב: הוא אמר שהוא הולך לעשן.

גיא רוה: אפשר דקה?

זבולון אורלב: לא, לא.

זבולון אורלב: אתה רוצה שאני לא אצביע?

גיא רוה: לא, אני רוצה להגיב.

זבולון אורלב: לא, אני צריך להצביע, אנחנו אחרי הזמן.

זבולון אורלב: הייתי צריך לסיים ב-11:00.

זבולון אורלב: אלא אם כן, אם אתה מגיש בקשה בכתב שאתה מבקש לא להצביע היום, אני לא אצביע היום.

זבולון אורלב: אתה רוצה להגיש בקשה?

זבולון אורלב: כי תם הזמן.

זבולון אורלב: חברים, אני מעלה להצבעה.

אז בואו רק נגמור את הסעיף.

אני רק אגיד ש-18 (ג) יותאם, הנוסח צריך כמובן להיות מותאם לסייג, אותו דבר מה שהסכמנו שם.

זבולון אורלב: בסדר גמור.

ויש לי עוד שאלה למשרד הפנים.

רק עניין של הבהרה.

בעצם ההודעה הזאת היא חד פעמית, זאת אומרת אם ההורה משנה, ההורה השני נקרא לו, משנה מען – אז אוטומטית מתעדכן שהמען החדש שלו הוא גם כתובת נוספת של הקטין, נכון?

זאת אומרת זה לא שהוא כל פעם צריך להודיע.

טוב, זה רק עניין טכני שרציתי לבדוק.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אני פשוט מצביע.

יש רק עוד תיקון לחוק מרשם אוכלוסין.

אתה רוצה לעבור עליו?

זבולון אורלב: לא.

מה לא? יש עוד סעיף בהמשך.

זבולון אורלב: אה, כן, כן, אז צ'יק צ'אק.

זבולון אורלב: אני לא שמתי לב.

זבולון אורלב: תקראי אותו צ'יק צ'אק.

זבולון אורלב: חוק מרשם האוכלוסין, תשכ"ה-1965 [תיקון אחרון: 22/03/10]

אוקי.

בחוק מרשם אוכלוסין יתווסף בסעיף 2.

---

זבולון אורלב: עליו לא הייתה באמת אף הערה של אף אחד, לכן לא תשמע הערה.

הוא טכני לחלוטין.

בסעיף 2.

המרשם ופרטי הרישום – תיווסף פסקה (11 ב), זה בסוף העמוד: (11ב) כתובת נוספת למשלוח דואר לקטין, ככל שנרשמה לפי חוק עדכון כתובת.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: ואני מעלה להצבעה לקריאה ראשונה את נוסח החוק, כפי שהוקרא בתוספת התיקונים שנעשו וההשלמות שיצטרכו להיעשות בתיאום עם משרדי הממשלה.

זבולון אורלב: מי בעד – ירים את ידו.

זבולון אורלב: מי נגד?

זבולון אורלב: הצבעה בעד – רוב נגד- אין נמנעים – אין החוק אושר לקריאה ראשונה אני קובע שהחוק אושר לקריאה ראשונה.

זבולון אורלב: הישיבה נעולה, תודה רבה לכם.