ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 776, 2011-06-13 11:10

משה גפני: אני פותח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: על סדר היום סיוע במעונות יום לאימהות לומדות – הכללת שעות הלימודים במניין שעות העבודה.

משה גפני: בעבר אימהות שלמדו לתואר מחוץ לשעות העבודה, הלימוד נחשב לתואר כחלק מהמשרה כדי לסבסד את המעון של הילד.

משה גפני: הרעיון שהיה בדבר הוא שאישה לא רק יוצאת לעבודה אלא היא גם משתלמת לתואר.

משה גפני: גבר לא צריך לשמור על הילד שלו, אבל האישה כן צריכה לשמור על הילד שלה.

משה גפני: הרעיון היה לעודד נשים שלא יהיו מפגרות אחרי הגברים ושתוכלנה גם ללמוד.

משה גפני: לפתע יש החלטה של משרד התעשייה שלא מכירים באימהות לומדות בהמשך העבודה שלהן לסבסוד מעונות היום.

משה גפני: מה קרה?

תמר אלמוג: אדוני היושב ראש, אין שוני בין הקריטריון הזה במבחנים של שנת תשע"א לעומת תשע"ב פרט לעובדה שטרם פרסמנו את נוהל ועדת החריגים.

תמר אלמוג: גם בתשע"א הצירוף לצורך תחשיב של הזכאות של שעות העבודה ושעות הלימודים של אותה אם, נעשה באמצעות ועדת חריגים.

תמר אלמוג: למה זה נכנס לשם?

תמר אלמוג: כי לא כל סוג של לימודים או לא כל סוג של עבודה ניתן לצרף.

תמר אלמוג: למשל, אם אישה עובדת בחצי משרה והיא לומדת שעתיים פעם בשבוע בקורס לקוסמטיקה.

משה גפני: מה הקריטריונים היום?

תמר אלמוג: יש משקל ללימודים שלה, כאילו חצי משרה לימודים וחצי משרה עבודה.

משה גפני: איך זה משתנה בשנה הבאה?

תמר אלמוג: זה לא משתנה.

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: האמת היא שאני קצת בבעיה ואת חייבת לעזור לי, כי ההבנה שלי וההשכלה שלי שואפת לאפס.

משה גפני: אני משרד התעשייה – חס וחלילה, אני לא מתיימר להיות במקומך, אבל קבלי אותי לעשר דקות ליועץ שלך – אישה מתכננת את שנת הלימודים תשע"ב והיא אומרת שעד היום היא שלחה את הילד שלה למעון, חצי משרה עבדה וחצי משרה למדה לתואר ואת, משרד התעשייה, הכרת בזה.

משה גפני: מה הבעיה לפרסם היום שאותם הקריטריונים חלים בתשע"ב ודבר לא משתנה, אלא אם כן יהיו דברים שהם חריגים?

משה גפני: שהיא לומדת פעם בשבוע או אני לא יודע בדיוק מה, אבל שקודם כל את מה שקבעתם היום, למה אתם משנים?

משה גפני: אני הרי רוצה לתכנן את שנת הלימודים הבאה.

תמר אלמוג: אדוני, נוהל ועדת חריגים לא כולל רק את סוגיית הלימודים והעבודה אלא מספר פרמטרים נוספים.

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: למה את מכניסה אותי לוועדת חריגים?

משה גפני: קודם כל תגידי י מה אני עושה היום.

תמר אלמוג: זה משהו שצריך לקרות בשבועיים הקרובים.

תמר אלמוג: אנחנו נעלה לאתר את הנוהל ובתוכו יופיע בהגדרה גם הנושא הזה.

משה גפני: מה אני יכול להגיד לאישה?

תמר אלמוג: שיהיה אותו הדבר כמו בתשע"א.

משה גפני: רגע, זה חשוב שתגידי את זה לפרוטוקול, אבל לפני כן.

משה גפני: זה קריטי.

משה גפני: מה אני כוועדה אומר ואת כמשרד, מה את אומרת לאישה הזאת שלומדת שלוש שנים באוניברסיטה למשל או שהיא לומדת לתואר במה שאתם הכרתם כל הזמן והיא עובדת, והיא בתוכנית של שלוש שנים.

משה גפני: היא התחילה השנה ואת אמרת לה שאת מסבסדת את הילד שלה שהיום הוא בן שנה, את מסבסדת אותו השנה ואת מכירה בהיקף המשרה הזאת, כולל הלימודים.

משה גפני: מה את אומרת לי בשנה הבא?

משה גפני: אני ממשיכה אותו הדבר.

משה גפני: הילד שלי ממשיך במעון, אני ממשיכה לעבוד ואני ממשיכה ללמוד.

משה גפני: הכול אותו הדבר.

משה גפני: מה את אומרת לי?

תמר אלמוג: זה לא אמור להשתנות.

תמר אלמוג: זה כמו בתשע"א.

משה גפני: את יכולה להגיד את זה חיובי?

תמר אלמוג: בתשע"א הוגדר שניתן לחבר לצורך בחינת הזכאות את היקף שעות הלימודים עם היקף שעות העבודה.

תמר אלמוג: זה היה מוגדר בתוך נוהל ועדת חריגים.

תמר אלמוג: אנחנו אמורים לפרסם לקראת תשע"ב את נוהל ועדת החריגים והוא יכלול את אותו הפרמטר של שילוב עבודה ולימודים ביחד.

משה גפני: תראי.

משה גפני: פנתה אלי מורה והמורה הזאת לומדת לתואר ואני אמרתי לה שהיו שינויים כי קראתי את המכתב של גברת צרפתי ולא הבנתי את התשובה בסעיף הזה.

משה גפני: עכשיו אני מתחיל להבין.

משה גפני: נוהל ועדת חריגים.

משה גפני: ועדת חריגים זה דבר מפחיד, כי מה זה ועדת חריגים?

משה גפני: ועדת חריגים יכולה להחליט כך או להחליט אחרת.

משה גפני: מה אני הולך לומר למורה הזאת, בעקבות מה שאמרת כאן וזה רשום בפרוטוקול, שאם היא לא משנה מהיקף המשרה שלה ומהיקף הלימודים שלה, ובאותו מקום שהיא לומדת בו, היא תמשיך להיות מסובסדת בתשע"ב כמו בתשע"א.

תמר אלמוג: אי אפשר להגיד דבר כזה כי אני לא יודעת מה קרה בינתיים, אם בעלה המשיך לעבוד, אם הוא מרוויח.

משה גפני: לא, לא היה שום שינוי.

תמר אלמוג: אני לא יודעת.

רונית תירוש: אם לא היה שום שינוי?

תמר אלמוג: אם לא היה שום שינוי.

משה גפני: תמר, אני שואל אתך שאלה ואני מבקש ממך לתת לי תשובה.

משה גפני: אני אומר לך למה זה כל כך מפריע לי.

משה גפני: אני הולך לתת לה עכשיו תשובה חיובית והיא לא תבחר בי בפריימריס אם יתברר ששיקרתי אותה.

משה גפני: לכן אני מבקש תשובה מדויקת.

משה גפני: לא השתנה כלום.

משה גפני: היא לא התגרשה, הבעל שלה הוא אותו בעל, הוא עובד באותה משרה, הכול אותו הדבר, רק הילד גדל בשנה.

משה גפני: הוא היה בן שנה ובשנה הבאה הוא יהיה בעזרת השם בן שנתיים.

משה גפני: היא ממשיכה ללמוד אותו הדבר, היא ממשיכה לעבוד אותו הדבר.

משה גפני: האם היא תקבל את אותו סבסוד כמו השנה?

תמר אלמוג: התשובה שלי היא שאם לא היה שינוי בהיקף המשרה ובהיקף הלימודים שלה, לא אמור להיות שינוי.

משה גפני: אז לא יהיה שינוי.

תמר אלמוג: כן.

משה גפני: אז למה את מסתייגת ואומרת לא אמור?

משה גפני: למה את לא אומרת חיובי?

משה גפני: לא יהיה שינוי.

משה גפני: היא תקבל סבסוד רגיל.

תמר אלמוג: אם השתנו פרמטרים אחרים.

משה גפני: פרמטרים אחרים לא רלוונטיים.

משה גפני: למה את חושבת שהזוג הזה הולך להשתנות?

משה גפני: הבעל הוא בחור נחמד, הוא ממשיך לעבוד אותו הדבר.

תמר אלמוג: אי אפשר לדעת.

תמר אלמוג: היינו בסרט הזה הרבה פעמים ואי אפשר להתחייב.

משה גפני: אתם מסתכלים הרבה בסרטים.

תמר אלמוג: ההתחייבות יכולה להיות שמה שהוכר לה כלימודים ועבודה ביחד בתשע"א, יוכר לה, אם לא היה שינוי, בשנת תשע"ב.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: אחרי כן אני רוצה לתת לך עצה פוליטית.

משה גפני: בפעם הבאה שאת כותבת מכתב, תכתבי את מה שהיא אמרה עכשיו.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מודה לכם.

משה גפני: אנחנו נמשיך לעקוב אחריכם.

משה גפני: בשבוע הבא יש לי פגישה עם המנכ"ל.

רונית תירוש: אם כן, מה הסיכום?

משה גפני: מהסעיף הראשון יצאתי מבולבל לגמרי והבלבול הוא שתמר אלמוג אמרה דבר מאוד פשוט.

משה גפני: אותה לא מעניין כלום אלא היא רוצה לדעת כמה שעות האם העובדת עובדת.

משה גפני: נקודה.

משה גפני: משרה מלאה, זה ארבעים שעות, נקודה.

משה גפני: אנחנו כולנו סבורים שבתשע"ב לא כולם יהיו באופק חדש ולא כולם יהיו בעוז לתמורה.

משה גפני: זה ברור לחלוטין.

משה גפני: לאף אחד מאתנו אין צל צלו של ספק.

משה גפני: כולנו מתקוממים נגד ההגדרה שיכריחו את המורות העובדות להיות באופק חדש או בעוז לתמורה.

משה גפני: אם אני לא רוצה להיות?

משה גפני: רק במשטר שהיה אי שם באיזשהו מקום מכריחים עובד לעשות משהו בניגוד לרצונו אבל זה לא נושא הדיון.

רינה אסא: כבר עברנו את זה.

משה גפני: מה החלטת?

משה גפני: החלטת פריימריס או מועצת גדולי התורה?

משה גפני: דבר שני.

משה גפני: התברר במשרד החינוך שגם מי שנמצא באופק חדש, בניגוד להודעה לעיתונות של השר שמחון, אומרת תמר אלמוג שאם היא לא תעבוד ארבעים שעות או אם המעביד שלה –דהיינו, משרד החינוך – לא יכתוב ארבעים שעות, זאת לא משרה מלאה.

עינת וילף: היא רק תעלה מ-24 ל-36.

משה גפני: זה ברור בגלל שהיא עובדת 36 שעות.

משה גפני: היא יכולה לעבוד גם שמונים שעות.

משה גפני: אומר משרד החינוך שהוא לא יכול לרשום בתלוש דבר שאיננו נכון.

משה גפני: אומרת תמר אלמוג שאם לא תכתבי בתלוש את ארבעים השעות, זאת לא תהיה משרה מלאה.

משה גפני: אם כן, יש לנו שתי בעיות.

משה גפני: בעיה אחת היא שלא כולם באופק חדש ומורה עובדת, אם עובדת תיפגע, דבר נוסף הוא שגם אלה שכן יהיו באופק חדש, גם אז זאת לא משרה מלאה, לפי המצב כרגע.

רונית תירוש: שיקרו את המורות?

משה גפני: לא.

משה גפני: אני בקואליציה.

משה גפני: אמרו לי להפסיק עם המנהג הלא יפה שלי שאני מדבר לא יפה וביקשו שהיום אדבר יפה.

משה גפני: אז חצי שעה אני מדבר יפה.

משה גפני: לגבי שקרים, מה שאני הייתי יכול להגיד – יותר טוב שאני לא אדבר.

משה גפני: אנחנו סיכמנו שהסתדרות המורים, משרד החינוך ומשרד התעשייה ילכו לבדוק את העניין.

משה גפני: לכולם התברר שיש כאן בעיה אמיתית שחלקנו ידענו אותה מראש אבל היום ליד השולחן התברר שיש בעיה.

משה גפני: השר שמחון שהוא שר התעשייה ומופקד על העניין יוצא קצת לא אמין.

רונית תירוש: שר החינוך יוצא תמים.

משה גפני: לא, שר החינוך לא תמים.

משה גפני: תמימות זה לא הצד החזק שלו.

משה גפני: בקיצור, בקיצור צריך לבדוק את זה.

משה גפני: אנחנו לא אופוזיציה.

משה גפני: את ואני בקואליציה ואנחנו מחכים לראות את תוצאות הבדיקה.

רונית תירוש: מה לוח הזמנים?

משה גפני: כמה זמן צריך כדי לתת לנו תשובה?

משה גפני: בעיקר משרד התעשייה.

מרצדס צרפתי: שבועיים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: עד יום חמישי הבא תהיה לי תשובה?

תמר אלמוג: בעזרת השם.

רינה אסא: מותר לי להגיד עוד משהו?

רינה אסא: רק לצורך ההבהרה.

משה גפני: בבקשה.

רינה אסא: אני שמחה שאני מתפרצת כל הזמן אבל זה בוער בי.

רינה אסא: הנושא הזה של אופק חדש, משרד התעשייה לא הציג את זה, יש כבר טבלה שקיימת במשרד התעשייה ומשרד התעשייה כבר עשה התאמות למורות שעובדות על פי אופק חדש.

רינה אסא: זה לא דבר חדש.

רינה אסא: לכן אני אומרת שההודעה של השר היא כן משהו חדש ואת זה חייבים להבהיר כי אחרת עם איזו בשורה הוא יוצא כאן?

רינה אסא: הטבלה הזאת כבר קיימת.

רינה אסא: את הנושא הזה של עד ה-36 שעות עשינו.

רינה אסא: יש לי את הטבלה הזאת.

משה גפני: אני לא יודע כמה את מופיעה בוועדות הכנסת, אבל אני רוצה שתביני על מה מדובר.

רינה אסא: בנושא של המעונות אני מעורבת מההתחלה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אין לי טענות ואני מבין אותך.

משה גפני: אני לא מסכים אתך אבל אני מבין אותך.

משה גפני: מטבע הדברים במשטר דמוקרטי, כשיושבת הסתדרות המורים עם משרד ממשלתי וההחלטות שלו נתונות לפיקוח של הרשות המחוקקת – במקרה הזה ועדת הכספים – מה הפיקוח?

משה גפני: הפיקוח הוא שכולם יושבים ליד השולחן ולא בחדרים סגורים ואומרים את המציאות כמות שהיא.

משה גפני: אותי לימדו בכולל בו למדתי שמי שמוסמך להגיד איזה סבסוד ולמי נותנים, זאת לא הסתדרות המורים אלא משרד התעשייה.

משה גפני: משרד התעשייה נמצא כאן בכבודו ובעצמו.

משה גפני: נמצאים כאן האנשים הבכירים ביותר.

משה גפני: מנהלת האגף למעונות יום ולמשפחתונים, יועצת המנכ"ל שמייצגת את שרון קדמי שנמצא עכשיו בחוץ לארץ וכשהוא חוזר הוא אומר להיפגש אתי, והיא אומרת: עם כל הכבוד לניירות שלך, הקריטריונים שנקבעים במשרד התעשייה, זה מה שיהיה.

משה גפני: בעיניי היא המוסמכת.

משה גפני: אני מבין את המצוקה שלך.

משה גפני: את מרגישה שמבחינתך שני השרים, זה הקובע.

משה גפני: אבל תגידי לווסרמן – והוא יודע את זה – שהוא צריך להתייעץ אתי לפני שהוא חותם הסכם כי אני אגיד לו מי קובע במדינת ישראל.

משה גפני: תודה רבה.