ועדת הכספים, כנסת 18, פרוטוקול מספר 770, 2011-06-01 09:25

משה גפני: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.

משה גפני: בתחילת הישיבה, אני מבקש להגיד כמה מילות פרידה לאורי שני, מנהל רשות המים.

יעקב אדרי: הוא גם בישר בשורות טובות שבעיית המים נפתרה, צריך לברך אותו פעמיים.

מירי רגב: אין דברים כאלה.

מירי רגב: הוא יכול עכשיו להיות היועץ שלי לענייני מים.

חמד עמאר: מעניין אם הוא אמר את זה בגלל שהוא עוזב או בגלל משהו אחר.

יעקב אדרי: כמה יועצי מים את צריכה?

מירי רגב: אותו, הוא בעיקר.

משה גפני: אני מבקש לומר לוועדה שכשאורי שני היה בתפקידו כמנהל רשות המים, עוד נכונו לו תפקידים רבים נוספים, הוא היה איש מקצוע, העלה את הנושא הזה לפסים מקצועיים ורמה מקצועית.

משה גפני: החיסרון היחיד שהיה בתקופתו זה שיצא הפיקוח על המים מועדת הכספים.

משה גפני: אבל נתקן את זה בעזרת ה'.

משה גפני: בכל מקרה, אני שמחתי מאד ונהניתי מאד לעבוד איתך עם שיתוף הפעולה בין ועדת הכספים לבין רשות המים ברשותך.

משה גפני: אני בכל מקרה מאחל לך הצלחה בהמשך תפקידך.

משה גפני: הוועדה פתוחה בפניך, וכשתצטרך תהיה פה, ואני אבקש בתחילה שאנחנו נדבר על זה, אני אבקש גם שתאמר כמה מילים ואני רוצה שתאמר את עמדתך בנושא של המים, כפי ששמענו אותה בימים האחרונים ולאחר מכן אנחנו נכנס לדיון.

משה גפני: אני מבקש לפני זה להתחיל, יש לנו פה דיון משולב על כמה דברים שזה מעניין לעניין באותו עניין.

משה גפני: הדבר הראשון זה תעריפי המים והדלק של הנכים, ולאחר מכן דיון מהיר בנושא משבר המים של חברת הכנסת מירי רגב וחבר הכנסת אורי מקלב והצעה לסדר של חבר הכנסת יעקב אדרי.

משה גפני: אני מבקש להקדים ולומר – המדינה נהית פשוט אכזרית יותר ויותר לתושביה.

משה גפני: פשוט נהית אכזרית.

ציון פיניאן: הממשלה, אדוני, הממשלה.

ציון פיניאן: המדינה לא אכזרית.

משה גפני: המדינה, המדינה, גם אצלכם, המדינה.

משה גפני: אתה יודע מה, לא המדינה – כל הממשלות.

ציון פיניאן: או, זה יותר טוב.

משה גפני: בסדר, אני מודה לך על התיקון, זה בסדר.

משה גפני: הממשלה הקודמת והממשלה הנוכחית.

משה גפני: הבעיה שלי בהבדל בין הממשלה הקודמת לבין הממשלה הנוכחית שבממשלה הקודמת לא נשאתי באחריות, ובממשלה הנוכחית – אני חלק מהעניין ואני נושא באחריות כמו חבריי בקואליציה, כמו חברת הכנסת מירי רגב ואחרים, אני נושא באחריות.

משה גפני: אנחנו שנינו נושאים באחריות אותו דבר.

מירי רגב: אין לי ספק, רק אני לא רוצה להגיד משהו אז אני מעדיפה למלא את פי במים.

מירי רגב: הם כל כך זולים שאני מעדיפה למלא אותם במים.

מגלי והבה: אין ספק שאתה נושא באחריות, אבל כשאתה מדבר על כך, אתה מצביע עם הקואליציה.

מגלי והבה: אתה כל הזמן חוזר על המנטרה הזאת.

משה גפני: נכון, נכון, אתה צודק במאה אחוז.

משה גפני: אבל אם אתה רוצה אנחנו נעשה מאזן כמה אני בתור חבר קואליציה הלכתי נגד הממשלה והצבעתי נגד הממשלה, והגעתי להישגים מול הממשלה, וכמה היה בתקופה שלכם.

משה גפני: עומד שר בכיר אצלכם במליאת הכנסת ואומר תראו איזו חוצפה מה שהממשלה עושה, היא הוציאה את הפיקוח של תעריפי המים מועדת הכספים, ואני צועק לשר הבכיר הזה – אבל אתה הצבעת בממשלה בעד זה.

משה גפני: הרי אם זה היה בקואליציה הנוכחית זה לא היה עובר בשום מקרה.

משה גפני: אז בוא, אתה יודע מה, בוא נעזוב את הנושא הפוליטי, הוא לא רלבנטי עכשיו לענייננו.

משה גפני: אין ספק שאנחנו כולנו מאוחדים בדעה שנעשה פה מעשה חמור.

משה גפני: אבל, הדבר החמור ביותר מכל העניין הזה זה תעריפי המים והדלק של הנכים.

משה גפני: תעריפי המים לאחר דיונים מקצועיים שקיימנו כאן, אין ספק ולכל הדעות, הנכים צורכים יותר מים בצריכה הבסיסית שלהם, פי כמה מאשר אזרח רגיל.

משה גפני: אין לגבי העניין הזה ויכוח.

משה גפני: כולם מודים בעובדה.

משה גפני: ואותו דבר לגבי הנכים שיש להם רכב לניידות.

משה גפני: ברגע שעולה מחיר הדלק – אף אחד לא מפצה אותם על כך.

משה גפני: זה לא אדם או אזרח רגיל, או חברה, או עובד מדינה או לא חשוב מי.

משה גפני: הנכה זה מה שהמדינה, מדינה נורמאלית צריכה לתת לנכה, היא צריכה לתת לו את הרכב לניידות, וזאת החלטה.

משה גפני: ברגע שאתה מעלה את מחיר הדלק ואתה לא מפצה אותם על הדלק, אין להם אפשרות, הניידות שלהם נפגעת.

משה גפני: ואנחנו חייבים למצוא לעניין הזה פתרון.

משה גפני: אנחנו תיכף נחזור לנושא הזה.

משה גפני: אגב, הייתה התחייבות חד משמעית כבר לפני כמה חודשים של רשות המים ושל משרד האוצר ---

אבנר עורקבי: לפני שנה.

משה גפני: כן, אבל לפני כמה חודשים אצלי בחדר אמרו שבתוך שלושה ימים זה ייגמר.

מירי רגב: זו וועדה שמינית, להזכירך, רק בעניין הנכים ---

משה גפני: נכון, אני מדבר כבר אחרי זה, תיכף נשמע.

מירי רגב: המלצנו דברים ואמרו שיקבלו אותם.

משה גפני: אני מדבר על החלטה שאמרו שבתוך שלושה ימים זה ייגמר.

משה גפני: אגב, הפגישה הזאת נערכה בעקבות כך שאני הבאתי את החוק של ועדת הכספים למליאת הכנסת כדי להחזיר את הפיקוח על תעריפי המים, ואמרו שזה מיד מסתיים ובינתיים לא קרה דבר.

משה גפני: אני ביקשתי להביא את החוק פעם נוספת למליאת הכנסת וביקשו ממני יו"ר הנהלת הקואליציה ביקש ממני עדיין לא להביא את זה, מכיוון שעדיין מתקיימים הדיונים.

משה גפני: אני אמרתי שאם החוק הזה לא יעלה אז במשרד האוצר ובממשלה לא יזוזו בכלל.

משה גפני: אז נקבעה לי פגישה היום עם שר האוצר על הנושא של המים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני לא מתכוון להרפות מהעניין הזה, אפילו שאני חבר בקואליציה.

משה גפני: אני אבקש מהחברים שביקשו את ההצעות לסדר הדיון המהיר, חברת הכנסת מירי רגב, בבקשה.

מירי רגב: אוקי, תודה רבה לך.

מירי רגב: אתה יודע, אנחנו ככה לקראת שבועות, כבוד הרב גפני, ופתאום אני רואה שאורי שני הוא לא ממש משה רבנו.

מירי רגב: הוא מכה על הסלע, יוצא מים, הוא לא מכה על הסלע – לא יוצא מים.

מירי רגב: זאת אומרת זה מדהים.

מירי רגב: אורי שני, כשהיה בתפקידו, הכה על הסלע, לא היה מים.

מירי רגב: סיים את תפקידו, הכה על הסלע – יש מים.

מירי רגב: פשוט מדהים.

משה גפני: לא, היה לא כשהוא יצא היה לו זמן להתפלל.

מירי רגב: מה קרה לך?

מירי רגב: איך זה דבר כזה, שישו ושמחו.

מירי רגב: אתה כנראה לקראת שבועות ידעת שאנשים אוהבים לשחק עם מים ולשפוך מים אחד על השני, אז יצאת בבשורה.

מירי רגב: תשתמשו במים והאוצר ימשיך לחלוב מכם את הכסף.

מירי רגב: אז אני רוצה להבין – איך אורי שני, עמדת פה והסברת לנו בצורה כל כך מקצועית ומחושבת למה צריך להעלות את מכסת המים, למה צריכים להעלות את מחירי המים, והנה, אחרי שסיימת את תפקידך, קיבלת כותרת ראשית בערוץ 2 ואמרת שאין בעיה של מים, תשקו את הגינות.

מירי רגב: אז לפני שאני משקה את הגינות אני רוצה שיורידו את מחירי המים.

מירי רגב: אני רוצה שמבקר המדינה יבדוק, ואני העברתי לו כבר פנייה, את רשות המים.

מירי רגב: את האמירות שלכם.

מירי רגב: לא יכול להיות שפקידים אין להם אחריות על מה שהם אומרים.

מירי רגב: באים פה לועדות, אומרים את מה שהם אומרים, משכנעים פה חצי מהאנשים, ואחר כך יוצאים ואומרים דברים אחרים.

מירי רגב: ואני אומרת לך, כבוד יושב הראש, והיה ונכון, הדברים שאמר כפילו של משה רבנו על המים עם המטה שלו, אני אומרת לך ---

יצחק וקנין: אל תגזימי, בואי הנה.

יצחק וקנין: לאן הגעת?

מירי רגב: לא, לא, זה היה בצחוק אם לא הבנת.

מירי רגב: משה רבנו יש לו מקום של כבוד אצלי.

מירי רגב: אני אומרת לך, כבוד יושב הראש, לא יכול להיות שפקידים באים לפה, אומרים את מה שהם אומרים, אין להם אחריות על מה שהם אומרים, הם לא עומדים לדין על מה שהם אומרים.

מירי רגב: אני פניתי לצערי, כי הכנסת לא מספיק חזקה בעניין הזה, פניתי למבקר המדינה לעשות בדיקה על האמירה של אורי שני.

מירי רגב: לבדוק את רשות המים, לשקף את כל המספרים שביקשנו פה.

מירי רגב: שישקפו לנו את המספרים של מחירי המים.

מירי רגב: הפכו אותנו ללא מבינים, את השלטון המקומי ללא מבינים.

מירי רגב: כולנו לא מבינים, רק הם מבינים ועכשיו פתאום יש מים.

מירי רגב: אז אם יש מים, ואמר את זה בכבודו ובעצמו, אז בבקשה שיורידו את מחירי המים.

מירי רגב: זה מה שצריך לעשות כרגע.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת אורי מקלב.

אורי מקלב: תודה רבה לך אדוני יושב הראש, חבריי חברי ועדת הכספים.

אורי מקלב: קודם כל בהתייחס למה שאומרת חברת הכנסת מירי רגב, אנחנו חזרנו ואמרנו שעליית המחירים ומחירי המים לא תלויים בכלל באמת בבצורת, או שיש לנו שנה רוויה או שנה לא רוויה.

אורי מקלב: גם אם אנחנו נזכה לשנים רצופות של גשם רב, שהכנרת תעלה על גדותיה ואנחנו נשקה ויהיו מים בשפע, מחירי המים לא ירדו, לפי התובנות שהחליטו באוצר, או בכל אופן לפי מה שקבעו ברשות המים, לפי מה שהציגו לנו כאן.

אורי מקלב: אנחנו צריכים לדעת להתמודד עם מה שהם אמרו לנו בעניין הזה, שנדע מה לעשות.

אורי מקלב: עכשיו, כשאנחנו מדברים על מחירי המים או לא מחירי המים, אדוני יושב הראש וחבריי חברי ועדת הכספים, אני לא יודע אם אתם יודעים, זאת הבעיה, שבימים אלה כבר התחיל תהליך, אולי אפילו נגמר, של שימוע בין התאגידים ובין צרכנים יכול להיות, על ההחלטה של רשות המים בגיבוי האוצר או בהנחיית האוצר, לשנות את נושא התעריפים במים.

אורי מקלב: ולצערי, לכנסת זה לא מוצג.

אורי מקלב: זה חוזר, לאחר שאנחנו צועקים במשך שנתיים – שנתיים וחצי, איך זה שנעשים דברים, מהלכים בנושא המים וזה לא מגיע לכנסת.

אורי מקלב: אנחנו כחברי כנסת צריכים לדלות מידע וחיים מרכילויות.

מירי רגב: גפני היה צריך להעביר את חוק הפיקוח על המים, ואת זה הוא לא עשה.

מירי רגב: היית צריך להעביר את חוק הפיקוח על המים.

מירי רגב: לא יעזור כלום.

מירי רגב: אם לא יהיה פיקוח של הכנסת ---

משה גפני: יש איזו סיבה שאת מפריעה לאורי מקלב?

מירי רגב: לא, ההיפך.

משה גפני: מילא את מפריעה לי, אני מבין.

מירי רגב: לך אני מפריעה, לאורי בחיים אני לא אפריע.

משה גפני: אז הוא עכשיו באמצע רשות דיבור.

אורי מקלב: עכשיו, מכיוון שזה לא התפקיד שלי, ואני חושב שבאמת מישהו אחר צריך להציג את זה, והיה צריך לבוא ולהציג, ולא צריכים לבוא להציג כשאנחנו קוראים להם, מושכים אותנו באף על ידי הצעות לסדר או הצעות לדיון מהיר.

אורי מקלב: זה דבר ראשון.

אורי מקלב: הדבר השני, מה שכן, אמנם התחיל תהליך שהתהליך הזה אומר שינוי בתעריפי המים, כפי שהודיע גם ראש הממשלה והודיע בשורה לציבור שמחירי המים ירדו, והבשורה היא אני חושב שאין בשורה.

חמד עמאר: אין לנו סמכות להוריד, זה ברשות המים, רק רשות המים יכולה להוריד.

חמד עמאר: הוא יכול להגיד כמה שהוא רוצה וגם אמרו את זה בוועדת התקציב של רשות המים.

חמד עמאר: ברגע שאתה לא מעביר את הסמכות לרשות המים ----

מירי רגב: מישהו שצריך פרה חולבת.

מירי רגב: האוצר צריך פרה חולבת.

אורי מקלב: אני מניח שראש הממשלה מודיע אז הוא היה מגובה והיה מתואם.

אורי מקלב: בסופו של דבר החליטו ואני לא הולך להגיש את כל התוכנית.

אורי מקלב: אבל בשלושה דברים ---

משה גפני: אני יכול לומר לך שראש הממשלה אמר את זה במסיבת העיתונאים, אני ישבתי איתו לפני כן.

משה גפני: מה שהוא אמר היה מגובה על ידי רשות המים.

משה גפני: קרה משהו בדרך.

משה גפני: כשהוא אמר את זה הוא היה מגובה, חבר הכנסת חמד עמאר.

משה גפני: הוא היה מגובה.

חמד עמאר: כן, אבל עובדתית זה לא קרה.

חמד עמאר: לא הוזילו.

משה גפני: זה לא קרה בגלל שקרה משהו בדרך.

חמד עמאר: אבל עובדתית הסמכות להוריד ולהוזיל זה בידי אנשי רשות המים.

משה גפני: שתדע, אני לא יודע אם אתה יודע את זה, אבל לא ראש הממשלה שולט במדינה.

חמד עמאר: מי ששולט זה רשות המים.

משה גפני: אבל כשהוא אמר את זה הוא היה מגובה.

מירי רגב: זה פקידים שולטים במדינה.

משה גפני: מאיפה את יודעת?

קריאה: היא הייתה פקידה, הרב גפני.

מירי רגב: פקידי האוצר, הם השולטים.

משה גפני: אז למה אנחנו צריכים להצביע לליכוד?

משה גפני: נצביע לפקידים.

מירי רגב: לכן אני בטוחה שועדת השרים תאפשר לי את חוק הסגל בעוד שבועיים.

יצחק וקנין: אדוני יושב הראש, אני ביקשתי גם לדבר, אבל אני מעביר את זכות הדיבור שלי למירי רגב.

יעקב אדרי: בקצב הזה גם אני אוותר ומירי נואמת פה חופשי.

יצחק וקנין: גם ציון מוותר לה.

מגלי והבה: אני מתפלא עליך, אתה מנסה להכות את החבר שלך אבל הוא עדיין בזכות דיבור.

משה גפני: זה לא בסדר.

משה גפני: מירי, זה לא בסדר, באמת.

משה גפני: אורי, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה לך אדוני, תודה רבה לך חברי ועמיתי סגן יושב ראש הכנסת.

אורי מקלב: למעשה, התוכנית החדשה מדברת מצד אחד להעלות את המכסה במקום 2.5 קוב לנפש ל-3.5 קוב לנפש ולהשאיר עוד קוב אחד במחיר הנמוך, ומצד שני מעל 3.5 קוב להעלות את המחיר, במקום מה שעד עכשיו היה 12 ומשהו ₪, זה נהיה 14 ₪.

אורי מקלב: המשמעות, יש גם לגבי השלטון המקומי, מדובר על איזו הורדה מסוימת להשקיות בגינות ציבוריות, השלטון המקומי התלונן על כך.

אורי מקלב: אני לא יודע מה הבשורה לנכים, מה ההגדלה, למי ההגדלה, איזה נכים מדובר, מה הם יצטרכו להביא בשביל זה?

אורי מקלב: אין שום בשורה לאנשים על צריכת יתר, ולמעשה אנחנו יודעים רק דבר אחד – לוקחים את השמיכה שהיא קצרה ויקרה ומזיזים אותה.

אורי מקלב: מזיזים אותה מפה ומושכים אותה משם.

אורי מקלב: התוצאות הן, אני לא חושב שצריכה של 3.5 זו צריכה שהיא ממוצעת.

אורי מקלב: הצריכה הממוצעת היא הרבה יותר.

אורי מקלב: ממילא אין כאן שום הוזלה על המים.

אורי מקלב: אבל יותר מכך, מעבר לכך, מה שהתגלה בימים האחרונים, שבעצם אנשים לא משלמים את עלות המים.

אורי מקלב: הרי כל התיזה שאנחנו כאילו באים ואנחנו צריכים להתמודד עם זה, תשמע, אנחנו לא צריכים לסבסד את מחיר המילים.

אורי מקלב: אנשים צריכים לשלם את העלות.

אורי מקלב: מה מתברר?

אורי מקלב: שיש כאן מערכת שלמה שאנשים קבעו את עלות המים ועכשיו משחקים מי מסבסד את מי.

אורי מקלב: תדעו לכם למשל שהמגזר הביתי, הצרכנים הביתיים, ואולי זה טוב, מסבסדים בחצי מיליארד שקל כל שנה את המגזר החקלאי.

אורי מקלב: חצי מיליארד שקל.

אורי מקלב: 480 מיליון ₪.

אורי מקלב: יכול להיות שזה דבר נכון, אבל אנחנו צריכים גם לדעת את זה, ונצטרך להמר, אני לא אומר.

אורי מקלב: עכשיו, הצרכן הזה שנניח אנחנו אומרים עליו שהוא צרכן שמפריז בצריכה, הוא צריך לסבסד את מי שמתברר שלא.

אורי מקלב: מתברר קודם כל ש-3.5 קוב, כולנו מודים שזה לא מספיק.

אורי מקלב: יוצא שאנחנו משלמים, מי שעובר כך ומי שעובר כך עדיין אי אפשר לקרוא לו בזבזן.

אורי מקלב: אי אפשר להגיד שהוא פוגע במשק המים, ועם כל זה הוא צריך לשלם יותר.

אורי מקלב: עכשיו, מה שקורה בתקופה האחרונה, שאנחנו עדים לכך, מה שאנחנו צעקנו פה, שאנשים מתמודדים עם צריכה לא שלהם.

אורי מקלב: התוכנית שהייתה – כלבוטק, הציפה מה שממזמן מישהו אחר היה צריך לעשות.

אורי מקלב: תוכנית כלבוטק, אני הבנתי, על אף שאני לא רואה אותה ולא ראיתי גם את התוכנית הזאת, היא צריכה לחשוף דברים ---

יעקב אדרי: כדאי שבמקרה הזה תראה אותה.

יעקב אדרי: היא צרכנית.

אורי מקלב: אנחנו נראה אותה גם כן.

אורי מקלב: אבל אני שמעתי עליה.

אורי מקלב: אני מבין שתוכנית טלוויזיה כזאת ---

משה גפני: אבל אורי, אנחנו דיברנו על זה כשישבנו גם עם שאול מרידור וגם עם אורי שני על הצריכה המשותפת שבכל המקומות זה הופך להיות בסדרי גודל עצומים.

יעקב אדרי: הרב גפני, כדאי שתראה את התוכנית.

אורי מקלב: כשאנשים מתלוננים ואומרים אנחנו לא צורכים כל כך הרבה, למה לשלם כאלה חשבונות?

אורי מקלב: מתברר שכנראה הם צודקים ואנחנו לא צדקנו.

אורי מקלב: כל התשובות שזרקנו אותן ואמרנו לו, תשמע, אתה צריך לצמצם, צריך להתרחץ 4 שניות, אתה צריך לא להשתמש ככה, מתברר שזה לא נכון.

אורי מקלב: אנשים בהחלט צרכנים הגונים, צרכנים שלא בזבזנים, הם באמת משתמשים במים בצורה מושכלת, ועם כל זה משלמים הרבה כסף.

אורי מקלב: כשאני היום אומר לבן אדם תשמע, אתה צורך 6 קוב בחודש, אתה צרכן גדול, לא.

אורי מקלב: יכול להיות שהוא בכלל לא צרכן כזה.

אורי מקלב: הוא צרכן שהוא בסדר, הוא משלם כסף שלא שלו.

אורי מקלב: צריכה שלא שלו.

אורי מקלב: קודם כל צריכה שהיא בכלל מיותרת וגם לא צריכה קולקטיבית.

אורי מקלב: אני חושב שהרבה יותר גרוע מה שהתברר בתוכנית הזאת, שאתה משלם גם על מים שהרשות לא משלמת על כך.

אורי מקלב: עד עכשיו אמרנו – תשמע, הרשות משלמת.

אורי מקלב: עכשיו זה שאולי לא אתה, מישהו אחר, ויש איזה שעונים מקולקלים, מה אנחנו יכולים לעשות?

אורי מקלב: אז יש בסך הכל משהו קולקטיבי.

אורי מקלב: התברר שהספירה נספרת פעמיים ואולי אפילו שלוש.

אורי מקלב: בשביל זה צריך תוכנית טלוויזיה?

אורי מקלב: תוכנית טלוויזיה חושפת דבר שלא ידענו – האם חתולים נמצאים מאחורי מפעל של בשר.

אורי מקלב: זה אני יודע לא יכול להיות, אנחנו לא ניגשים לשם לא יודעים, והם שמים שם עובדים סמויים.

אורי מקלב: אבל דבר שאנחנו באים ואומרים במשך שנים רבות, אנשים משלמים צריכות יתר, אנשים משלמים צריכות משותפות, הם טוענים שלא היה ולא נברא.

אורי מקלב: איך יכול להיות ששעון אחד מודד יום אחד הוא משלם 40 צריכה משותפת, 100 קוב צריכה פרטית, ולאחר חודש הכל רגיל?

אורי מקלב: מה זה, שעונים מכושפים?

אורי מקלב: חודשיים הם עובדים בסדר, חודשיים אחרי זה הכל חוזר לקדמותו?

אורי מקלב: אף אחד לא נגע, ולך תשכנע בן אדם.

אורי מקלב: אומרים לו תשמע – יש לך איזו טעות, יש לך נזילה.

אורי מקלב: הוא אומר אין נזילה, ואם הייתה נזילה מי תיקן אותה?

מירי רגב: ולך תטרטר אותו.

אורי מקלב: הדברים האלה מתברר עוד, כשאנחנו מניחים לדבר הזה ואנחנו לא מטפלים, והנה העובדה שהמהלך הזה שעכשיו קורה, ואף אחד מאיתנו לא יודע, זה גם מלמד על הגישה.

אורי מקלב: אני חושב שמשהו לא טוב קורה כאן בכל נושא המים וחייבים מתחילתה של ההתנהלות לבדוק את זה.

אורי מקלב: ואני לא בא לדבר על רשות המים מפני שבתוך הדיונים שהיו לי, מתברר שבעצם מי שמכתיב את כל הדברים, את כל ההתנהלות – זה האוצר.

אורי מקלב: והאוצר לא מוכן מבחינתו לתת שום דבר.

אורי מקלב: קח את השמיכה הזאת, תשחק איך שאתה רוצה, ויותר מכך אדוני, משפט אחרון – בסוף יתברר יותר.

אורי מקלב: שאנחנו היום מעלים את המחיר באופן דרמטי לצרכנים שהם נניח גבוהים יותר, 5-6 קוב יותר, אם הם יורידו את הצריכה שלהם, מיד אנחנו נשלם יותר על המים.

אורי מקלב: אם באמת יוצאים מנקודת הנחה שאלה שממשיכים להשתמש בקוב גבוה ימשיכו להשתמש, למה שאם לא והם לא ירצו לשלם מחיר גבוה עכשיו, 14 ₪, והם יצמצמו את הצריכה שלהם, מה שיקרה – מיד באופן אוטומטי אומרים לך את זה כבר עכשיו, ואת זה צריך להגיד באופן גלוי – המחירים של המים ימשיכו לעלות.

אורי מקלב: כל התוכנית הזאת מתבססת ובתנאי שהצרכנים הגבוהים ימשיכו לצרוך.

משה גפני: יבזבזו מים.

משה גפני: מאה אחוז, תודה רבה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אחרון המציעים, חבר הכנסת יעקב אדרי.

יעקב אדרי: אני מודה לך אדוני יושב הראש על הדיון המהיר והחשוב בנושא המים, כי זה נושא שמעסיק את כולנו, ואנחנו חוטפים חבטות מבית הכנסת, בקניון ומכלל הציבור, ואנחנו שומעים את זה מכולם.

יעקב אדרי: אני רוצה דווקא להגן על אורי שני, בכל זאת הוא איש מקצוע ואמרו לו, הוא היה צריך להגן על המערכת, הוא עשה את זה ---

משה גפני: נכון מאד, אני מסכים איתך.

יעקב אדרי: אבל בסוף הוא הודה שאין בעיית מים.

יעקב אדרי: מה שמדאיג אותי זה שעודד זה שנכנס שאני רוצה לברך אותך, אני לא יודע אם תהיה מנכ"ל רשות המים, אני מקווה שכן.

עודד פיקסלר: אני לא יהיה.

משה גפני: איך אתה יודע?

עודד פיקסלר: כי לא הגשתי מועמדות.

משה גפני: אה, למה?

עודד פיקסלר: לא רציתי.

קריאה: אז אולי שאורי שני ימשיך בינתיים.

קריאה: אורי, תמשיך בינתיים.

מירי רגב: מה הוא צריך?

מירי רגב: הוא רוצה להגיד את מה שהוא מאמין גם בתפקיד וגם אחרי התפקיד.

משה גפני: כן, יעקב.

משה גפני: רבותיי, בואו נתרכז עכשיו.

יעקב אדרי: אני לא סתם אמרתי מה שאמרתי, אבל גם אתה חוטא באותו חטא שאורי חטא.

יעקב אדרי: אתה אמרת אורי למעשה יוצא אז הוא אומר את מה שהוא אומר.

יעקב אדרי: אני חושב שיש בעיית מים, אבל לא כמו שהעמדתם אותה ולא בגלל זה הייתה סיבה למסיבה ולהכות באנשים ולהטיל כאלה תעריפים, זה פשוט בלתי נסבל.

יעקב אדרי: אני מאד מקווה שהפעם נהיה נאה דורשים ונאה מקיימים – מירי, ציון, ידידי וקנין ובראש ובראשונה הרב גפני.

יעקב אדרי: ואני אומר את זה, אני יודע שזה לא קל, כאיש, אני לפעמים אומר זה לא חכמה כשאתה באופוזיציה להגיד תעשה.

משה גפני: אני מסכים איתך.

יעקב אדרי: ואני הייתי שר שהצביע בעד העניין.

יעקב אדרי: אני חושב שטעינו ואני אומר את זה בקול, טעינו.

יעקב אדרי: לא ידענו את הממדים של הבעיה.

יעקב אדרי: תוסיף לזה גם את התשדיר של כלבוטק שהיה השבוע, זה פשוט מחריד מה שרפי גינת הוציא על התאגידים, שזה חטא בל יכופר, ואני שוב אומר – מודה בחטאי, אני הצבעתי ועשיתי טעות קשה.

יעקב אדרי: אני אומר את זה באמת ממקום בלי פוליטיקה.

יעקב אדרי: אני רוצה לסיים את דבריי, הרב גפני.

יעקב אדרי: יש לפעמים, הרבה פעמים הנפת את השוט ולא ביצעת, אבל בינתיים השגת כמה פשרות בדרך וזה טוב.

יעקב אדרי: אני חושב שבנושא המים זה נושא מאד כבד.

יעקב אדרי: אני דווקא הייתי מעדיף שלא תניף את השוט הזה.

עינת וילף: אני יכול להעיד שבישיבות הנהלת קואליציה הוא מניף את השוט בצורה חזקה.

יעקב אדרי: לא, אני חושב שכדאי לא להניף, כי בלי לבצע אנחנו יוצאים לא טוב.

מגלי והבה: כמה זמן ...

מגלי והבה: לועדת קואליציה?

מגלי והבה: שבוע וחצי?

עינת וילף: לא, חצי שנה.

משה גפני: אני לא מתייאש.

יעקב אדרי: הרב גפני אתה צודק, כולנו צודקים, הפיקוח ---

שמעון יאיר: אבל חברה, מה זה קשור לנכים?

שמעון יאיר: יעקב, יאללה.

שמעון יאיר: בואו נגיע לעניין.

יעקב אדרי: , אנחנו מטפלים בכם ודואגים לכם ודואגים גם לכלל הציבור.

משה גפני: רבותיי, אני מאד מבקש.

שמעון יאיר: אבל הרב גפני, זה דיון שאנחנו זימנו.

משה גפני: עם כל הכבוד, הדיון הזה יהיה במרכז העניין והוא דיון משולב עם מחיר המים.

יעקב אדרי: אנחנו דואגים לכלל הציבור, גם לכם.

משה גפני: הסעיף הראשון הוא הנכים, ואנחנו נצא עם החלטה לגבי העניין של הנכים.

משה גפני: אגב, סליחה, לגבי הנכים ביקשו ממני ממשרד האוצר לבטל את הדיון הזה, בגלל שהם עומדים להגיע להסכמה ולא הסכמתי.

שמעון יאיר: אנחנו דיברנו עם שר האוצר, ההסכמה שהוא מציע הוא יכול לקחת אותה ל---

משה גפני: לא, אני לא יודע מה שדיברתם.

משה גפני: אני אומר לך – זה המצב.

שמעון יאיר: אנחנו סומכים עליכם, לא על שר האוצר.

משה גפני: בסדר, ואני סומך על הקדוש ברוך הוא.

שמעון יאיר: גם אנחנו.

משה גפני: אם אני אסמוך על הקואליציה, אני בכלל ---

יעקב אדרי: אני רוצה לסיים את דברי ולומר – הנושא של המים הוא בידיים שלך.

יעקב אדרי: חשוב מאד שבזמן הקרוב, מתי שתמצא לנכון, בלי לאיים בלי כלום, אנחנו נהיה אחריך.

יעקב אדרי: תביא את זה, אם אתה רואה שאין מנוס מזה כדאי לעשות את זה, ויפה שעה אחת קודם.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אני רק מבקש להבהיר את תמונת המצב כמות שהיא.

משה גפני: תמונת המצב כמות שהיא, וצריך לעשות את ההבחנה.

משה גפני: לרשות המים אין סמכות בכל הנושא של התקציב של המים, אין להם סמכות במסגרת.

משה גפני: יש להם סמכות בתוך התקציב שעומד לרשותם.

משה גפני: הממשלה החליטה וזה משרד האוצר, שהתקציב של המים הוא משק כספי סגור.

משה גפני: עכשיו תשחק עם העניין הזה – תוותר לנכים, תוותר לשלטון המקומי, תעלה לחקלאים, תעלה תעריפים ותוריד לזה.

משה גפני: אתה לא יכול לחרוג, אומרת לרשות המים הממשלה, מהתקציב הסגור.

משה גפני: הממשלה לא מסבסדת את המים ולכן מה שאתה מכניס, יש לך את הסמכות להוציא.

משה גפני: נקודה.

משה גפני: זאת החלטת ממשלה וזה לא בסמכות רשות המים, לכן משרד האוצר משחק פה תפקיד מרכזי.

משה גפני: בתוך רשות המים יש דברים שהם יכולים לעשות, וגם את זה לא עשו.

משה גפני: אז זה סיפור בפני עצמו.

משה גפני: תיכף נשמע את אורי שני, אני אאפשר לו להציג את דבריו.

משה גפני: שלא תתאכזב אם תשמע ממנו אומר בסוף – זה לא שאני אומר להפחית את מחיר המים, אני אומר שהיו הרבה גשמים, יותר מהצפי, תיכף נשמע את מה שהוא אומר.

יעקב אדרי: חל שיפור.

משה גפני: עכשיו אני רוצה להגיד לך לגבי המליאה.

משה גפני: אני לא יכול להביא את החוק למליאה.

משה גפני: אני רציתי להביא אותו השבוע.

משה גפני: חבר הכנסת ברכה הגיש חוק דומה, והחוק הפך להצעה לסדר ועבר לוועדה, נדמה לי, לא זוכר אפילו.

משה גפני: על פי התקנון אני לא יכול להביא את החוק חצי שנה, אפילו שזה הפך להיות הצעה לסדר.

משה גפני: מתי אני כן יכול להביא?

משה גפני: אם יש שינוי בנסיבות.

משה גפני: ולכן באתי להנהלת הקואליציה, הנה, היא הייתה בהנהלה, ואמרתי להם – שימו בנסיבות זו החלטה של הנהלת הקואליציה ואז אני מביא את זה השבוע.

משה גפני: וביקשתי להביא את זה.

משה גפני: הייתה החלטה של הנהלת הקואליציה בכנס הקודם שאני אביא את החוק הזה, וביקשו ממני.

משה גפני: איך אמר לי זאב אלקין?

משה גפני: כדי שזה גם ייראה טוב – תשב עם משרד האוצר, וישבתי עם משרד האוצר, ולא קרה כלום.

משה גפני: לכן ביקשתי להביא את זה עכשיו.

משה גפני: זה תלוי ועומד.

משה גפני: הסיכום היה שתוך כדי הישיבה היה מדובר שאם תהיה פגישה – טוב, אם לא תהיה פגישה – להביא את זה.

משה גפני: ותוך כדי הישיבה אני מקבל טלפון משר האוצר שהוא רוצה לשבת איתי, ממנהלת הלשכה שלו.

משה גפני: אז אמרתי שאני לא רוצה לדבר עכשיו בגלל שאני באמצע הישיבה, כדי שאני אוכל להמשיך ולהגיד שלא קבעו איתי ישיבה.

משה גפני: אבל טכנית יש בעיה.

משה גפני: אני רק מזהיר את הקואליציה, ואתה חבר כנסת ותיק.

משה גפני: יש היום משמעת קואליציונית והיא מאד חזקה.

משה גפני: תתחיל התרופפות בשלב מסוים.

משה גפני: כשיתקרבו הבחירות, כשאנחנו לא יודעים מתי זה יקרה, תתחיל התרופפות.

משה גפני: אני כמו קפיץ מתוח.

משה גפני: אני חבר בקואליציה, יש דברים שאני לא יכול לעשות.

משה גפני: אבל ברגע שתהיה ההתרופפות של המשמעת הקואליציונית, וכולנו יודעים שזה יקרה – יהיו כמה חוקים שיעברו ובכל הכוח.

משה גפני: המים יעבור, נכי רדיפות הנאצים יעבור ---

מירי רגב: הדלק יעבור.

משה גפני: הדלק בכל מקרה הם לא יעלו.

מירי רגב: מה לא יעלו?

משה גפני: אה, החוק זה משהו אחר.

משה גפני: אני מדבר לגבי הדלק זה לא יעלה.

מירי רגב: הם מילאו את הבלו.

משה גפני: נכי רדיפות הנאצים יעבור.

משה גפני: יעברו סדרה של חוקים.

מגלי והבה: את מכירה את הממשלה הזאת?

מירי רגב: מי הקים את ....

מירי רגב: הממשלה שלך לא ... ...

מגלי והבה: בינתיים אני שומע את המנטרה שלך ושל החברים שלך.

מגלי והבה: תפסיקו עם הפופוליזם הזה.

מירי רגב: אתה הקמת את תאגידי המים.

מגלי והבה: כל פעם עולים, מצביעים להצעות ובוכים לציבור.

מגלי והבה: אני יכול להסתכל בעיני כל אלה ולהגיב להם שאני איתם, אבל אתם לא יכולים לעשות את זה.

מירי רגב: אז מה אם אתה איתם?

מירי רגב: אבל אתה גרמת להם להיות במצב הזה.

שמעון יאיר: אל תריבו על הגב שלנו.

מגלי והבה: אני לא רב על הגב שלך.

מגלי והבה: לפחות מה שאני אומר אני עושה, והם אומרים ועושים את ההיפך, מאז התקציב הראשון והשני, עד היום.

יעקב אדרי: הרב גפני, אני באמת מבין את האילוצים וקואליציה, וצריך משמעת, וטוב.

משה גפני: כן, כן.

יעקב אדרי: חבל שזאב אלקין היה בקדנציה הקודמת יושב ראש הקואליציה.

יעקב אדרי: אני אומר לך את זה במלוא הכנות.

יעקב אדרי: אבל, אפשר להחליט לעכב דברים אחרים.

יעקב אדרי: דרך זה אולי יהיה המנוף ללחץ.

משה גפני: נכון, מסכים.

משה גפני: יעקב, מסכים ואני עושה את זה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אורי שני, בבקשה.

משה גפני: לאחר מכן אני מבקש שתציגו את העמדה המוסמכת של רשות המים היום, עם המצגת שתהיה קצרה.

משה גפני: בבקשה.

אורי שני: א' אני באמת מדגיש שמי שמדבר זה האזרח אורי שני.

משה גפני: מאה אחוז.

קריאה: מה אורי שני עושה פה.

מירי רגב: הוא אומר – הוא אזרח.

אורי שני: ואני כאן על פי בקשתו והזמנתו של יושב הראש.

אורי שני: אני חושב שחברת הכנסת מירי רגב טעתה בייחוס תכונות שיש לי.

אורי שני: אני חושב שזה הפוך בדיוק בהשוואה שהיא עשתה עם משה.

אורי שני: מה שקרה בפועל שזה שלאורך כל התקופה שלי וגם לאורך כל השנה האחרונה, עד סוף פברואר, היינו במצב של בצורת בלתי אפשרית.

אורי שני: אני אזכיר לכולם – הגשמים הפסיקו בפברואר שנה שעברה, ועד סוף פברואר השנה לא ירדו גשמים.

אורי שני: אני סיימתי את תפקידי בסוף פברואר.

אורי שני: באורח ...

אורי שני: על אף שצריך לעשות ועדת חקירה אחרת, אבל כשאני סיימתי את תפקידי – מיד התחילו לרדת גשמי ברכה.

עודד פיקסלר: בגלל שאני נכנסתי לתפקיד.

אורי שני: כן, כן.

אורי שני: ולכן אם אפשר לייחס לי איזה שהן תכונות זה תכונות של לא מצליח ולא תכונות של משפיע.

אורי שני: עכשיו אני רוצה לגופו של עניין, וזה חשוב מאד.

אורי שני: אני אבהיר בדיוק מה אמרתי, לפי דעתי זה גם בדיוק מה שאמרתי, אבל כדי שיהיה ברור לחלוטין אני אגיד למה התכוונתי.

משה גפני: לא, לא חשוב מה שאמרת, לא חשוב למה התכוונת.

משה גפני: תגיד לועדת הכספים את עמדתך היום.

אורי שני: כמו שוועדת כספים יודעת – תמיד אמרתי את דעתי המקצועית והנקייה, ואני אמשיך לעשות את זה גם עכשיו.

משה גפני: רק תשתדל לתמצת את זה, אנחנו היום ביום קצר.

אורי שני: נכון.

אורי שני: אנחנו עד סוף פברואר היינו בסכנה של אספקת מים מוחשית.

אורי שני: מי שיבדוק את האמירות שלי ואת ההופעות שלי, גם בוועדה הזאת, גם בממשלה וגם לציבור, אני חזרתי והדגשתי שאנחנו השנה ולקראת השנה ל-2011 לקיץ, וגם ל-2012, אנחנו בסכנה אמיתית של אספקת מים בפועל.

אורי שני: לא כללית.

אורי שני: לא רחבה.

אורי שני: הייתה סכנה שלא נוכל לספק מים לצרכני מים.

אורי שני: לשמחתנו הגדולה, באמת, ואולי זה תוצאה של תפילות, אבל למדינת ישראל נוספו מסוף פברואר בתקופת האביב נוספה כמות, ואני אגיד בערך – 200 מיליון קוב מעבר למה שהיה, ויתקנו אותי אם אני קצת טועה, אם נוספה כמות משמעותית מאד של מים.

אורי שני: והמשמעות של הכמות הזאת של המים, וזה גם בדיוק מה שאמרתי בכתבה, שזה בשילוב של המאמץ הניכר להקדים התפלה ולהקדים התפלה ---

משה גפני: אני רוצה להזכיר לך שיחה שהייתה לנו לפני החורף.

משה גפני: אני שאלתי אותך מה צופים שתהיה השנה, אז אמרת לי שהשנה תהיה מאד שחונה על פי התחזיות, והיום אפשר לכוון כמעט במדויק ואני אמרתי לך שהגמרא אומרת שהמפתח לגשמים נמצא בידי הקדוש ברוך הוא, ולכן התחזיות לא בטוח שהן יתממשו, ולשמחתי אני צדקתי.

אורי שני: גם בשיחה ההיא לא ערערתי על היכולת.

משה גפני: נכון.

מירי רגב: אז בוא תסיים רגע את המשפט – המשמעות של זה בשילוב התפלה, מה?

אורי שני: המשמעות של זה היא בדיוק, ועכשיו אני אזכיר עוד פעם ---

מירי רגב: לא, תסיים רגע את המשפט.

מירי רגב: אני רוצה להבין את המשפט.

אורי שני: רגע, מירי.

משה גפני: מירי, הוא אומר, הוא אומר.

מירי רגב: נוספה כמות של 200 מיליון קוב מים מסוף פברואר והמשמעות של זה בשילוב התפלה, מה?

אורי שני: המשמעות של זה בשילוב התפלה, את תיכף תשמעי את זה נאמר בצורה הכי פשוטה שיש – שהסכנה המוחשית המיידית של יכולת לספק מים, של אי אספקת מים לצרכנים בפועל, הסכנה הזאת, כמו שאמרתי קודם, ירדה באופן מאד ניכר, או לא קיימת לקיץ הזה.

אורי שני: לא קיימת.

אורי שני: אנחנו ---

מירי רגב: ואז אפשר להשקות את הגינות?

אורי שני: רגע, תני לי.

משה גפני: מירי, שנייה, מירי.

מירי רגב: לא, אני חייבת להבין את המשמעות ---

משה גפני: את לא חייבת.

משה גפני: את לא חייבת.

מירי רגב: מספיק כבר.

משה גפני: לא, לא מספיק כבר.

משה גפני: מירי, אני לא מסכים.

מירי רגב: הוא מאמין למה שהוא אומר, די מספיק עם זה כבר.

משה גפני: מירי, אני אוציא אותך פעם נוספת.

מירי רגב: תוציא אותי.

מירי רגב: אבל צריך להגיד את האמת.

מירי רגב: בא לפה פקיד חסר בושה ---

משה גפני: חברת הכנסת רגב – אני אוציא אותך.

שי חרמש: אל תוציא אותה.

משה גפני: חברת הכנסת רגב זה מפריע באופן חמור.

משה גפני: זה לא בסדר מה שאת עושה.

משה גפני: זה לא בסדר.

שמעון יאיר: אבל היא צודקת.

משה גפני: היא לא צודקת.

מירי רגב: צודקת במאה אחוז.

משה גפני: לא צודקת.

משה גפני: לא צודקת.

משה גפני: מחירי המים זה לא החלטה שלו ולא החלטה של רשות המים.

מירי רגב: יש מועצת מים, זה עבר אליהם.

משה גפני: בסדר, בסדר.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: תחפשי את המטבע מתחת לפנס.

משה גפני: שהממשלה תאפשר לנו לפקח על מחירי המים ותראי איך הכל משתנה.

מירי רגב: אז תעשה.

מירי רגב: כשאתה רוצה משהו זה קורה.

משה גפני: מאה אחוז.

מירי רגב: אז תעשה שזה יקרה.

מירי רגב: רק אתה וש"ס יכולים לעשות את זה, לצערי.

מירי רגב: רק אתה וש"ס יכולים לעשות את זה.

משה גפני: אל תערבי אותי עם ש"ס.

משה גפני: תאשימי רק אותי וזה נכון, לא אותו.

משה גפני: מה הוא אשם?

משה גפני: זה אני אשם, זה נכון.

יעקב אדרי: אני מציע להוריד ווליום, אין תקשורת בכלל פה.

משה גפני: אבל אני לא יודע למה היא צועקת עליו.

מירי רגב: תפסיק לחשוב שכל דבר קשור לתקשורת.

מירי רגב: יש גם דברים אמיתיים שמפריעים לנו.

מירי רגב: לא כל דבר זה תקשורת.

מירי רגב: את הכותרת שלו הוא כבר עשה – אפשר להשקות את הגינות.

משה גפני: אם את ממשיכה הלאה אני מביא לפה את האחים עופר.

מירי רגב: אין בעיה.

משה גפני: בבקשה אורי.

יצחק וקנין: מירי, את בצד שלנו, את מה להגיד, אבל את מתפרצת כל רגע, זה לא יפה, זה לא מכובד מה שאת עושה.

מירי רגב: אני מתפרצת כי זה כבר בלתי אפשרי לשמוע את זה.

משה גפני: אפשר לשמוע.

משה גפני: אני רוצה לשמוע.

ציון פיניאן: תביא לה פתק צהוב, אולי היא תשתוק.

משה גפני: אסור לדבר בוועדה בפאלפון.

אורי מקלב: אבל זה תקשורת, זה משהו אחר.

אורי מקלב: עם תקשורת מותר לדבר.

מירי רגב: לתקשורת מותר.

מירי רגב: לתקשורת מותר הכל.

משה גפני: אסור, אסור, אסור.

משה גפני: בבקשה, אורי, ולכן מה?

משה גפני: אמרת שהשילוב של מי הגשמים וההתפלה מורידים את הסכנה של ה---

אורי שני: אני יודע איפה הייתי ואני אגיד.

אורי שני: מאשימים אותי בכל מיני דברים.

משה גפני: לא, אף אחד, לא מאשימים.

אורי שני: לא נוח לי, אבל אני אמשיך בתור אזרח שבא לוועדה.

משה גפני: לא מאשימים.

משה גפני: אבל אורי, לא מאשימים.

אורי שני: מאה אחוז.

אורי שני: מה שאני אמרתי ואני אומר עכשיו עוד פעם – אנחנו השנה נאבקנו על קידום התפלה, על זה שיעשו הרחבה של המתקנים הקיימים כדי לקדם את ההתפלה, כי אחרת הדאגה הייתה שלא נצליח עוד פעם לספק מים.

אורי שני: לשמחתי הגדולה זה עבר.

אורי שני: מה שאני אמרתי – שבשילוב של המאמץ להגדיל התפלה ולקדם התפלה, כאשר ההנחה היא שב-2013 נגיע לכושר ייצור של 600 מיליון קוב, אז המעבר מהיום עד 2013, כל המערך הזה שקודם לא ידענו איך עוברים אותו, אני אומר, עד סוף פברואר לא ידענו איך עוברים ואיך מגיעים, איך עוברים את הגשר הזה.

אורי שני: היום המעבר של הגשר הזה כנראה יותר קל.

אורי שני: עכשיו, זה בתנאי שעם ישראל ימשיך לחסוך, זה בתנאי שההתפלה תמשיך להיות מקודמת בקצב שהיא מקודמת, כי אם הדברים האלה לא יקרו – אז מה שאמרתי לא קיים.

משה גפני: אוקי.

אורי שני: עכשיו מילה אחת על הגינות.

משה גפני: כן, בגלל שאני רוצה שאת הדברים שהרשות ---

אורי שני: מילה אחת.

אורי שני: מה שאמרתי על הגינות, כי זה חשוב שזה יהיה ברור לכולם, מה שאמרתי ובבקשה אפשר לבדוק, אבל אני אגיד את זה עכשיו שוב – שאנחנו כחלק מצעדי החירום הנוספים, החמורים, הדרקונים שחשבנו עליהם בתקופה שאני הייתי, אני לא יודע מה קורה היום, עד סוף פברואר אנחנו אמרנו שאם לא נוכל לספק מים, יש סכנה שנוציא תקנה נוספת שתאסור על השקיית גינות.

אורי שני: אמרתי שהדבר הזה של חוק דרקוני נוסף, של כלל דרקוני נוסף שאומר שנאסור על השקיית גינות בכלל, הדבר הזה לשמחתנו, היות וירדה כמות הגשם הזאת, בקיץ הזה לא יהיה.

אורי שני: זה בדיוק מה שאמרתי.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: תודה.

מירי רגב: מזל שיש לי פה את הקלטת עם הראיון כדי שנראה ונשמע.

משה גפני: תודה רבה.

מירי רגב: לא, כי אתה צריך לדעת את האמת.

משה גפני: אני לא רוצה לדעת את האמת.

משה גפני: האמת היא לא רק אצלך.

משה גפני: מירי, אני אוציא אותך.

מירי רגב: אתה לומר.

מירי רגב: אז תראה מה הוא אמר.

משה גפני: תודה רבה אורי.

משה גפני: מירי, את תאלצי אותי להוציא אותך.

משה גפני: עודד פיקסלר.

ציון פיניאן: רק הערה, אדוני יושב הראש, מעיריית טבריה נמסר לי שהכנרת עלתה ב-.

ציון פיניאן: האם זה נכון?

ציון פיניאן: וכמה כל ס"מ זה מיליוני קוב?

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: עודד פיקסלר, מנהל הרשות בפועל, בבקשה.

עודד פיקסלר: כן, תודה רבה.

עודד פיקסלר: אני החלטתי שאני אציג פה את המצב האמיתי של מקורות המים ולכן ביקשתי מהגורם היחידי שמוסמך, והוא לא פקידים, השירות ההידרולוגי, שיודע כל פרט ופרט במשק המים.

עודד פיקסלר: נמצא פה ד"ר גבי וינברגר, וד"ר יעקב ליבשיץ, וד"ר עמיר גבעתי, שיציגו את מצב מקורות המים נכון להיום והקיץ הזה.

עודד פיקסלר: גבי בבקשה.

גבי וינברגר: תודה עודד.

גבי וינברגר: אני רוצה בכל זאת להתחבר במשפט אחד לדברים שאמר אורי ואולי זה מה שמייצר פה את ה-, אני לא אגדיר את זה כבלבול, אבל חוסר ראייה נכונה של הדברים.

גבי וינברגר: מניין החשש הזה שהיה בפברואר שלא נוכל לספק מים?

גבי וינברגר: בואו לא נשכח, אנחנו ב-4 שנים האחרונות ---

מגלי והבה: אתה סותר מה שהוא אומר?

משה גפני: שנייה מגלי, אין בלבול, שלא תהיה אי הבנה.

משה גפני: כשהיה פה הנושא של תקציב המדינה דיברו איתי שני שרים.

משה גפני: שר אחד דיבר איתי על מה שאמר אורי, שיש מצוקה אמיתית של המים, ושר אחר לא דיבר איתי על מצוקת המים.

משה גפני: הוא דיבר איתי על חור בתקציב המדינה, שזה שתי סוגיות שונות, שלפי דעתי מי שגבר זה החור בתקציב המדינה, לא הנושא של המים.

משה גפני: על הנושא של המים הינה אפשר למצוא פתרונות איך חוסכים.

משה גפני: זה הכל.

משה גפני: אז אין בלבול.

משה גפני: תאמר את המצב ותאמר את זה בקצרה, בגלל שהדיון הזה של המצב של משק המים, הוא שייך לוועדת הכלכלה, הוא לא דיון של ועדת הכספים.

משה גפני: מה ששייך לוועדת הכספים זה התעריפים של המים.

משה גפני: זה הנכים, זה הצרכנים, זה כתוצאה מהמצב הזה, וכולנו מסכימים שמשק המים צריך להיות משק סגור.

משה גפני: אנחנו רק טוענים שהמדינה צריכה להיות חלק מהעניין.

משה גפני: לא רק הצרכנים והנכים.

משה גפני: בבקשה.

עודד פיקסלר: גבי ידבר רק על מצב המים, לא על כספים.

עודד פיקסלר: על כספים אני אדבר.

משה גפני: מאה אחוז, בבקשה.

גבי וינברגר: אני חוזר לעניין מאגרי המים, וכדאי שכולנו נדע, בארבע השנים האחרונות אנחנו נמצאים במרחב, כולנו שמענו את הצבעים – צבע אדום, צבע שחור.

גבי וינברגר: הצבע האדום אלה הקווים האדומים, קווי התפעול האדומים.

גבי וינברגר: הצבע השחור אלה אותם קווי מינימום ששם החלטנו שלא יורדים מהקווים הללו, מכל מיני סיבות, אם זה הידרולוגיות ואחרות.

גבי וינברגר: אנחנו היינו מאד מאד קרובים לאותו קו מינימום, לאותה רצפה.

גבי וינברגר: בנק המים היה ריק.

גבי וינברגר: בפברואר הוא היה ריק והאיום היה ממשי.

גבי וינברגר: עכשיו, בואו נעבור ברשותך, אנחנו אכן מתקרבים לשבועות, בהנחה שסיימנו את עונת הגשמים ואולי מישהו ישמע ו---

יעקב אדרי: נקווה שתתבדו עוד פעם.

גבי וינברגר: הלוואי.

גבי וינברגר: אני רוצה להציג את התמונה כפי שהיא נשקפת היום.

גבי וינברגר: שוב, זאת אומרת יש איזו שהיא מן אופוריה בציבור על פי תחושות ולא על פי עובדות.

גבי וינברגר: בואו נראה, בסך הכל כל האופוריה הזאת היא בקו שבין הכרמל לבין הכנרת וצפונה.

גבי וינברגר: למה הגענו?

גבי וינברגר: הגענו לממוצע.

גבי וינברגר: זה הכל.

גבי וינברגר: זה כל החגיגה הגדולה.

גבי וינברגר: ממוצע, ואולי טיפה מעל לזה.

גבי וינברגר: בואו נראה עכשיו מה קורה במרחב שמדרום לאזור הזה.

גבי וינברגר: אתם רואים, אנחנו הגענו למשהו כמו שני שלישים מהכמויות, שני שלישים.

גבי וינברגר: זאת אומרת שהרבה פחות מהממוצע.

גבי וינברגר: וכל הזמן, בואו לא נשכח מניין אתה בא ולאן אתה הולך.

גבי וינברגר: השנה ההידרולוגית מתחילה בנקודה אחת, מסתיימת בנקודה אחרת.

גבי וינברגר: אנחנו התחלנו את השנה ההידרולוגית במצב גרוע מאד והשאלה היא איך אנחנו מסיימים את השנה הזו.

גבי וינברגר: בעקבות הגשמים הללו, כפי שאורי גם ציין, התווספו מים שהיו מעבר לתחזיות.

גבי וינברגר: אכן משהו כמו 200 מיליון קוב לשלושה מאגרים של הכנרת, החוף וההר.

גבי וינברגר: ואז, אנחנו למעשה ----

משה גפני: רגע, שנייה, שאל חבר הכנסת פיניאן לגבי הכנרת.

משה גפני: אני רואה שכבר עברת לשקף הבא.

משה גפני: מה המצב בכנרת?

משה גפני: זה עלה באמת ב-?

עמיר גבעתי: לא, העליה היא , וכל ס"מ ---

משה גפני: רגע, מי אדוני, לפרוטוקול.

עמיר גבעתי: אני עובד אצל ד"ר וינברגר.

גבי וינברגר: ד"ר עמיר גבעתי.

משה גפני: ד"ר עמיר גבעתי, כן, מה המצב?

עמיר גבעתי: אני אומר לגבי הכנרת – העלייה הייתה , שזו בדיוק העלייה הממוצעת כל שנה.

ציון פיניאן: כמה זה כל ס"מ?

עמיר גבעתי: כל ס"מ זה מיליון קוב.

עמיר גבעתי: כל ס"מ בכנרת שווה ל-1.65 מיליון קוב.

משה גפני: וזה עלה ב-.

גבי וינברגר: זה הגרף של הכנרת.

ציון פיניאן: כלומר, זה עלה בערך ב-260 מיליון קוב?

יעקב אדרי: ציון, אפשר להתחיל לדוג דגים.

ציון פיניאן: אני רואה שיש מושטים, אז אני מבין.

ציון פיניאן: אסור לדוג.

משה גפני: אוקי.

גבי וינברגר: אז זו בעצם התמונה שאנחנו עומדים לסיים בה את השנה ההידרולוגית שאמורה להסתיים לקראת סוף ספטמבר השנה, דהיינו בעוד ארבעה חודשים.

גבי וינברגר: אנחנו בפירוש יכולים לספק את מה שנצטרך מאיתנו, ועדיין להישאר עם יתרות של קרוב ל-80 מלמ"ג, וזה מספרים, וועדת כספים, אני אציף אתכם במספרים.

גבי וינברגר: אבל, בואו רגע ---

מירי רגב: רגע, כמה יתרות?

מירי רגב: תסביר רגע, אם אתה רק יכול להסביר לנו את הסך הכל.

מירי רגב: אני מבינה לאט.

גבי וינברגר: מה שנדרש מאיתנו זה לספק 531 מלמ"ג, עבור המערכת הארצית לטובת מקורות.

גבי וינברגר: זה לא כולל את החיבורים האחרים לצרכנים ממקורות מים אחרים.

גבי וינברגר: בסך הכל מה שנדרש השנה זה 1.4 מיליארד.

מירי רגב: ויש לנו עוד עודף של 77 השנה?

יעקב אדרי: יותר.

גבי וינברגר: לא, לא, השנה אנחנו בעודף של 77, השנה הזו.

גבי וינברגר: עכשיו, שוב, בואו לא ניסחף.

גבי וינברגר: נראה את התמונה בהקשר הכולל.

גבי וינברגר: מה שאנחנו רואים כאן זו תמונת מצב של מה היו ההשתנויות באותו בנק מים מדי שנה, החל משנת 2004/5, ואנחנו כולנו יודעים שהייתה סדרה די עגומה של שנות בצורת.

גבי וינברגר: אתם יכולים לראות שבמהלך השנים הללו, זה סך הכל התמונה באגנים השונים מדי שנה.

גבי וינברגר: עד לפני שנתיים הינו בגירעון של כמיליארד קוב מים, חברי הכנסת הנכבדים.

גבי וינברגר: מיליארד קוב מים שנגרעו מבנק המים.

גבי וינברגר: מה קרה בשנתיים האחרונות, ולא רק בשנה האחרונה?

גבי וינברגר: בשנתיים האחרונות אנחנו רואים שלמרות התקופה הבאמת בלתי אפשרית מבחינת ארובות השמים, בכל זאת אנחנו הצלחנו להוסיף עוד 200 מיליון קוב מים.

יעקב אדרי: בגלל ההתפלות.

גבי וינברגר: לא קשור להתפלה.

משה גפני: זה לא קשור להתפלה.

עודד פיקסלר: זה עוד לפני ההתפלה הכל.

משה גפני: הוא צודק, ברור.

משה גפני: זה לא קשור להתפלה, אבל ההתפלה מאפשרת את המציאות הזאת שעם מה שיש לך פה יש לך חיסכון.

עודד פיקסלר: לכן מה שאמר אורי.

גבי וינברגר: זאת אומרת שבשנתיים האחרונות אנחנו רואים תחילה של מגמה ומגמה בהחלט מבורכת, שהיא צריכה לעלות ולהתפתח על אותו גרף, ובעזרת ה' אנחנו נוכל.

גבי וינברגר: עכשיו, בואו נראה באמת איך זה מתקשר לאמירה הקודמת שלי.

גבי וינברגר: אתם רואים כאן את החלק הזה של הגרף, שהוא מציין למעשה 4 שנים רצופות של מרחב שאנחנו נמצאים בו בין אדום לבין קו המינימום.

גבי וינברגר: אנחנו עדיין נמצאים פה, חברה', בואו לא נתבלבל.

גבי וינברגר: זאת אומרת אנחנו נמצאים באזור שהוא נמצא מתחת לקווים האדומים, וגם השנה הזו שעומדת להסתיים בספטמבר, אנחנו נסיים אותה במינוס.

גבי וינברגר: זאת אומר עדיין במינוס.

גבי וינברגר: קרוב לקו אדום, קרוב, אבל עדיין מתחת.

גבי וינברגר: זו התמונה שבעצם תסכם לנו את מצב המים, נכון לעכשיו בלי להיכנס לרזולוציות אחרות.

גבי וינברגר: אנחנו בסוף השנה ההידרולוגית הזאת נהיה עם 405 מיליון קוב מעל קווי המינימום, שזו בעצם אותה מנת הישרדות, אני אגדיר אותה ככה.

גבי וינברגר: נוכל לעבור את השנה הבאה.

מירי רגב: זה כולל ההתפלה?

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: לא כולל התפלה.

משה גפני: ההתפלה גורמת לכך שהמים האלה יחסכו.

גבי וינברגר: נכון.

גבי וינברגר: זו מנת ההישרדות.

משה גפני: טוב, ד"ר וינברגר, תמונת המצב ברורה.

גבי וינברגר: זו התמונה.

גבי וינברגר: אבל רגע, עוד עניין אחד שהוא חשוב במיוחד.

גבי וינברגר: אתם רואים כאן את העמודה הירוקה הזו, מינוס מיליארד וחצי קוב.

גבי וינברגר: זו הכמות שחסרה לנו לתפעול לא אופטימאלי, אבל רצוי איך שהוא של המאגרים.

גבי וינברגר: זאת אומרת הדרך ארוכה מאד.

גבי וינברגר: בנק המים חסר מיליארד וחצי קוב, נכון לעכשיו.

גבי וינברגר: ואם נוסיף לזה את 36 שזה משהו די מינורי בתמונה הכוללת, בסך הכל זה יוצא באמת מינוס מיליארד וחצי.

גבי וינברגר: וזו תמונת המצב נכון להיום של בנק המים.

משה גפני: תודה, תודה, אני מודה לך, תודה רבה.

משה גפני: עודד, בבקשה, לגבי התעריפים.

משה גפני: מה הולך לקרות?

משה גפני: זה מצב המים – הבנו.

משה גפני: לגבי התעריפים.

עודד פיקסלר: עכשיו לגבי נושא התעריפים.

עודד פיקסלר: רשות המים עובדת כמו שאתה אמרת במשק סגור.

עודד פיקסלר: רשות המים דרך אגב לא מקבלת אגורה לתקציבה מנושא תעריפי המים.

עודד פיקסלר: רשות המים קובעת את מחירי המים, את תעריפי המים, בהתאם לעלויות המים שמפוקחות על ידי רשות המים ובהתאם להסכמים קיימים, ויש הסכמים קיימים בין הממשלה ובין ציבורים שונים, שאנחנו צריכים לקחת אותם בחשבון.

עודד פיקסלר: אמר מקודם חבר הכנסת מקלב על חצי מיליארד שקל שהחקלאות מסובסדת בהם נכון להיום, זה נכון.

עודד פיקסלר: זה סדר גודל של כ-1 שקל במחיר המים, מחירי מקורות.

עודד פיקסלר: זה סדר הגודל.

שי חרמש: ישלמו את זה או במים או בעגבנייה, מה זה משנה?

עודד פיקסלר: זה לא שייך.

יצחק וקנין: החקלאות תמיד הייתה מסובסדת.

עודד פיקסלר: זה לא שייך.

עודד פיקסלר: עם כל הכבוד אני מדבר על עובדות.

יצחק וקנין: היא הייתה אפילו יותר מסובסדת מהיום.

עודד פיקסלר: אני מדבר על עובדות.

מירי רגב: הוא לוקח את הדיון למקום הלא נכון.

יצחק וקנין: ומה חשבת, שאם תעלה לחקלאי החקלאי לא יעלה את המחירים?

משה גפני: רק רגע עודד, שנייה, אני מבקש לא להשיב לחברי הכנסת.

משה גפני: מה בדיוק ההתנפלות הזאת?

יצחק וקנין: שום דבר.

משה גפני: הוא מספר שיש חצי מיליארד שקל סבסוד של החקלאות.

משה גפני: מישהו אמר שזה טוב או רע?

משה גפני: הוא מספר את העובדות וחשוב שנדע את העובדות, שי, עם כל הכבוד.

שי חרמש: רגע, סליחה, אני רק יכול להגיד שזה נכון.

משה גפני: אבל בשביל מה התערבת לפני שהוא אמר?

משה גפני: למה אתה עכשיו מדבר איתו?

משה גפני: אתה לא קיבלת רשות דיבור.

שי חרמש: לא, לא, אם למירי מותר, גם לי מותר.

משה גפני: לא.

שי חרמש: מ-1.4 מיליארד, כמה החקלאים לוקחים?

משה גפני: סליחה, שי.

שי חרמש: לא, אני כמו מירי רגב, תוציא אותי.

שי חרמש: אותי ואת מירי ביחד, תוציא אותנו.

יעקב אדרי: אני גם רוצה לצאת עם מירי, ואז יהיה לך דיון שקט לגמרי.

משה גפני: אני מציע שאתה תשאל את השאלות את מירי רגב והיא תענה לך.

חמד עמאר: תתחרו, תתחרו.

חמד עמאר: מעניין שאין תקשורת ויש כזה רעש.

חמד עמאר: איך היה אם היה תקשורת?

משה גפני: אמרת שחצי מיליארד שקל ---

עודד פיקסלר: בקיצור, תעריפי המים שנקבעו משקפים את העלויות ואת ההסכמים שקיימים.

משה גפני: אמרת חצי מיליארד שקל לחקלאות.

משה גפני: תמשיך הלאה, איזה עוד הסכמים יש?

עודד פיקסלר: לחקלאות ולתעשייה.

עודד פיקסלר: זה הסכם העיקרי שיש.

משה גפני: יש לכם הסכם לגבי הנכים, או משהו?

עודד פיקסלר: זה לא לנו.

משה גפני: אני שואל.

עודד פיקסלר: קודם כל זה הסכם של הממשלה.

משה גפני: יש הסכם של הממשלה?

עודד פיקסלר: לגבי הנכים יש החלטת ממשלה שבאה בעקבות וועדת ביין וועדת מנכ"לים שהוקמה לצורך זה, ונאמר שסיוע למגזרים, אם ירצו לתת, יהיה מתקציב המדינה.

עודד פיקסלר: זה מה שנאמר.

עודד פיקסלר: ולכן, רשות המים, לא אורי וגם לא אני, לא יכולנו לעשות דבר וחצי דבר בנושא הזה, בלי לקבל תקציב.

יעקב אדרי: אתם מחכים לסבסוד של המדינה.

עודד פיקסלר: אחרת, נניח שהיינו אומרים אוקי, אנחנו יכולים, ודרך אגב אי אפשר את זה לא לפי החלטת ממשלה ולא לפי החוק, היינו עושים את זה, היינו מעלים את ---

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: ולגבי התעריפים?

עודד פיקסלר: אותו דבר בדיוק.

משה גפני: לא, מה שאמר חבר הכנסת מקלב, עם משיכת השמיכה.

עודד פיקסלר: בעקבות אותה מסיבת עיתונאים של ראש הממשלה, אנחנו עיבדנו את ההצהרות שאנחנו היינו, גם אורי היה שותף להן בזמנו, והרחבנו את המדרגה התחתונה בקוב אחד נוסף, הורדנו את תעריפי הרשויות המקומיות לא רק לגינון, אלא גם לכל המוסדות של הרשויות המקומיות, הורדנו את זה לתעריף ממוצע בין נמוך לבין גבוה.

עודד פיקסלר: לגבי הציבור הביתי ---

משה גפני: רגע, ומאיפה הכסף מגיע?

עודד פיקסלר: מהעלאת התעריף הגבוה.

יוסי נשרי: אורי אמר שלא צריך.

משה גפני: לא, הוא לא אמר.

יוסי נשרי: הוא אמר.

משה גפני: הוא לא אמר.

יוסי נשרי: הוא אמר – אין צורך בתעריף השלישי.

יוסי נשרי: יש את זה מוקלט, למה אתה אומר לי לא אמר?

עודד פיקסלר: זה לא התעריף השלישי.

מירי רגב: הוא אומר פה שהוא אמר את זה.

חמד עמאר: הוא אמר כאזרח, כל אזרח יכול להגיד מה שהוא רוצה.

יעקב אדרי: אגב, גם אליכם, גם לשלטון המקומי יש לי טענות.

יעקב אדרי: פתרתם את הבעיה שלכם של הגינות והשארתם ---

יוסי נשרי: לא פתרנו כלום, אנחנו הגענו להסכמה, זה לא נכון.

יעקב אדרי: הציבור ישלם.

יעקב אדרי: חד וחלק.

משה גפני: יעקב, הבעיה שכל אחד רוצה להגיד כל מה שהוא רוצה.

משה גפני: זה בסדר גמור, אין בעיה.

משה גפני: אפשר גם להוציא הודעה לעיתונות.

משה גפני: יש בעיה שאנחנו כל הזמן עומדים בה.

משה גפני: יש תקציב סגור.

משה גפני: ברגע שירד תקציב מהתעריף הנמוך, יעלה בתעריף הגבוה.

משה גפני: מה יש פה לדבר?

משה גפני: מה זה משנה?

עודד פיקסלר: השמיכה היא אותה שמיכה.

משה גפני: השמיכה היא אותה שמיכה, התקציב הוא אותו תקציב, המדינה לא מסבסדת.

עודד פיקסלר: אבל התוצאה של זה, של העלאת התעריף, העלאת המדרגה התחתונה בקוב אחד נוסף היא שכל אזרח, חשבון המים שלו, ואני מדבר למגורים, עד 6 קוב, ירד, הצריכה הממוצעת של 6 קוב.

יעקב אדרי: ומעל 6 קוב?

עודד פיקסלר: יעלה.

מירי רגב: רק שנייה, אבל כמה מסובסד היום?

עודד פיקסלר: שום דבר לא מסובסד.

מירי רגב: הייתה מדרגה של 2.5 במחיר נמוך.

עודד פיקסלר: נכון.

מירי רגב: כשאנחנו יודעים שעל פי כל הנתונים, כולל נתוני האו"ם, בן אדם זקוק ל-4 קוב מים, לא ל-2.5 קוב.

מירי רגב: אמרנו, אתם הורדתם מה-4 שהיה במחיר הנמוך ל-2.5 ---

משה גפני: אז הם יעלו את זה ל-3.5.

מירי רגב: אז אתם העליתם את המדרגה הבסיסית בתשלום הנמוך ל-3.5.

קריאה: עדיין לא העלו.

קריאה: מתכוונים להעלות.

עודד פיקסלר: הוצאנו את זה לשימוע ציבורי.

מירי רגב: נו, בסדר, ו-?

עודד פיקסלר: וזה חזר נדמה לי כבר משימוע.

מירי רגב: ומה יהיה עם זה?

עודד פיקסלר: אז אמרתי.

משה גפני: הוא אמר שהמחיר ירד ומ-3.5 המחיר יעלה.

עודד פיקסלר: המחיר לצרכן שצורך עד 6 קוב – המחיר ירד.

מירי רגב: לכמה?

עודד פיקסלר: 6 קוב מעט מאד.

עודד פיקסלר: 5 קוב יותר.

מירי רגב: כמה בכסף?

עודד פיקסלר: אין לי פה את זה.

עודד פיקסלר: שנייה.

עודד פיקסלר: נמצא פה גלעד הוא יגיד.

מירי רגב: 20 אגורות, תשאל את האוצר מה זה אומר 20 אגרות.

עודד פיקסלר: גברת רגב, יגיד בדיוק גלעד.

עודד פיקסלר: גלעד, יש לך את המספרים?

גלעד פרננדס: שמי גלעד פרננדס, אני סמנכ"ל כלכלה ברשות המים.

גלעד פרננדס: התעריף בצריכה של עד 6 קוב, כמו שאמר עודד ירד.

גלעד פרננדס: כמובן שמי שצורך עד 3.5 קוב לנפש, שזו הירידה תהיה הכי גדולה אצלו ובין 11%.

גלעד פרננדס: ככל שהוא צורך 4, 4.5, 5, 6, אז אחוז הירידה שלו הולך ופוחת, עד שב-6 קוב לנפש הוא מתאזן לעומת המצב היום.

גלעד פרננדס: מעל 6 קוב לנפש מתחילים לשלם יותר, זה צרכנים שהם נקרא לזה מרובה צריכה, והתעריף עולה נניח עד ---

משה גפני: ומה עם הצריכה המשותפת, אתה הרי מוסיף לו את הקובים.

קריאה: שיתרגם את זה לשקלים.

משה גפני: זה 11% הוא אמר, 11%.

משה גפני: ירידה של 11%.

משה גפני: כמה התעריף?

משה גפני: כמה זה עולה היום?

גלעד פרננדס: בחשבון מים ממוצע ---

משה גפני: עד 3.5, כמה עולה קוב?

מגלי והבה: 8.86 ₪.

גלעד פרננדס: ...

גלעד פרננדס: וקוב נוסף ב-12.48 ₪.

עודד פיקסלר: כולל ביוב.

גלעד פרננדס: החשבון של משפחה שצורכת צריכה ממוצעת היום של 5 קוב לנפש, עומד בערך על 210 ₪.

גלעד פרננדס: החשבון הזה ירד בערך ב-3-4%.

מירי רגב: אני לא מבינה, תגידו לנו כמה יעלו הקובים.

משה גפני: אתם לא נותנים לדבר.

משה גפני: מירי, אני לא יכול לנהל את הישיבה ככה.

משה גפני: אתם רוצים שהוא יגיד ואתם כל הזמן עוצרים אותו באמצע.

משה גפני: כן, בבקשה.

משה גפני: ההוצאה הממוצעת אמרת.

גלעד פרננדס: ההוצאה הממוצעת כיום היא בערך 210 ₪ למשפחה.

גלעד פרננדס: ההוצאה הזאת תרד ב-3-4% שזה בערך 12-15 ₪, זה מה שירד.

גלעד פרננדס: ככל שהמשפחה יותר חסכנית היא תהנה מירידה יותר גבוהה.

גלעד פרננדס: גם היום היא לא משלמת 210 שקלים, היא משלמת נניח 180 או 170 ₪, וזה ירד להם ב-10%, ב-17-18 ₪.

גלעד פרננדס: ככל שמשפחה צורכת יותר, נניח סדר גודל של 10 קוב לנפש, יצאו לה חשבונות גבוהים של 400 ₪ בחודש, וההוצאה הזאת תעלה בעוד 5%.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: עכשיו, לגבי הצריכה המשותפת, שזה מעלה את הצריכה.

גלעד פרננדס: הצריכה המשותפת לא נספרת ב---

משה גפני: זאת אומרת אין לכם החלטה לגבי הצריכה המשותפת מה עושים עם זה?

גלעד פרננדס: יש את הוועדה שהוקמה.

משה גפני: איזו ועדה?

עודד פיקסלר: שנייה, אני ---

משה גפני: אוקי, תודה.

משה גפני: כן.

עודד פיקסלר: בעקבות התחקיר של כלבוטק החלטנו להקים ועדה מקצועית.

מירי רגב: לא בעקבות הכנסת, בעקבות כלבוטק.

משה גפני: הוצאת לי את המילים מהפה והתאפקתי לא להגיד את זה.

מירי רגב: רק שתדע, לא בעקבות הישיבות.

משה גפני: אני במהלך כל הדיון הזה, אני יודע שקרו כמה דברים בנושא של המים.

משה גפני: קרתה מסיבת העיתונאים של ראש הממשלה.

משה גפני: קרה תחקיר של כלבוטק.

משה גפני: קרו עוד כמה דברים שקרו במרחב הזה שנוגע למים, ויש דבר אחד שלא קרה – לא קרה דיונים של וועדת הכספים.

משה גפני: דרך אגב, הממשלה תקבל את זה חזרה.

משה גפני: כשהם יבואו עם כל מיני דברים, אני אומר להם שילכו לכלבוטק ולראש הממשלה.

משה גפני: ירגישו את זה מהר מאד.

משה גפני: אבל בבקשה, הלאה.

משה גפני: אם לא היית אומרת את זה, לא הייתי אומר.

משה גפני: אבל את כל הזמן מדברת.

משה גפני: בבקשה.

עודד פיקסלר: תחקיר של כלבוטק הציף נקודות.

מרינה סולודקין: משה, זה משהו אישי?

משה גפני: מה אישי?

מרינה סולודקין: עם מירי.

מירי רגב: ברור, אני עוברת ל---

משה גפני: עכשיו הגעת?

מירי רגב: אם הם מבטיחים לבחור באישה אני עוברת לסיעה שלהם.

משה גפני: מה קרה, יש לך בעיה בליכוד?

מירי רגב: לא.

קריאה: לא, היא מוגנת.

משה גפני: אין לה בעיה, אז הכל בסדר.

עודד פיקסלר: התחקיר של כלבוטק הציב בעיה של מדידה.

עודד פיקסלר: בעיה של מדידה ראינו את הבעיה הזאת כבעיה, ואנחנו ---

משה גפני: אתה זוכר שדיברנו על צריכה משותפת?

עודד פיקסלר: בוודאי.

משה גפני: לפני כלבוטק.

יעקב אדרי: כן, אגב, הבעיה הזאת לא חדשה.

יעקב אדרי: פשוט כלבוטק הביא אותה.

עודד פיקסלר: בוודאי, דיברנו.

ציון פיניאן: דרך אגב אחת הבעיות הקשות ביותר זה הנושא של צריכה משותפת.

ציון פיניאן: זו הצריכה שפגיעה בבנייה רוויה.

עודד פיקסלר: אבל בוא לא נשכח שאותה צריכה משותפת היא צריכה שמעבר לשעון, בין אם זה של הרשות המקומית ובין אם של התאגיד.

עודד פיקסלר: אסור לשכוח את הדבר הזה.

עודד פיקסלר: ודרך אגב, גם בחשמל יש לך את הצריכה של חדר המדרגות, הוא קיים.

קריאות: לא, לא, לא, לא.

עודד פיקסלר: הוא על ידי מונה נפרד.

משה גפני: לא, לא, לא.

משה גפני: אין בתעריפי החשמל ---

קריאה: אין אוויר בחשמל.

משה גפני: אין בצריכה משותפת, אין בנושא של החשמל שום קשר לעניין של הצריכה המשותפת לגבי העניין של המים שמגיעים לצרכנים.

משה גפני: בחשמל יש מונה חשמל, במים קורה משהו אחר לגמרי.

יעקב אדרי: והתעריף הוא קבוע בחשמל.

משה גפני: אני משפחה שאני שומע למה שאומרת רשות המים.

משה גפני: הם אומרים שהמצב של המים קשה, אנחנו מתקרבים לקו השחור, אני מורה לילדים שלי לא לבזבז מים ואנחנו מצטמצמים בעניין הזה, ואני הולך לקבל גם את ההנחה.

משה גפני: לפתע, אני מקבל חשבון שאני עובר את החיסכון שלי.

משה גפני: פתאום אני מקבל צריכת מים גבוהה מאד.

משה גפני: אני מסתכל בחשבון אני רואה צריכה משותפת, וזה נובע מכמה דברים.

משה גפני: זה נובע מזה שיש בעיה בשעונים הישנים של התאגידים.

משה גפני: זה קורה כתוצאה מהאוויר שנכנס שם כשהשעונים רצו.

משה גפני: אנחנו יודעים היום הכל.

משה גפני: הרי זה קורה בכל המדינה.

משה גפני: אני חסכתי.

משה גפני: אני צריך לשלם מחיר נמוך.

משה גפני: ואז שאלתי אתכם בפגישה – מה אתם הולכים לעשות עם הצריכה המשותפת?

משה גפני: אולי תחייבו את תאגידי המים לבדוק את זה?

משה גפני: הרי אנחנו רוצים לחסוך מים, זה הנושא המרכזי.

משה גפני: איך יכול לקרות דבר כזה?

משה גפני: לא נחסוך.

משה גפני: לא נעשה כלום.

משה גפני: המשפחה תחסוך והיא מקבלת.

משה גפני: אין לזה שום קשר לשום דבר אחר.

משה גפני: אז אתה אומר שלא בדקתם את זה.

משה גפני: בסדר, זו תשובה.

שמעון יאיר: אבל למה אתה סלחן אליהם כל כך?

משה גפני: בגלל שככה.

משה גפני: באמת, אני סלחן?

משה גפני: אני עם עצבים כבר חודש.

שמעון יאיר: נו, אבל צריך לעשות משהו.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: רבותיי, אי אפשר ככה.

שלמה נקווה: חשבו להחזיר כסף לאזרחים?

משה גפני: אני לא מאפשר את זה.

משה גפני: אתה אומר שלגבי הצריכה המשותפת לא היה דיון?

עודד פיקסלר: לא אמרתי את הדבר הזה.

משה גפני: מה אמרת?

עודד פיקסלר: אמרתי שהצריכה המשותפת, אני רואה אותה כבעיה.

עודד פיקסלר: היא בהחלט בעיה והיא בעיה שנוצרה ---

שמעון יאיר: ומהבעיה הזאת אתם חיים כבר הרבה שנים.

משה גפני: אני אפסיק את הדיון.

משה גפני: אני מבקש שהדיון יהיה, אתם תקבלו רשות דיבור.

שמעון יאיר: מתי?

שמעון יאיר: כבר שעה ורבע.

משה גפני: כן.

עודד פיקסלר: הצריכה המשותפת היא בעיה, בין אם זה בדיור ציבורי שנבנה לפני שנים רבות, וכנראה יש בו נזילות, ורצינו לעשות איזה שהוא פיילוט.

עודד פיקסלר: הוא יצטרך להיות במימון תקציבי של המדינה בבאר שבע, לבחון את הדבר הזה בתוך הדיור הציבורי.

עודד פיקסלר: יש בעיה שנקראת מבננים, למשל בעיר מודיעין.

עודד פיקסלר: בעיר מודיעין חיבור בניינים אחד עם השני וכתוצאה מכך השעון של כל המבננים האלה הוא שעון אחד, כאשר לדיירים יש שעון שונה.

עודד פיקסלר: בעיה קשה שחלק ממנה דרך אגב נגרם כנראה על ידי המדינה.

עודד פיקסלר: על ידי אישורים שהמדינה נתנה.

עודד פיקסלר: על ידי אישורים שהרשויות המקומיות נתנו.

עודד פיקסלר: זה דברים שצריכים להיבחן.

עודד פיקסלר: אנחנו נבחן אותם.

עודד פיקסלר: אין לי ספק שפתרון של זה יהיה צריך להיות פתרון תקציבי כדי לפתור את הבעיה.

משה גפני: אוקי, טוב.

עודד פיקסלר: שנייה, שנייה.

עודד פיקסלר: אני חושב שחנה, היועצת המשפטית שלנו רוצה להגיד כמה מילים על צריכה משותפת.

משה גפני: בסדר, בבקשה, אם אפשר בקצרה, לגבי הצריכה המשותפת.

חנה פרנקל: בקצרה, מעבר לירושה הכאובה שקיבלנו בדיור הציבורי ובאמת צריכים פה פתרון מערכתי, גם של החברות המשכנות, גם של משרד השיכון ---

מרינה סולודקין: אנחנו עמוסים בתלונות עם הדיור הציבורי.

משה גפני: מרינה, מרינה.

חנה פרנקל: אבל זאת בעיה, מה שחשוב להגיד, זאת בעיה תשתיתית עמוקה, שהתאגידים ירשו מהרשויות המקומיות או ממשרד השיכון ואנחנו פועלים בעניין.

יעקב אדרי: כולם מאשימים את כולם.

קריאה: אבל מה אשמים האנשים?

חנה פרנקל: אבל מעבר לזה, מה שמועצת הרשות יכולה לעשות במסגרת הכלים שלה, אנחנו עובדים עכשיו על אמות מידה לשירות.

חנה פרנקל: בחלק הזה, אנחנו גם הפצנו את זה לשימוע, חוזר גם לציבור הרחב וגם לצרכנים, ואנחנו בקשר עם מועצות הצרכנים.

חנה פרנקל: במסגרת הזאת אנחנו מנסים לתת כמה פתרונות נקודתיים אבל מאד כואבים של הצריכה המשותפת.

חנה פרנקל: במקרה למשל שיש פערים בין סך המדידה במונים הביתיים מול המונה המשותף, ואם המונה המשותף יותר נמוך אז אנחנו נזכה חזרה את הצרכנים הביתיים, מה שלא היה עכשיו.

חנה פרנקל: דבר נוסף, אם אנחנו רואים חריגה משמעותית ביחס לחודשים של צריכה ממוצעת בעבר, ואם החריגה הזאת מחייבת ---

ציון פיניאן: מתי זה יקרה?

חנה פרנקל: עכשיו מיידית, זה באמות המידה, אנחנו מניחים שזה עניין של חודש חודשיים שהם יאושרו סופית, אחרי שנקבל את כל ההערות מהציבור.

חנה פרנקל: הרעיון הוא, אם יש צריכה חריגה שלא ניתן להסביר וזה לא עניין של דליפה, אנחנו מחפשים איזו שהיא, קודם כל חובה על התאגיד להתחקות ולבדוק היטב מה הסיבה לכך, ואם לא – אנחנו נזכה את הצרכן, אם זו צריכה חריגה לכל הדעות, שלא נמצא לה סיבה.

חנה פרנקל: זה מה שאנחנו יכולים לעשות בצריכה המשותפת.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני רק מקבל את הדברים שלכם, אני מאד שמח עליהם.

משה גפני: אני בשבילכם אוויר, וככה אני אתייחס אליכם, אותו דבר.

משה גפני: אנחנו ישבנו על העניין הזה.

משה גפני: אמרנו שצריכה משותפת, הרי צריכה משותפת זה דבר חדש.

משה גפני: זה הרי, דובר שלפחות זה יהיה בממוצע.

משה גפני: פשוט לא מדברים על זה.

משה גפני: אני אתייחס לעניין של המים כמו אוויר.

משה גפני: בבקשה, ארגוני הנכים.

משה גפני: דורון יהודה, בבקשה.

דורון יהודה: אנחנו נמצאים במצב מאד מאד קשה.

דורון יהודה: מצב שהמדינה מכניסה בנושא של המים הרבה הרבה כסף לאוצר.

דורון יהודה: אם אנחנו משלמים על המים גם מע"מ, ברור שיש הכנסה למדינה.

דורון יהודה: וכל אחד מאיתנו שמשלם על כל קוב, משלם גם את המע"מ.

דורון יהודה: אז יש הכנסות למדינה ויש תמריץ שאולי כן לבוא וללכת לפי זה ולהעלות את התעריפים ואתה משלם לפי התעריף גם את הסכום.

דורון יהודה: עכשיו, אנחנו ציבור הנכים, יש לנו קושי.

דורון יהודה: הקושי שלנו הוא המגבלות שלנו, הכאבים שלנון, הבעיות הרפואיות שלנו.

דורון יהודה: דיברנו על זה עשרות פעמים.

דורון יהודה: כדי להרגיע את הכאב וכדי לעשות פעולות, כדי לשמור על הכושר הגופני, אנחנו צריכים להתעסק עם הרבה מים.

דורון יהודה: הידרותרפיה, לעשות אמבטיות חמות, לעשות הרבה הרבה שימוש במים.

דורון יהודה: ואני לא רואה שמישהו לקח את זה בחשבון, את הנושא של הוצאת המים לנכים, ואם הייתי אומר שאם אנחנו כל הנכים היינו בבתי חולים, היינו פטורים מהמים שם.

דורון יהודה: כי שם יש פטור.

דורון יהודה: אבל היות ואנחנו הולכים לבית ולא תופסים מיטות בבתי חולים, אלא תופסים את המיטות בבית ועושים את אותם דברים שהיו צריכים לעשות איתנו בבתי חולים ובקופת חולים, במקומות הציבוריים ששם לא משלמים, ואתם לא לוקחים את זה בחשבון.

דורון יהודה: אתם לא לוקחים בחשבון.

דורון יהודה: ועכשיו אני בא להגיד משהו שהוא מאד חשוב.

דורון יהודה: הנושא של מים אצלנו הוא משתנה מקבוצה לקבוצה.

דורון יהודה: כאשר אני מדבר על נכים שיש להם בעיות מוטוריות ובעיות בכלל, אז אני מחלק אותם לשניים.

דורון יהודה: יש נכים שהם צורכי מים ואני הייתי אומר שצריך לתת להם לפחות כמו שהיה בבצורת, 20 קוב, כי זה צורך, זה לא עניין שאם אתה רוצה או שהוא מבזבז.

דורון יהודה: הוא צריך את זה.

דורון יהודה: מה קורה היום לאותם נכים?

דורון יהודה: הם היום לא משלמים לתאגיד.

דורון יהודה: ומה עושה התאגיד?

דורון יהודה: שולח עיקולים ועושה להם צרות ויש מערבולת של נכים שפונים אלינו, ואנחנו לא יודעים מה לעשות עם זה.

דורון יהודה: וישבתי עם אורי ועם כל הצוות, ודיברנו והעלינו את הנקודות, והובטח לנו שתהיה התייחסות לנושא שלנו, ושום דבר לא קרה.

דורון יהודה: ואני מדבר אתכם על חובות של נכים שמגיעים היום למאות שקלים.

דורון יהודה: ויש תלונות שהגיעו גם אליכם, חברי הכנסת בנושא.

דורון יהודה: אלפי שקלים.

דורון יהודה: ואני אומר, לא יכול להיות מצב שמישהו לא ישמע את הצעקה שלנו ויבין שאצלנו המים זה חלק מצורך בריאות, כמו בבתי חולים שאני הייתי צריך.

דורון יהודה: עכשיו, אני רוצה לחלק את זה לשתי קבוצות.

דורון יהודה: קבוצה אחת, יש לנו קבוצה מעבר, מהאחוזים הנמוכים עד ל-100, הם צורכים בערך 20 קוב.

דורון יהודה: זה מה שאנחנו מבקשים לתת.

דורון יהודה: לנכים שדרגת נכותם, שימו לב מה אני אומר – 175%, יש קבוצה כזאת, שהיא צריכה הרבה יותר מים, הייתי מבקש להוציא אותם מהמסגרת.

דורון יהודה: לא להכיל עליהם קנסות או טבלה כזאת או אחרת.

דורון יהודה: כי הצורך שלהם במים משתנה מאחד לשני.

שלמה נקווה: ואין שם מאות אלפים.

דורון יהודה: וזאת קבוצה מאד קטנה, אבל צריך לתת לה תשובה.

דורון יהודה: אי אפשר להשאיר.

דורון יהודה: אתם ראיתם אותם בכנס לפני שבוע במליאה.

דורון יהודה: נכים מונשמים, נכים עם צינורות, נכים שעושים צרכים, נכים שעושים את כל הדברים שלא נעים להגיד לכם אותם פה.

דורון יהודה: אז מישהו לא חושב על הדברים האלה?

דורון יהודה: מישהו חושב שמים זה לא צורך?

דורון יהודה: זה חלק מהחיים של אותם אנשים וצריך לתת להם את זה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אבנר, בבקשה.

משה גפני: מי נמצא פה ממשרד האוצר?

משה גפני: אני כבר נותן לחברי הכנסת.

שמעון יאיר: סליחה, רק שאלה הרב גפני, הדלק בנפרד?

משה גפני: לא, לא, לא, יחד.

שמעון יאיר: יחד?

שמעון יאיר: אז גם על הדלק אנחנו רוצים לדבר.

יהודה דורון: אז אם ככה אני רוצה להמשיך.

משה גפני: תן לחברים, בסדר.

יהודה דורון: לא, הם מסכימים שאני אמשיך.

יהודה דורון: מ-1999 הסולר והדלק היו נמוכים מאד, בייחוד בסולר.

קריאה: לא, סליחה, לא סולר.

קריאה: דלק.

יהודה דורון: אני אמרתי דלק.

משה גפני: בסדר, דלק.

יהודה דורון: דלק וסולר.

יהודה דורון: הדלק והסולר היו מאד נמוכים, העלו את הנכים והייתה לנו טבלה.

יהודה דורון: הטבלה אומרת בביטוח לאומי, שיש לנו אחזקת רכב על הנושא של הדלק.

יהודה דורון: אני מתכוון על מרכיב הדלק בלבד זה .

יהודה דורון: מה קרה לאחרונה?

יהודה דורון: עם כל עליות הדלק, הגענו היום למצב שנכה, במקום לנסוע , יכול לנסוע עם אותו מרכיב רק .

יהודה דורון: ישבנו ודיברו עם הביטוח הלאומי, אמרנו איך זה יכול להיות, זה בניגוד להסכם.

יהודה דורון: עכשיו, מה קרה?

יהודה דורון: לא מעלים את הסולר, לא מעלים את הדלק, את הבנזין ונוצר מצב שנכים לא יכולים לתפקד, לא לנסוע, לא לעשות.

יהודה דורון: מה שקורה זה מצב שלא יכול להיות.

יהודה דורון: אני אתן לכם דוגמא רק להבין.

יהודה דורון: הסולר היה פחות מ-1 שקל, נתנו לנו את המכוניות הגדולות האלה.

יהודה דורון: יכולנו למלא אולי שבעה, שמונה טנקי דלק, היום אנחנו ממלאים טנק אחד.

יהודה דורון: זאת אומרת, מישהו רוצה שאני היום אסע עם האוטו שלי, ואני אסע איתו עם טנק דלק אחד ואני אעצור את האוטו ואני אשים אותו בבית.

יהודה דורון: ואחר כך מה באים וטוענים במערכת?

יהודה דורון: הנכים בכלל לא נוסעים.

יהודה דורון: איך הוא ייסע – אם אתה לא נותן לו את הכלים לנסוע?

יהודה דורון: אתה לא נותן לו את הכלים.

יהודה דורון: זאת אומרת, חייב להיות עדכון.

משה גפני: מה עונים לכם בביטוח הלאומי?

יהודה דורון: בביטוח הלאומי אנחנו יושבים והם מנסים למרוח ולהגיד לנו אתם צודקים, לא, אנחנו הולכים לפי 400.

יהודה דורון: למרות שבהסכם מדובר על 1,200 אנחנו דורשים שהועדה תעשה את הכל על מנת להחזיר את הקילומטרז' ל-1,200, כפי שמופיע בהסכם.

משה גפני: אוקי, תודה.

משה גפני: אם אפשר אבנר ממש בקצרה.

אבנר עורקבי: אני רק רוצה להגיד לך שמבחינת הדלק קיצצו לנו ברגליים בצורה יוצאת מגדר הרגיל.

אבנר עורקבי: יש הרבה נכים שמוותרים על טיפולים רפואיים כתוצאה מזה.

אבנר עורקבי: בן אדם צריך להחליט – אם אני הולך לטיפול רפואי או הולך לפה.

אבנר עורקבי: ואפילו היום, אני אפילו חושב, רמת הנסיעות שלי התחילה לרדת באופן דרסטי, כי אני צריך לחשוב איך אני הולך להוציא את הדלק, לאן אני מוציא את הדלק?

אבנר עורקבי: אני אפילו בעצמי התחלתי להוריד לעצמי בנסיעות.

משה גפני: תודה.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: אם אפשר משפט.

ישי קייזר: כן, ישי קייזר ממשרד הרווחה.

ישי קייזר: אני רק רוצה לומר---

משה גפני: זה לא אתה.

משה בר: שמי משה בר ואני רוצה כמה דברים.

משה בר: דבר ראשון הבאתי פה מסמכים שכל חודשיים מכפילים לנו את הסכום של המים.

משה בר: יש לי פה מסמכים שתראו.

משה בר: יש לי פה גם קלטת של כלבוטק של שתי הסדרות, שכל אחד מכם יכול לראות את זה ולראות את הרמאות שהולכת בתאגידי המים.

משה גפני: אין צורך.

משה גפני: אני צריך את הטלוויזיה בשביל לדעת את זה?

משה בר: את הרמאות שהולכת בתאגידי המים, יש את מכון התקנים וכל הדברים.

משה בר: את כל הדברים שנעשים, ולמה אנחנו צריכים?

משה בר: אומרים לי קודם כל תשלם ואחר כך נתחשבן איתך.

משה בר: בשביל לשלם אני צריך לקבל רישיון מכם ללכת ולגנוב, שאני אוכל לשלם.

משה בר: בצורה רגילה אף אחד מאיתנו לא יכול לעמוד בתשלומים האלה.

משה בר: ואם לא, אנחנו נהפכים להיות גם לעבריינים אם אנחנו לא משלמים.

משה בר: אחד מהדברים צריך להגיע לפתרון.

משה בר: זה בנושא המים.

משה בר: עכשיו, בנושא הדלק שבו דיברו, אני העליתי את זה בוועדה הקודמת, וביקשת ואני ממש מודה לך שזה נעשה כה מהר הנושא הזה.

משה בר: הם פשוט מאד עושים איתנו ממש אפליות.

משה בר: למשאיות נותנים, למפעלים נותנים, לכולם.

משה בר: לנכים – אנחנו לא קיימים בכלל.

משה גפני: מה איכפת להם מהנכים?

שלמה נקווה: אדוני יושב הראש, לפני שאתה מעביר את רשות הדיבור למישהו אחר, אני רוצה להגיד לך – כיושב ראש ארגון של עשרות אלפי נכים, אם לא יתייחסו לנושא המים, לנכים בנושא המים, אני אורה להם לא לשלם את החוב למים ואנחנו יוצאים למרד מול מדינת ישראל.

שלמה נקווה: זה החיים שלנו, זה לא האקסטרות ולא המותרות.

שלמה נקווה: זה החיים שלנו.

שלמה נקווה: והנה, אני הודעתי את זה פה.

משה גפני: מאה אחוז, טוב, תודה.

משה גפני: כן.

קובי כהן: קובי כהן, יו"ר ארגון הפעולה של הנכים.

קובי כהן: אדוני יושב הראש, אתה התייחסת למשק הכספי הסגור של נושא המים, והנה אני שומע מהאנשים כאן שדיברו על הנושא של התאגידים, יש את הנושא של המע"מ.

קובי כהן: אנחנו בעצם משלמים כספים מתוך החשבונות שלנו, ומוציאים אותם כתשלומי מע"מ.

קובי כהן: האם הכספים האלה חוזרים לתוך המשק הסגור של המים?

מירי רגב: ברור שלא.

משה גפני: מאה אחוז, תודה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: משרד הרווחה, כן.

ישי קייזר: ישי קייזר ממשרד הרווחה.

ישי קייזר: אני רק רוצה להביא שני נתונים שסך הכל ציבור הנכים ההכנסה שלו מעבודה היא יותר נמוכה מהממוצע בצורה משמעותית משאר הציבור.

שמעון יאיר: אם יש עבודה בכלל.

ישי קייזר: יש הרבה יותר אנשים שהם מובטלים, אחוז האבטלה הוא הרבה יותר גבוה, וההוצאות, לפחות בסעיף הרפואי, הן יותר גבוהות מהממוצע.

משה גפני: מה אתה רוצה להגיד בזה?

ישי קייזר: אני רוצה להגיד שאנחנו, משרד הרווחה מבקש גם כן את הנושא הזה של ההתחשבות בציבור הנכים, כי באמת זה ציבור שמבחינה כלכלית הוא הכי חלש.

משה גפני: הבנתי, תודה רבה.

משה גפני: השלטון המקומי, נשרי.

יוסי נשרי: טוב, ברשותך אדוני יושב הראש, אני ---

משה גפני: אחרי זה חברי הכנסת.

מגלי והבה: לא, אולי תעשה משהו הפוך, שהם ינהלו את הישיבה ואנחנו נבוא אחר כך.

משה גפני: אתה לא רוצה לשמוע אותם?

מגלי והבה: לא, אני רוצה לשמוע אותם.

מגלי והבה: אנחנו שמענו את המומחים.

מגלי והבה: אין לנו ויכוח עם כל החברים שנמצאים פה.

מגלי והבה: הויכוח שלנו הוא עם אותם אנשים שהיו פה לפני העלאת מחירי המים, אחרי העלאת מחירי המים, וכל מה שעשו ומס הבצורת, וכל הנושאים האלה ועכשיו אנחנו נצטרך לרוץ למליאה ב-11:00, לא נספיק להגיד להם את הדברים, ואז חברי הכנסת הם אלא שצריכים להשפיע.

מגלי והבה: אבל אני לא מתפלא, דרך אגב.

מגלי והבה: הרי ועדות הכנסות מוכיחות כל יום, עוד יום שעובר, שאנחנו רק עוד מטלה.

משה גפני: אני לא חושב כך.

מגלי והבה: אנחנו לא מצליחים לעשות כלום, זה הכל.

משה גפני: בבקשה, מר נשרי.

יוסי נשרי: טוב, ברשותך אדוני יושב הראש, יצא לי לא פעם לשבת פה בוועדת הזאת וגם בוועדות אחרות ולדבר על הנושא של מחירי המים ותאגידי המים.

יוסי נשרי: כפי שאתה יודע, ראש הממשלה לפני מספר חודשים הנחה את משרד האוצר ואת אודי ניסן שיושב בראשו עם וועדה עם השלטון המקומי.

יוסי נשרי: הועדה הזאת עוד לא סיימה את עבודתה.

יוסי נשרי: יש איזה שהם עקרונות שאנחנו רוצים לקדם אותם בנושא של התאגידים, אבל בנושא של המים, הנושא חזר לשולחנו של ראש הממשלה.

יוסי נשרי: ראש הממשלה הנחה את , מנכ"לו לטפל בנושא הזה.

יוסי נשרי: הייתה פגישה אצלו בלשכה עם רשות המים, עם השלטון המקומי.

יוסי נשרי: המנכ"ל הנחה את אלעד ואת אמנון נוייבך---

משה גפני: בסדר, לא חשוב, נו.

יוסי נשרי: לא, זה חשוב, כי ועדה אחת שכחת.

יוסי נשרי: הוועדה הזאת של המנכ"ל הייתה צריכה להתכנס בחזרה ולקבוע מה יהיו מחירי המים לצרכן בסופו של יום.

משה גפני: כן, אני יודע, נו.

יוסי נשרי: אבל, איפה הצעקה שלנו?

יוסי נשרי: ישבת פה לפני כולנו והחלטתם אתם – תחזירו את זה לכנסת לנהל את תעריפי מחירי המים.

יוסי נשרי: עד שלא תעשה את זה לא יקרה כלום במדינה.

משה גפני: מאה אחוז.

יוסי נשרי: ויש חשיבות גדולה לנושא.

יוסי נשרי: עכשיו ברשותך אני רוצה להתייחס למה שאמר פרופסור שני, ושמעתי אותו בקשב רב ולא רק פה.

משה גפני: אבל אין לך הרבה זמן.

יוסי נשרי: 20 שניות.

יוסי נשרי: הוא אמר בצורה חד משמעית, אפשר להשקות גינות, אז קודם כל הוא יקיר של הירוקים, כי אפשר להשקות את הגינות בחזרה.

יוסי נשרי: דבר נוסף הוא אמר – אין צורך להעלות לתעריף השלישי, לפעימה השלישית אין צורך להעלות אותה.

יוסי נשרי: זאת אומרת שמחיר המים לא צריך לעלות לפעימה השלישית, יש צורך להעלות מ-2.5 לפחות ל-4.5 קוב, ואם לא תחזיר את זה לשולחן הזה ותקבל החלטה אמיצה למרות שהממשלה מתנגדת, לא יהיה כלום ואנחנו נחזור לפה, ונשמע את הנכים ונשמע את המסכנים ונשמע את כולם.

משה גפני: מאה אחוז.

מירי רגב: ונבזבז את הזמן.

משה גפני: מירי, מירי.

יוסי נשרי: דבר אחרון, ילד ששותה היום, למרות כל המחירים שהם עשו פה, ילד ששותה כוס מים בבית, זה יותר זול מאשר הוא בא לבית הספר.

יוסי נשרי: זה נראה לך הגיוני?

משה גפני: תודה.

משה גפני: חבר הכנסת יצחק וקנין.

מגלי והבה: אתה יכול להגיד את הרשימה, אדוני?

משה גפני: כן, אחריו אתה ואחריך חמד עמאר, והאחרונה מבין אלה שנרשמו – מרינה סולודקין.

משה גפני: ולאחר מכן אני רוצה לדעת ממשרד האוצר, מה ההתייחסות לגבי תעריפי המים והנכים על המים והדלק.

משה גפני: איפה הגברת?

משה גפני: אחרי זה תשבי ליד השולחן.

משה גפני: את רכזת מים?

עדי חכמון: אני רפרנטית.

יהודה דורון: יש רפרנט למים, אבל איפה הרפרנט לדלק?

משה גפני: הכל יהיה בסדר, תאמינו לי.

שמעון יאיר: הבטחת החלטה, הרב גפני.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: כן, בבקשה.

יצחק וקנין: אתה יודע מתי הייתי אומר שהדיון הוא רציני?

יצחק וקנין: אני אומר את זה לרשות המים.

יצחק וקנין: אני זוכר כשחוקקנו את החוק הזה בועדת הכלכלה, אני הייתי המתנגד היחידי לחוק.

יצחק וקנין: כרגיל, יש לי איזה אינטואיציה מה הולך להיות.

יצחק וקנין: וראשי השלטון המקומי ישנו על הקו, אני לא רוצה להגיד איפה הם ישנו.

יצחק וקנין: הם לא הבינו מה הולך לקרות פה.

יצחק וקנין: זה היה בועדת הכלכלה, אני זוכר מה שאמרתי גם אז.

יצחק וקנין: עכשיו, אני אגיד לכם משהו, אני מבקש שהם יביאו לנו את התעריף פה כמו שהם עשו לנו מצגת, ואתם תראו פה איך הרשות פועלת.

יצחק וקנין: אם הם יציגו לפניכם מצגת, מה זה אומר מעל מספר הקובים, אתם תראו שהם כבר בנו את התחשיב שלהם בצורה כזאת.

יצחק וקנין: הם יודעים בדיוק מה הצריכה הממוצעת, כמה אנשים צורכים, הכל.

יצחק וקנין: זאת אומרת הם יודעים מה הם הולכים להכניס כסף לתוך התעריף החדש שלהם.

יצחק וקנין: אין שום, זה נראה אולי איזה דבר תמים, אנחנו מורידים תעריף, מגדילים תעריף עד למספר קובים.

יצחק וקנין: זה הכל מתוכנן לקחת יותר כסף מאזרחי מדינת ישראל.

יצחק וקנין: אין שום דבר אחר רבותיי.

יצחק וקנין: אני אומר לכם את זה באחריות, אם לא אני מוכן לשים את המפתחות שלי, לא להיות חבר כנסת.

יצחק וקנין: תביאו את התעריף לפה, ממוצע עיר עיר.

יצחק וקנין: תשימו לנו פה ואתם תראו מה שאתם עושים.

יצחק וקנין: אתם הולכים פה על דבר אחד בלבד, לקחת יותר כסף מאזרחי המדינה.

שמעון יאיר: לתת פחות מים ולקחת יותר כסף.

יצחק וקנין: אין פה חיסכון של מים, אין פה כלום.

יצחק וקנין: זה הכל סיפורי סבתות.

שמעון יאיר: נכון.

יצחק וקנין: אם התעריף לא יחזור לפה, אני מודיע לך, אני אצביע נגד כל דבר שאתם תביאו בנושא המים.

יצחק וקנין: אני הראשון, וכשאני אומר – אני הולך עם זה עד הסוף.

יצחק וקנין: לא מעניין אותי משמעת קואליציונית, לא מעניין אותי כלום.

יצחק וקנין: אין פה שום דבר אמיתי.

יצחק וקנין: מה שנעשה לנו פה זה עבודה בעיניים.

יצחק וקנין: הם יודעים להביא לנו לפה את כל הדיאגראמות ---

מירי רגב: הוא יושב פה ...

יצחק וקנין: סליחה מירי, לא הפרעתי לך.

יצחק וקנין: רבותיי, הם יודעים להביא את כל הדיאגראמות.

יצחק וקנין: יש להם הכל צבעוני מא' עד תו.

יצחק וקנין: תביאו לנו דיאגראמה אחת כמה זה הצריכה בהתאם למה שאתם רוצים עכשיו לשנות בתעריפים.

יצחק וקנין: למה אתם חושבים שזה ככה?

יצחק וקנין: על פי מה אתם עושים את הדבר הזה?

יצחק וקנין: אתם לא המומחים הכי גדולים.

יצחק וקנין: זה נראה אולי, יש פה איזה בדחילו ורחימו, רשות המים.

מירי רגב: באחוזים הם מדברים.

משה גפני: מירי! הוא מדבר עכשיו.

יצחק וקנין: רבותיי אין שום חיסכון.

יצחק וקנין: אין שום חיסכון בשום דבר.

יצחק וקנין: יש פה רק דבר אחד - לקחת כסף מאזרחי מדינת ישראל, כמה שיותר.

יצחק וקנין: זה התפקיד של האוצר, זה התפקיד של כל אותם חברה'.

יצחק וקנין: ואני אומר לכם, אתם יודעים מה?

יצחק וקנין: אני הוותיק פה מבין חברי הכנסת.

יצחק וקנין: אולי אני ומשה הכי ותיקים פה.

יצחק וקנין: אני זוכר את הדיונים בוועדת כספים על העלאת מחירי המים.

יצחק וקנין: אני זוכר את הדיונים, רבותיי.

יצחק וקנין: איך אנחנו היינו צועקים וזועקים והיינו אומרים - עד כאן, לא יהיה! ולא המחירים של היום, רבותיי, לא התעריפים של היום.

יצחק וקנין: איפה התעריפים בכלל?

יצחק וקנין: איפה אנחנו ואיפה התעריפים?

יצחק וקנין: הדבר שהתייקר ב-3-4 שנים האחרונות הכי הרבה זה המים במדינת ישראל.

משה גפני: תודה.

שמעון יאיר: חזק וברוך.

חבר הכנסת מגלי והבה ואחריו חבר הכנסת חמד עמאר.

יוסי נשרי: שכחתי רק מילה אחת להגיד.

משה גפני: לא, לא, שנייה.

משה גפני: אני אתן לך, קודם חברי הכנסת.

משה גפני: הם יושבים פה בסבלנות ומקשיבים.

משה גפני: בבקשה, מגלי.

מגלי והבה: אדוני יושב הראש, אני שומע מה שאומר חברי וקנין, ואני רוצה להגיד לך, ישבנו כאן בוועדה כשבאו ואיימו עלינו שהולכת להיות שנת בצורת ובאו עם מס הבצורת.

מגלי והבה: לאחר מכן הרדימו את כל המערכת והביאו לנו את העלאת מחירי המים, שהגיעה לפעימה אחת ושנייה, שסך הכל 45% העלו את מחירי המים.

מגלי והבה: ואני רוצה להגיד לכם שוקנין לא אומר את הדברים סתם, מבחינת זה שמשתמשים בנו, באזרחים, בנכים, בכל מי שחי במדינה הזאת, כגרדום לאסוף מסים לקופת המדינה הזאת.

מגלי והבה: ולכסות, מנסים לכסות את ההוצאות להתפלה מהאזרחים הפשוטים.

מגלי והבה: מאזרחים שאין להם מאיפה להתפרנס.

מגלי והבה: ומה כואב לי כאן?

מגלי והבה: הממשלה זו המדיניות שלה.

מגלי והבה: כואב לי שאנחנו, חברי הכנסת, מדברים גדולה ועושים את הכל, ואני מבין מה שאתה אומר.

מגלי והבה: הרי הגלגל מתהפך.

מגלי והבה: פעם אנחנו בקואליציה, פעם אתם.

מגלי והבה: גם אנחנו חוטאים.

מגלי והבה: שאנחנו היום רואים ---

משה גפני: אתם לא חוטאים, אתם הוצאתם את זה מהסמכות שלנו.

משה גפני: עשיתם את הדבר הכי גרוע.

מגלי והבה: כן, אוקי, אני אומר לך.

משה גפני: אני אגב על הפעימות נלחמתי איתם.

משה גפני: הרי בהתחלה היה מדובר להעלות בבאת אחת 50%.

משה גפני: אני נלחמתי על הפעימות, לכן זה נעשה בפעימות.

משה גפני: ביטלתי את ה-5% הנוספים, שרשות המים כועסת עלי.

משה גפני: אני עושה מה שאני יכול.

משה גפני: אני אין לי, אתם הוצאתם את זה מהידיים שלי.

מגלי והבה: כשאני רואה את התמונה הכוללת, אנחנו הפכנו להיות כחותמת גומי בנושא הזה של העלאת מחירי המים ובעוד דברים אחרים.

משה גפני: את תעריפי המים הם לא העבירו אלינו.

מגלי והבה: אם הדיון הזה בסופו של דבר יחזיר אותנו למצב שמחיר המים יישאר, אז מה הועילו חכמים?

מגלי והבה: 8.68 אגורות למטר מעוקב, ואם אתה עובר את ה-, אז אתה הופך ל-12.40 ₪.

מגלי והבה: שלא לדבר על אנשים שלא משלמים והריביות מתחילות לעלות.

מגלי והבה: עם משכורת, פחות מהמינימום של 5,000 ₪, איך אתם רוצים?

מגלי והבה: זה לא משכורות רעב, זה פקידי ממשלה, ואנחנו מדברים על 750,000 עובדי ציבור שלא יכולים לגמור את החודש.

מגלי והבה: לאן אנחנו רוצים להגיע?

מגלי והבה: ואם אנחנו בסופו של דבר באנו לעשות את הדיון הזה בשביל להגיד שהשנה לא הייתה שחונה, ואני גר דרך אגב ביישוב, אני לא מבין אותם, שהממוצע אצלנו בשנה הוא מעוקב.

מגלי והבה: היישוב הכי גבוה, בית ג'אן, למעלה.

מגלי והבה: השנה היה לנו הממוצע במים.

מגלי והבה: זאת אומרת, אם האנשים הופכים לעשות צריכת מים פרטית, לאגור את המים שלהם ולשתות את המים שלהם, בלי טובות דרך אגב, בלי המערכת המקולקלת הזאת, אז הם יחסכו את הכסף שלהם.

מגלי והבה: לא יכול להיות שאנחנו, כוועדת כספים, נמשיך כל פעם, ואני שמח על הדברים שלך, וקנין, אבל להכות על חטא זה לא יעזור לנו.

מגלי והבה: איך אנחנו היום נגרום שמחירי המים יחזרו למצב הנורמאלי, ולא להביא לנו כל פעם טבלה שתשרת את ההתפלה ואת המיסוי, ולא את האזרח הפשוט.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת חמד עמאר ואחריו חברת הכנסת מרינה סולודקין.

משה גפני: אני לא מאפשר יותר.

חמד עמאר: אדוני יושב הראש, תשמע, אנחנו מדברים על יש גשם, אין גשם והביאו לנו טבלה.

חמד עמאר: אבל צריך דבר אחד לא לשכוח.

חמד עמאר: בשנת 2007 הממשלה החליטה להפסיק לסבסד את המים בקרוב לחצי מיליארד שקל.

חמד עמאר: ברגע שהיא החליטה להפסיק לסבסד וזה יצא לפועל כבר באוקטובר, מחירי המים עלו, ללא קשר אם ירד גשם או ---

ציון פיניאן: ב-2007 החליטו פקידי המים.

חמד עמאר: לא, ב-2007 החליטה הממשלה.

חמד עמאר: היא החליטה להפסיק לסבסד את זה, וזה יצא לפועל ב-2010.

ציון פיניאן: שם זה התחיל.

משה גפני: בינואר 2010 רצו להעלות את זה בבאת אחת ו---

חמד עמאר: כן, ואז אנחנו נלחמנו על זה.

חמד עמאר: לכן, אם הממשלה לא תחזור ותסבסד את המים, המים ימשיכו לעלות ולא יהיה כלום.

חמד עמאר: נדבר כאן 10 פעמים, 20 פעם, אפילו נחזיר את זה לפיקוח שלנו, אבל אם הממשלה לא תסבסד את זה ---

משה גפני: אבל אם זה בפיקוח, אז לא צריך את הממשלה, אז אנחנו ---

חמד עמאר: כן, אנחנו.

חמד עמאר: קודם כל צריך להחזיר את הסבסוד למים.

חמד עמאר: ברגע שמחירים את הסבסוד למים אנחנו נתחיל לדבר על המחירים.

חמד עמאר: שנית, צריך להחזיר את זה לוועדת הכספים, לכנסת.

חמד עמאר: שהכנסת שהיא בקשר עם הציבור ויודעת את ההרגשה של הציבור, את הסבל של הציבור.

חמד עמאר: אתה שומע את הנכים כאן ואתה אומר איפה הגיענו?

חמד עמאר: נכה שמשותק ורוצה להיכנס לאמבטיה, שהוא חייב לעשות את האמבטיה, הוא לא יכול להיכנס.

חמד עמאר: ואתה גורם לו עוד נזק ועוד נזק.

חמד עמאר: זה הדבר השני, להחזיר את זה לפיקוח.

חמד עמאר: הדבר השלישי, מי החליט 2.5 קוב?

חמד עמאר: עכשיו מרימים את זה ל-3.5 קוב לאדם.

חמד עמאר: תבדקו, תעשו בדיקה מעמיקה – כמה צריכה של אזרח, של אדם בחודש.

חמד עמאר: אני אומר לכם, הצריכה שלו היא יותר מ-2.5 ויותר מ-3.5 בממוצע.

חמד עמאר: זה יותר.

חמד עמאר: וכשילד נכנס להתקלח אבא שלו לא יעמוד לו בחוץ – תפסיק להתקלח, לא תפסיק להתקלח.

חמד עמאר: הוא לא יעמוד לו עם מקל, מתי הוא ייצא מהמקלחת.

חמד עמאר: ואם ידריך אותו 10 פעמים, אם הוא בן 7 הוא עוד פעם לא יסגור את המים.

חמד עמאר: לכן הצריכה הזאת צריכה להיבדק ולעשות את הממוצע של הצריכה של האזרחים כאן במדינה, ולפיה להחליט על המחיר הנמוך.

חמד עמאר: רביעית, כל נושא המע"מ.

חמד עמאר: הרי הממשלה לא מסבסדת וגם רוצה לקחת מסים.

חמד עמאר: את כל נושא המע"מ צריך להוריד ולהפסיק עם הנושא של המע"מ, של ה-16%, 17%.

חמד עמאר: צריך להפסיק את זה ולהפסיק לקחת מע"מ על המים, לא רק לנכים, לכולם.

חמד עמאר: וחמישית לבסוף, אדוני יושב הראש, כל הנושא של הדלק שהעלו את זה הנכים.

חמד עמאר: זה נושא באמת כואב, שאותו נכה שרוצה לנסוע עם הרכב שלו לטיפולים הרפואיים, מקציבים לו .

חמד עמאר: אני אומר לך, אם הוא בא מהצפון לירושלים כדי לייצג את הנכים, הלכו ה-400.

חמד עמאר: כי הוא הולך, חוזר, זה התקציב שלו לכל החודש, ואז הוא צריך ---

שמעון יאיר: לא, לא, המנכ"לית לביטוח לאומי ---

משה גפני: אני לא מסכים, אני צריך לסיים את הישיבה.

שמעון יאיר: אני רוצה לספר לך משהו.

משה גפני: מה אתם רוצים שאנחנו נבכה כולנו וזהו, ונלך הביתה?

שמעון יאיר: מה בכי?

שמעון יאיר: אנחנו לא מבקשים בכי.

שמעון יאיר: לא מדובר בבכי.

משה גפני: לא להפריע.

חמד עמאר: לכן אדוני יושב הראש, בקשר לדלק ומים לנכים צריכה להיות החלטה של הוועדה, ואני חושב שזה המקום הנכון וזו הוועדה הנכונה, וועדת הכספים שצריכה להחליט ולהוזיל את זה.

חמד עמאר: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מרינה.

מרינה סולודקין: כן.

מרינה סולודקין: אנחנו מתעסקים במשק מים בגלל הטעויות של המקצוענים, של ההידרולוגים, של רשות המים ושל הממשלות.

מרינה סולודקין: בשנות ה-90 רפול ז"ל, רצה להטיל מס בצורת, בגלל ששם התחילו כל האירועים.

מרינה סולודקין: עברו עשרות שנים ולא מספיק מים, בגלל שאלה שכל הזמן אומרים שהם יודעים את הכל, לא ציפו שדבר כזה יהיה.

מרינה סולודקין: אז בגלל זה אני חושבת שזה לא צודק עכשיו לקחת כסף מאזרחים, על הטעויות של ממשלות ושל מקצוענים.

מרינה סולודקין: או שאתה צריך לחתום על החוק שלי בנושא של מס הישבון, בגלל שמחפשים את המיסים.

מרינה סולודקין: אז אני חושבת, קודם כל העשירים ישלמו, אחר כך משלמים כל האחרים.

מרינה סולודקין: צריכה משותפת – אני כל כך עייפה, בחודשיים האחרונים אני מקבלת מהוסטלים מה שקורה עם הצריכה המשותפת של המים, עם חשבונות שהמסכנים מקבלים.

מרינה סולודקין: אני מבקשת את החלטת הוועדה, שנושא זה צריך להיות מסודר בראש ובראשונה.

מרינה סולודקין: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: נציגת האוצר.

עדי חכמון: לגבי תעריפי המים, הייתה כאן החלטה שתעריפי המים שמחירי המים מיסו את העלות שלהם וזה מה שיש בפועל.

עדי חכמון: זה הכל עניין של סדר עדיפויות.

עדי חכמון: אם הממשלה תחליט שבסדר העדיפויות שלה לסבסד את תעריפי המים, נצטרך לצמצם את הסבסוד שלנו במגזרים אחרים.

עדי חכמון: בנושא הזה אני רק אגיד שיש מתאם מאד חיובי בין הכנסה לבין צריכה של מים.

עדי חכמון: זאת אומרת, כשאנחנו מסבסדים מים אנחנו מסבסדים יותר אנשים בעלי הכנסה גבוהה יותר, שצורכים יותר מים.

עדי חכמון: אז צריך לקחת את זה בחשבון.

ציון פיניאן: אבל אתם מכים את בעלי ההכנסה הנמוכה.

ציון פיניאן: בד בבד אתם מכים את אלה עם ההכנסה הנמוכה.

עדי חכמון: אז עוד פעם, אם אנחנו נחליט שאנחנו מסבסדים את מחירי המים, אנחנו נצטרך לקחת ממקומות אחרים, שיכול להיות שעוזרים יותר לשכבות החלשות.

מירי רגב: זה דוגמא מזה שלא נוריד מיסים ישירים.

מירי רגב: חשבת על זה?

עדי חכמון: בסדר, זה עניין שהממשלה החליטה.

ציון פיניאן: אתם לא יכולים לבוא כל הזמן - תגידו לנו מאיפה ניקח את זה?

עדי חכמון: אני לא אומרת מאיפה ניקח.

ציון פיניאן: לא, אתם כל הזמן באים ואומרים – מאיפה ניקח את זה?

ציון פיניאן: מאיפה ניקח את זה?

שי חרמש: יקירי, בידיכם הדבר.

שי חרמש: מר גפני, יושבים פה אנשים שיכולים להוביל את העניין הזה, בידיכם הדבר רבותיי, למה אתם יושבים פה?

משה גפני: סיימנו לחלק ציונים לאשמים.

משה גפני: זה בסדר גמור.

שי חרמש: לא, זה לא ציונים, זה משימות.

שי חרמש: לכו תביאו את זה, נו.

משה גפני: זה בסדר גמור.

משה גפני: גברת חכמון.

שי חרמש: כל המלל הזה מהבוקר.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: אני מבקש שתתרכזי במה שאני שואל אותך.

משה גפני: אני לא מבקש נאום אידיאולוגי על תקציב המדינה.

עדי חכמון: אוקי.

משה גפני: אני לא מבין בתקציב המדינה ואני לא מבין ---

שי חרמש: אל תגזים.

משה גפני: שי, תיתן לי בבקשה.

משה גפני: גברת חכמון, אני מבקש שתעני לי על השאלות שלי.

משה גפני: המשרד שלח אותך לכאן, אני מבקש תשובות, שתי תשובות.

משה גפני: אל תדברי איתי על תקציב המדינה, אני לא מבין בעניין הזה, על חור בתקציב, וצריך לקחת מזה ולתת לזה.

משה גפני: אני רוצה לדעת האם כדי לממן, הרי משלמים מים לפי צריכה, הרי לפחות ההצגה הזאת קיימת.

משה גפני: עשיתם גם הצגה שנקראת רשות המים, ויש את המכון ההידרולוגי, ואומרים לנו כמה מים יש וכמה מים אין, וכמה מבזבזים וכמה לא מבזבזים.

משה גפני: יש מסקנה חד משמעית, חד משמעית, שהנכים צריכים לקבל יותר מים.

עדי חכמון: אוקי, אז זה היה הדבר הבא.

משה גפני: לא מעניין מה שהיה הדבר הבא.

משה גפני: זה צריך להיות הדבר הראשון.

עדי חכמון: אוקי, אז ---

משה גפני: תקשיבי לי.

משה גפני: הכנת נאום קודם?

עדי חכמון: לא, ממש לא.

משה גפני: אז אם לא – אז תשמעי מה שאני שואל אותך.

עדי חכמון: אוקי.

משה גפני: אני רוצה לדעת מה העמדה.

משה גפני: אני מכבד אותך ותגידי את העמדה.

משה גפני: מה העמדה של משרד האוצר לגבי המציאות הזאת שהנכים צריכים לקבל יותר מים לכל הדעות, אין ויכוח על זה, וכתוצאה מזה שאתם צריכים תקציב, אתם מבקשים מהנכים שהם יסבסדו מגזרים אחרים.

משה גפני: אני רוצה לדעת לגבי הדלק – מה הולך לקרות במציאות הזאת שמחיר הדלק הוא מאד גבוה, וכל ההחלטה שהייתה בשעתו לאפשר להם ניידות, בעצם נפגעה, הם לא יכולים לנסוע ברכב.

משה גפני: תשובות לשתי השאלות האלה.

משה גפני: מה עמדת משרד האוצר?

עדי חכמון: אני יכולה לענות רק בנושא המים, בנושא הדלק – אני מצטערת ---

משה גפני: אין בעיה.

עדי חכמון: בנושא המים – אנחנו דיברנו עם רשות המים, אנחנו החלטנו שאנחנו רוצים לעזור באמת לאותם נכים שצורכים יותר מים בגלל הבעיות הבריאותיות שיש להם.

עדי חכמון: אנחנו כרגע בדיונים עם גורמי הרווחה.

עדי חכמון: אנחנו מנסים להבין איך מגדירים את הקבוצה או מה הקריטריונים.

עדי חכמון: ברשות המים המחלקה המשפטית עובדת על כל הנושא של איך עושים את זה מול התאגידים, איך ייעשה הזיכוי של הנכים.

עדי חכמון: אנחנו מעריכים שהתקציב הזה יצטרך לעמוד על מיליונים בודדים.

עדי חכמון: אנחנו עכשיו עובדים עם הגורמים המוסמכים בשביל להבין איך מגדירים את הקריטריונים, ואיך נעשה את כל הדבר הזה.

משה גפני: ברור.

מירי רגב: ... קריטריונים?

משה גפני: אני לא מאפשר.

משה גפני: גברת חכמון אני מאד מודה לך שטרחת ובאת לוועדה.

משה גפני: זה בסדר גמור, אני מבין שמי שנמצא מעליך במשרד האוצר עסוק בדברים אחרים, זה ברור.

משה גפני: אני דרך אגב, את יכולה להגיד לממונים עליך, שגם מבחינת ההחלטות שמשרד האוצר מבקש מהוועדה – יהיה בדרג שאנחנו נמסור דיווחים, ועוד חודשיים אתם תבואו לבקש, וזה יבוא לידי ביטוי כבר בצו הקרוב.

משה גפני: מר בוזו, מרשות המיסים.

משה גפני: קובי, בבקשה, לגבי הדלק.

קובי בוזו: לגבי הדלק, אנחנו לא קיבלנו פנייה רשמית לגבי החזר ...

קובי בוזו: מה שהוא אמר ---

קריאות: לא שומעים אותו.

משה גפני: אם אפשר לשבת ליד השולחן.

משה גפני: כן.

קובי בוזו: חוץ מזה שבאמת לא נעשתה פנייה, אבל אני אתייחס למה שהוא אמר.

קובי בוזו: זה באמת נכון שהמס על הדלק ועל הסולר עלה, כמו שהוא עשה את ההשוואה משנת 2000 ועד היום.

שלמה נקווה: אדוני, לא יכול להיות שיגידו לך שלא הייתה פנייה.

שלמה נקווה: בביטוח לאומי 7 ישיבות אחרונות בחודש האחרון ---

אבנר עורקבי: וגם הפגנות, גם הפגנות.

קובי בוזו: אני מייצג את רשות המיסים, אני לא מיצג את הביטוח הלאומי.

אבנר עורקבי: אנחנו מדברים על רשות המסים, אנחנו יושבים אתכם.

שלמה נקווה: כבר כמה פגישות יש נציגים שלכם בוועדה.

אבנר עורקבי: מה זה?

אבנר עורקבי: אנחנו יושבים אתכם.

שלמה נקווה: איך אתם אומרים שלא קיבלתם?

קובי בוזו: מבחינת רשות המיסים ---

משה גפני: והיה והייתה פנייה, מה היה קורה איתם?

משה גפני: ותיכף נבדוק אם הייתה או לא.

קובי בוזו: אוקי, אז העמדה שלנו שהפתרון באמת צריך להיות פתרון תקציבי, ולא דרך הישבון, כמו שפנו בהסדר הסולר, כי הסדר הסולר שאנחנו משיבים לא לעוסקים כמו שהוא אמר – משאיות, מוניות, מורי נהיגה, אנחנו משיבים את הבלו לעוסקים.

קובי בוזו: אנחנו לא מתעסקים עם ---

משה גפני: מה שאתה אומר, לא שלא הייתה פנייה, גם אם הייתה פנייה אתם לא תתנו מענה, אלא אגף התקציבים.

קובי בוזו: נכון.

קובי בוזו: אנחנו חושבים שזה אמור להיות תקציבי, ככה שזה יגיע תקציב ישירות לאותו נכה שצרך את המים או את הדלק.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: טוב.

משה גפני: תודה רבה.

יוסי נשרי: אפשר עוד מילה בבקשה?

יוסי נשרי: מילה אחת.

משה גפני: נו, תגיד.

יוסי נשרי: זה חשוב שתדע, כי ---

משה גפני: בסדר, הכל חשוב.

משה גפני: חשוב מה שאני אעשה עכשיו.

משה גפני: זה מה שחשוב.

משה גפני: מה שאתה תדבר לא רלבנטי.

יוסי נשרי: במסגרת הדיונים עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה, הוא ביקש, הוא פנה במכתב לרשות המים להשעות את השימוע עד שתיגמר עבודת הוועדה.

יוסי נשרי: לצערי הרב גם את זה הם לא מבצעים.

משה גפני: טוב.

משה גפני: אוקי.

משה גפני: מיותר שאתם מספרים שפניתם.

משה גפני: פניתם – לא רלבנטי, מכיוון שאומר קובי בוזו באופן נכון, הוא אומר – אנחנו לא הולכים על הישבון, ולכן הפנייה אליהם מיותרת.

משה גפני: אגף התקציבים צריך להיות בעניין הזה.

משה גפני: אגף התקציבים, הגברת חכמון לא יודעת לחדש לנו בעניין בגלל שהיא לא יכולה לטפל בדלק, היא רק מטפלת במים וגם על המים היא לא יודעת להגיד.

משה גפני: וזה בסדר גמור.

משה גפני: אנחנו נפעל הדדית, כמו שמשרד האוצר מתייחס לוועדה וכמו שרשות המים מתייחסת לוועדה, כך הוועדה תתייחס גם לרשות המים וגם לאגף התקציבים.

משה גפני: זה בסדר גמור.

משה גפני: אני אעשה את מה שאני יכול לעשות.

משה גפני: את מה שאני לא יכול לעשות אני לא אעשה.

משה גפני: מה שאני יכול לעשות אני אעשה.

משה גפני: אני רק רוצה לדעת, יש פניות של נכים שמתחילים לקבל עיקולים על חשבונות המים.

משה גפני: מישהו יכול לעזור להם בעניין הזה, עד שההחלטה תיושם?

יעקב אדרי: זה התאגידים אני מבין.

משה גפני: כן, כן.

משה גפני: יש מישהו שיכול?

יוסי נשרי: זה בחוק.

יוסי נשרי: רק התאגידים.

משה גפני: אני שאלתי אותך?

משה גפני: יש מישהו שיכול לעזור בעניין הזה?

חנה פרנקל: ניתנה הנחיה.

משה גפני: הנחיה שמה?

חנה פרנקל: ...

חנה פרנקל: הממונה על התאגידים לתאגידים שאם הם קיבלו, שאם יש חשבונות חריגים ---

משה גפני: לא חריגים.

משה גפני: נכים שקיבלו צריכת מים ומתייחסים אליהם כצרכן רגיל.

משה גפני: כותבת נציגת הגבייה ממי אביבים, היא כותבת לנכה בתל אביב, היא כותבת לה שבקרוב תיכנס תוכנית ההסדרים, ועד אז צריך לשלם את החוב במלואו על מנת למנוע הליכי אכיפה מנהלית.

משה גפני: היא כותבת שהולך להיות, היא כנראה לא כל כך יודעת מבחינת הניסוח, אבל היא כותבת לנכה הזאת בתל אביב, שאכן הולך להיות בעניין הזה, הרי כולם קוראים ושומעים שהולך להיות, כבר הרבה מאד זמן הולך להיות הסדר לגבי הנכים.

משה גפני: אבל עכשיו היא צריכה לשלם את הכל, ואם לא – תהיה אכיפה מנהלית.

משה גפני: זאת אומרת ייקחו לה גם את כסא הגלגלים שלה.

קריאה: וזה נעשה.

חנה פרנקל: אנחנו בוודאי לא רוצים להגיע כזה.

חנה פרנקל: אנחנו לא יודעים על זה ואני מניחה שאנחנו נשב ונבחן עכשיו מיידית ---

ציון פיניאן: אבל איך תדעו, התאגידים לא יעבירו לכם את הדברים האלה, איך תדעו?

יוסי נשרי: זה חוק, הם לא יכולים.

יוסי נשרי: כתוב להם בחוק.

יוסי נשרי: הם צריכים לשנות את זה.

חנה פרנקל: אני לא רואה מניעה שאנחנו נפנה לתאגידים ונבקש את המקרים הקשים האלה להחזיק כרגע ב-HOLD, עד שנברר את הדברים.

ציון פיניאן: זה הורג התשובות האלה.

משה גפני: בסדר, בסדר.

מירי רגב: אבל למה, אבל אורי מקלב הביא הצעה וגפני אישר את זה.

מירי רגב: מי שמראה תעודת נכה מגדילים לו באופן קבוע.

מירי רגב: ... ---

ציון פיניאן: את מצפה שתאגידי המים יגידו לך את הרשימה של המעוקלים?

ציון פיניאן: מה השטויות האלה?

ציון פיניאן: אלוהים אדירים.

משה גפני: את יכולה ברשות המים להוציא הנחיה לתאגידים לגבי הנכים שלא לנקוט בצעדים עד שלא נפתרת הבעיה הזאת שכולם מדברים עליה?

משה גפני: גברת חכמון אמרה שיושבים על זה.

חנה פרנקל: אני לא.

חנה פרנקל: אנחנו מדברים על מנהל הרשות או הממונה ---

משה גפני: אני מדבר על רשות המים, את היועצת המשפטית שלהם.

חנה פרנקל: אנחנו יכולים להוציא כדי לבדוק את המקרים הקשים שמתחילים בהחלט סנקציות לגביהם, להקפיא אותם עד שנברר את העניין ועד שנראה שההחלטה לגבי הנכים מתקבלת.

ציון פיניאן: לא, אבל יושב הראש אומר, את, אם תחכי עד שהתאגידים יעבירו לך, אין סיכוי.

ציון פיניאן: תשלחי מכתב לכל התאגידים – נא לעכב כל הליך נגד נכים, נקודה.

מירי רגב: נכון.

חנה פרנקל: אני חושבת שזה בהחלט אפשרי, אם אתה מתאר מצב של הליכים, של עיקול.

משה גפני: הנה, את רוצה אני אתן לך את המכתב.

ציון פיניאן: יש הרבה.

משה גפני: שנייה.

משה גפני: אתם יכולים להוציא הנחיה לתאגידים לגבי הנכים עד שייגמר הדיון בזה, בגלל שכולם מסכימים שזה לא נכון ולא צודק כרגע, רק עדיין לא התקבלה החלטה.

משה גפני: האם אתם יכולים, אתם – רשות המים, יכולים ---

יעקב אדרי: אם הם רשאים, הרב גפני.

משה גפני: אני שואל.

משה גפני: היא היועצת המשפטית.

משה גפני: השאלה אם מנהל רשות המים יכול להוציא הנחיה מחר לתאגידים, ולהגיד – במקרים הללו של הנכים, לא לפתוח בהליכים של הגבייה הזאת ושל האכיפה, ולא לעקל דברים שלהם, עד שתתקבל החלטה בעניין.

חנה פרנקל: עקרונית כן.

חנה פרנקל: אבל בואו, אנחנו מדברים מה זה נכים.

חנה פרנקל: אנחנו נדבר על נכים קשים – אז התשובה היא כן.

חנה פרנקל: צריך להבין שאנחנו מדברים על עשרות אלפים של נכים.

חנה פרנקל: התשובה היא כן.

משה גפני: גברת פרנקל, עורכת הדין פרנקל, אני שואל אותך שאלה, אני מבקש עליה תשובה.

משה גפני: גם שנהיה ברורים כל הזמן.

משה גפני: האם את יכולה לאפשר למנהל הרשות להוציא מכתב לתאגידים, אם את אומרת נכים קשים אז נכים קשים, זה דיון לוועדה לעוד שנתיים.

משה גפני: אם את מדברת על מישהו נכה, אני לא יודע מה זה קשה או לא קשה ---

משה בר: בדיוק.

משה בר: יש לו תעודה.

משה גפני: תעזרו לי כל הזמן, זה בסדר.

משה גפני: אנחנו נגיע לאן שהגענו עד היום.

משה גפני: לאותו דבר נגיע.

משה גפני: האם את יכולה להגיד, לאפשר למנהל הרשות להוציא מכתב מחר לתאגידים, שמי שהוא נכה, מכיוון שמתקיים דיון גם ברשות המים, גם בממשלה, גם במשרד האוצר, ואני לא אומר מה וועדת הכספים החליטה, מכיוון שאנחנו אוויר.

משה גפני: אבל אתם, הרציניים ---

יצחק וקנין: אל תדאג, גם על האוויר תשלם מס עוד מעט.

חנה פרנקל: התשובה היא פשוטה.

חנה פרנקל: אנחנו נכוון לכל קבוצת הנכים שעליה אנחנו ממליצים שמופיעה בחוק היטל בצורת.

חנה פרנקל: זו קבוצה מגודרת, ... ולזה אנחנו מכוונים בהמלצות שלנו.

חנה פרנקל: אנחנו יכולים לקחת את אותה רשימה, כולל התיקונים המאוחרים שעשו בהיטל בצורת ולהגיד – איפה שהתחילו בהליכים דרקונים של גבייה, של עיקול, לעשות HOLD.

משה גפני: מתי ייצא המכתב הזה?

חנה פרנקל: אני מניחה שאפילו היום.

חנה פרנקל: אין מניעה להוציא היום.

משה גפני: אני אוכל לקבל?

חנה פרנקל: בהחלט, ואתה תקבל העתק.

משה גפני: יפה.

משה גפני: זאת אומרת אנחנו מסכמים.

יעקב אדרי: אני עוד לא רואה את זה ככה כל כך מהר.

משה גפני: בסדר, מאה אחוז.

משה גפני: חבל שישבנו פה שעתיים בגלל שאם לא ייצא כלום, אז חבל על הזמן.

משה גפני: היינו הולכים ללמוד תורה באותו זמן.

משה גפני: עורכת דין פרנקל, היום יכול לצאת מכתב?

משה גפני: אני יכול מחר לקבל העתק שרשימת המנויים בהיטל הבצורת, כולל התוספת שעשינו, שלא יתחילו איתם בהליכי גבייה באופן הזה שבו זה נעשה, על מנת לאפשר לקבל את ההחלטה הזאת בלי הלחץ של הליכי הגבייה.

משה גפני: יוכל לצאת מכתב כזה?

חנה פרנקל: כן, ואתה תקבל העתק.

משה גפני: מר פיקסלר?

יעקב אדרי: הוא מסתכל עליה בשביל שהיא תגיד - אולי, בוא נחשוב, בוא נראה.

משה גפני: למה אתה אומר את זה?

עודד פיקסלר: אל תפרש אותי בבקשה.

משה גפני: מר פיקסלר.

עודד פיקסלר: אין שום בעיה.

עודד פיקסלר: אם זה ניתן משפטית – זה ייצא.

משה גפני: תודה רבה.

יעקב אדרי: מועצת הרשות לא צריכה לאשר?

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רבותיי, תראו.

משה גפני: אני ככל הנראה אקים וועדת משנה או צוות בוועדה לעקוב אחרי הנושא של הנכים – גם לגבי הדלק וגם לגבי המים.

משה גפני: אין פתרונות כאשר המדינה לא תהיה בעניין.

משה גפני: המדינה החליטה על ניידות של הנכים, זה כתם על המדינה המצב שקורה.

משה גפני: מעלים את מחירי הדלק, מדברים על חור בתקציב ומי שצריך לממן את החור בתקציב, זה הנכה שלא יוכל לזוז.

משה גפני: הוא יישאר בבית.

משה גפני: המחיר יעלה עוד קצת וגם את הנסיעה מהצפון לירושלים, כדי להשתתף פה בוועדה הוא כבר לא יוכל.

משה גפני: אותו דבר לגבי המים.

משה גפני: לגבי המים הפתרון הוא אחר.

משה גפני: לגבי המים – צריך להעלות את ההקצבה של הקובים שניתנים להם, זה ברור לחלוטין, אין לגבי העניין הזה ספק.

משה גפני: אנחנו דנו על זה כבר מקצועית.

משה גפני: איפה הגברת חכמון?

עדי חכמון: כאן.

משה גפני: אנחנו פשוט, אם אתם צריכים עזרה במשרד האוצר כדי לבדוק את הנושא של הנכים, אנחנו כבר עשינו פה עבודה יסודית, עם כל אנשי המקצוע.

משה גפני: אנחנו יכולים לתת לכם את זה, אנחנו לא גובים על זה כסף על העבודה שעשינו כאן.

משה גפני: עשינו את זה בהתנדבות.

משה גפני: אנחנו מקבלים משכורת רק בשביל להצביע על מה שאתם מבקשים.

משה גפני: כל מה שאנחנו עושים בנפרד – זה בהתנדבות.

משה גפני: אנחנו מקבלים משכורת רק להצביע על מה שמשרד האוצר מבקש.

משה גפני: אז אם אתם רוצים עבודה – אפשר לגמור את זה היום אחר הצהריים.

משה גפני: אני מוכן לשלוח אליכם שני חברי כנסת, הם יהיו מוכנים לעשות את זה בשמחה.

משה גפני: הם טיפלו בעניין הזה, הם עמדו בראש צוות.

משה גפני: עברנו את הכל, ישבנו עם הנכים, אנחנו יודעים בדיוק.

משה גפני: זה שאומרים שהצוות יושב, הוא אמור לעשות דברים, מקובל עלי.

משה גפני: זה בסדר גמור.

משה גפני: תיקחו את כל הזמן שבעולם.

משה גפני: עד שהצוות לא יסיים – לא יהיו הכנסות מוועדת הכספים למדינה.

משה גפני: וזה יבוא לידי ביטוי מיד בצו הקרוב שהולך עכשיו להידון.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני עובר לסעיף הבא.